Справа № 240/27132/23
Суддя: Попова Оксана Гнатівна
Дата ухвалення: 2023-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2023 року м. Житомир справа № 240/27132/23

категорія 112010203

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Попової О. Г., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання рішення протиправним, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, в якому просить:

- визнати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 02.06.2023 про відмову у переході на інший вид пенсії в зв`язку з втратою годувальника, вдові померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , потерпілої в результаті аварії на Чорнобильській АЕС особи 1 категорії, смерть якого пов`язана з Чорнобильською катастрофою, починаючи з дати звернення (26.05.2023), протиправною;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перехід та призначити вдові померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , потерпілої в результаті аварії на Чорнобильській АЕС особи 1 категорії, смерть якого пов`язана з Чорнобильською катастрофою, пенсію у зв`язку з втратою годувальника, починаючи з дати звернення (26.05.2023).

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивачка є дружиною померлого ОСОБА_2 , який мав статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, а тому, на переконання позивачки, вона має право на призначення пенсії у зв`язку із втратою годувальника. В подальшому, позивачка звернулась до відповідача із заявою про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Однак, відповідач відмовив їй у призначенні заявленої пенсії. Вважає, що законодавством України передбачено зменшення пенсійного віку для категорії пенсіонерів, до яких відноситься позивачка, а тому відмова відповідача в призначенні їй пенсії за втратою годувальника є протиправною.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 22.09.2023 позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні).

12.10.2023 через відділ документального забезпечення суду від Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Зазначає, що відповідно до паспорта громадянина України вік гр. ОСОБА_1 на момент подання заяви становить 58 років, і тому позивачкою не виконано вимоги частини 2 статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» і на момент звернення із заявою не виповнилося 60 років, а тому Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві прийнято рішення про відмову у переведенні на пенсію по втраті годувальника згідно заяви від 26.05.2023.

24.11.2023 від Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки позивачка на момент звернення не досягла пенсійного віку відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

У відповідності до положень ч.5 ст.262, ч.1 ст.263 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами із прийняттям рішення відповідно до ч.5 ст.250 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 (далі - позивачка) перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирської області та отримує пенсію за віком (зі зниженням пенсійного віку) відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"

Позивачка перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 , який отримував пенсію як інвалід ІІ групи та належав до осіб, потерпілих від Чорнобильської катастрофи (Категорія 1).

Згідно з експертним висновком Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України від 27.01.2023 за №2616 комісія на засіданні №104 від 24.01.2022 розглянула звернення ОСОБА_2 і надану документацію на предмет встановлення причинного зв`язку хвороб, інвалідності і смерті з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС та зробила висновок, що захворювання пов`язане з впливом аварії на ЧАЕС.

Відповідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААГ №079244 від 14.02.2023 ОСОБА_2 встановлено ІІ групу інвалідності з 14.02.2023, захворювання пов`язане з впливом аварії на ЧАЕС.

Відповідно до свідоцтва про смерть від 18.05.2023 серія НОМЕР_1 ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В подальшому, позивачка звернулась до органів пенсійного фонду із заявою щодо переведення її з пенсії за віком на пенсію у разі втрати годувальника, згідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Вказану заяву за принципом екстериторіальності було передано до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

02.06.2023 Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві прийняло рішення про відмову в призначенні пенсії за №41, у зв`язку з тим, що позивачка на момент звернення не досягла пенсійного віку відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Листом від 09.06.2023 за №0600-0206-8/61794 ГУ ПФУ в Житомирській області повідомило позивачку про зміст рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

Вважаючи вказану відмову протиправною та такою, що порушує право позивача на призначення пенсії на пільгових умовах, остання звернулася до суду з вказаним позовом за захистом порушених прав.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 2ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до статті 1 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - Закону№1058) пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

За приписами частини першої статті 1 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування відповідно до цього закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати : 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Згідно ч. 1 ст. 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті особи, яка виконувала функцію донора анатомічних матеріалів людини, пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію і проти режиму Януковича (Революції Гідності), та непрацездатним членам сім`ї особи, якій відповідно до Закону України "Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин" надано правовий статус особи, зниклої безвісти за особливих обставин, - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" непрацездатними членами сім`ї вважаються чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли віку 65 років, або пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

Згідно ч. 3 ст. 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" до членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони:

1) були на повному утриманні померлого годувальника;

2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до ч. 1 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986 - 1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством. Дружинам (чоловікам), які втратили годувальника із числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, віднесених до категорії 1, пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від причинного зв`язку смерті з Чорнобильською катастрофою.

Тобто, обов`язковими умовами для визнання за членами сім`ї померлого права на пенсію в разі втрати годувальника є не тільки наявність права померлого на пенсію за Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а й те, що ці члени сім`ї мають бути непрацездатними та перебувати на утриманні померлого, або доходи померлого були для них єдиним джерелом засобів до існування.

Статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

Водночас п. 3 ч. 1 ст. 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначено, що право на призначення дострокової пенсії за віком мають жінки, які народили п`ятьох або більше дітей та виховали їх до шестирічного віку, матері осіб з інвалідністю з дитинства та тяжко хворих дітей, яким не встановлено інвалідність, які виховали їх до досягнення зазначеного віку, - після досягнення віку 50 років та за наявності не менше ніж 15 років страхового стажу. При цьому особами з інвалідністю з дитинства вважаються також діти з інвалідністю віком до 18 років.

Аналіз наведених норм законодавства в контексті зазначених обставин справи дає підстави дійти такого правового висновку, що законодавством про пенсійне забезпечення визначено, що непрацездатними членами сім`ї, які мають право на призначення пенсії у зв`язку із втратою годувальника, з-поміж інших категорій осіб, вважаються, чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

При цьому, отримання цими особами пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до законодавства, яке регулює призначення такої пенсії на пільгових умовах, не дає підстав для призначення їм до досягнення передбаченого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» віку пенсії у зв`язку з втратою годувальника чи переведення на цей вид пенсії.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 23.04.2020 року у справі № 750/3563/17.

З оскаржуваного рішення судом встановлено, що підставою для відмови позивачці у переведенні з пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника слугувало те, що вона не досягла віку, встановленого ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та відсутні документи про визнання її особою з інвалідністю.

З матеріалів справи судом встановлено, що на день звернення із заявою щодо переведення на пенсію по втраті годувальника до органів пенсійного фонду, вік позивачки становив 58 років, а отже вона не досягла пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Також позивачкою не було надано суду доказів, які б підтверджували, що остання є особою з інвалідністю.

Отже позивачка не може вважатися непрацездатним членом сім`ї померлого годувальника і не набула права на призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, а відтак, у Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві були відсутні підстави для переведення позивача з пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

У зв`язку з тим, що у задоволенні позову відмовлено, розподіл судових витрат, понесених позивачем, відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

вирішив:

В задоволенні адміністративному позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . РНОКПП/ЄДРПОУ: НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (вул. Бульварно - Кудрявська, 16, м. Київ, 04053. РНОКПП/), Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. О.Ольжича, 7, м. Житомир, 10003. РНОКПП/) про визнання рішення протиправним, зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.Г. Попова

20 грудня 2023 р.