Справа № 280/8717/23
Суддя: Сіпака Андрій Васильович
Дата ухвалення: 2023-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

18 грудня 2023 року Справа № 280/8717/23 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сіпаки А.В., при секретарі судового засідання Келюх К.С.

за участю:

представника позивача - Смірнова І.Г.

представника відповідача - Прокоф`єв С.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "Український графіт" (69600, м.Запоріжжя, вул.Північне шосе, 20, ) до Запорізької митниці (69041, м.Запоріжжя, вул.Сергія Синенка, буд.12, ) про визнання протиправними та скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов Приватного акціонерного товариства «Український графіт» (далі - позивач) до Запорізької митниці (далі - відовідач), відповідно до якого позивач просить суд:

- визнати протиправними та скасувати рішення Запорізької митниці про коригування митної вартості товарів №UA112080/2023/000022/2 від 14.08.2023, №UA112080/2023/000026/2 від 25.08.2023.

- визнати протиправними та скасувати рішення Запорізької митниці про відмову у митному оформленні (випуску) товарів, оформлені картками відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA112080/2023/000280, №UA112080/2023/000292.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що позивачем подано до митного оформлення всі необхідні документи згідно ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, що не містять жодних розбіжностей, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, ознак підробки та є достатніми для підтвердження митної вартості товару й містять всі дані відповідно до обраного методу визначення митної вартості за ціною договору. Вважає оскаржувані рішення протиправними та просить позов звдовольнити.

Ухвалою від 23.10.2023 відкрито загальне позовне провадження в адміністративній справі та призначено підготовче засідання на 20.11.2023.

03.11.2023 відповідачем через систему «Електроний суд» було подано відзив на позовну заяву, де вказано, що при проведенні контролю митної вартості товарів при митному оформлені митних декларацій №23UA54U9, №23UA48U0, встановлено, що до митного контролю позивачем було надано документи, які не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару. Вважає, що дії та рішення посадових осіб митниці аргументовані, відповідають вимогам чинного законодавства. У зв`язку з цим просить у задоволені позову відмовити.

09.11.2023 від позивача до суду надійшла відповідь на відзив в якій позивач зазначає, що відповідач не надав доказів на підтвердження наявності у митного органу законодавчо визначених та обґрунтованих підстав для витребування у позивача додаткових документів.

14.11.2023р. від відповідача до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив в яких наводяться доводи, аналогічні наданим у відзиві на позов.

Ухвалою суду від 20.11.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті 18.12.2023.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив та просив у його задоволенні відмовити.

Враховуючи норми ч.3 ст.243 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС України), у судовому засіданні 18.12.2023 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Вислухавши пояснення представника позивача, заперечення представника відповідача, розглянувши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.

Між ПрАТ «Укрграфіт» та компанією Polska Grupa Importova Premium Sp z o.o. (Польща) 03.04.2023 укладено контракт №58-PGIP/UG/804/23-16/2320403/34, предметом якого є поставка вугільної продукції (товару) відповідно до умов контракту та додатків до контракту. Зазначений товар є сировиною, необхідною для виробництва продукції ПрАТ «Укрграфіт», використовується виключно у власному виробництві та не передбачається для подальшого перепродажу.

Додатком №3 від 07.07.2023 до контракту узгоджено поставку в липні-серпні 2023 року товару - антрацит 25-50 мм код УКТЗЕД 2701 на умовах CРТ - залізнична станція Порт Велике-Запоріжжя УЗ (згідно Інкотермс-2010), в загальній кількості 2 000, 00 тон (+/- 10%), за ціною 366,00 доларів США за 1 тону на умовах CРТ - залізнична станція Порт Велике-Запоріжжя УЗ (згідно Інкотермс-2010).

Орієнтована загальна вартість всього обсягу товару по додатку №3 від 07.07.2023 до контракту становить 732 000, 00 доларів США (+/- 10%).

Згідно Додатку №3 від 07.07.2023 умови оплати - передплата за 2 (два) календарних дня до дати відвантаження зі станції відправлення на підставі інвойсу на передплату Продавця за кількістю.

Згідно п. 4.2 контракту поставка товару здійснюється у залізничних вагонах.

Згідно додатку №3 від 07.07.2023 до контракту оплата товару здійснюється за 2 (два) календарних дня до дати відвантаження зі станції відправлення, на підставі інвойсу на передоплату Продавця за кількістю товару завантаженого у вагони для відправки Покупцеві шляхом прямого банківського переказу коштів на валютний рахунок Продавця.

Для митного оформлення партій товару - антрацит 25-50мм код УКТЗЕД 2701, поставленого Polska Grupa Importova Premium Sp z o.o. згідно додатку №3 від 07.07.2023 до контракту №58-PGIP/UG/804/23-16/2320403/34 від 03.04.2023, ПрАТ «Укрграфіт» було подано до митного органу електронні митні декларації та документи, визначені Митним кодексом України, зокрема, частинами 1 та 2 статті 53:

1) ІМ 40 ДЕ № 23UA54U9 на поставку товару - антрацит 25-50мм код УКТЗЕД 2701 в кількості 768 800 кг, з заявленою митною вартістю товару 281 380,80 доларів США, визначеною декларантом позивача за першим основним методом (за ціною контракту).

Разом із митною декларацією митниці було надано наступні документи: рахунок-проформу №PRO 00008/08/2023 від 03.08.2023; інвойс FV23/08/04 від 04.08.2023; залізничну накладну №03470 від 03.08.2023; сертифікат походження PL/MF/AL 0106222 від 04.08.23; платіжне доручення в іноземній валюті №111 від 03.08.2023; контракт №58-PGIP/UG/804/23-16/2320403/34 від 03.04.2023; додаток №3 від 07.07.2023 до контракту; звіт з інспекції хімічної лабораторії Полкарго Медика №043/09/009/23 від 08.08.2023 з протоколом дослідження якості товару; Лист ПрАТ «Укрграфіт» №34/111 від 11.08.2023, Лист Polska Grupa Importova Premium Sp.o. № 14-08-2023-01 від 14.08.2023; Листи ПрАТ «Укрграфіт» №34/98 від 27.06.2023, № 34-99 від 03.07.2023, № 34/101 від 04.07.2023, листи Polska Grupa Importova Premium Sp o.o. №29-06-2023 від 29.06.2023, №01-07-2023 від 03.07.2023, №05-07-2023-2 від 05.07.2023; виписка з бухгалтерської документації №34/1757 від 11.08.2023р., Висновок ДП Держзовнішінформ від 11.08.2023.

11.08.2023 року митницею направлено повідомлення, в якому зазначено про необхідність надання митниці (за наявності) додаткових документів, що підтверджують митну вартість товару та обраний метод її визначення згідно вимог пункту 3 статті 53 МК України. декларанта зобов`язано надати наступне: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) виписку з бухгалтерської документації; 4) специфікації виробника товару; 5) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; 6) копію митної декларації країни відправлення.

Також повідомлено, що згідно ч. 6 ст.53 МКУ декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

14.08.2023 декларантом позивача були надані митниці пояснення щодо зазначених зауважень митниці та наступні додаткові документи: Лист ПрАТ «Укрграфіт» №34/111 від 11.08.2023, Лист Polska Grupa Importova Premium Sp o.o. № 14-08-2023-01 від 14.08.2023; Листи ПрАТ «Укрграфіт» №34/98 від 27.06.2023, № 34/99 від 03.07.2023, Висновок ДП Держзовнішінформ від 11.08.2023 №25/127.листи Polska Grupa Importova Premium Sp.o. №29-06-2023 від 29.06.2023, №01-07-2023 від 03.07.2023, №05-07-2023-2 від 05.07.2023; Відомість руху ТМЦ за 03.08.2023-04.08.2023 від 08.08.2023 №34/157, Лист ПрАТ «Укрграфіт» № 34/101 від 04.07.2023.

Не зважаючи на те, що ПрАТ «Укрграфіт» було надано додаткові документи, відповідачем 14.08.2023 прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA112080/2023/000022/2, відповідно до якого митна вартість імпортованого ПрАТ «Укрграфіт» товару визначена за резервним методом згідно наявної у митного органу інформації (МД від 28.06.2023 №23UA33U5, від 28.06.2023 №23UA43U0) з розрахунку 0,62 $/кг., а загальна вартість партії товару, відповідно становить 476 656, 00 доларів США, та рішення про відмову у митному оформленні (випуску) товарів (картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA112080/2023/000280).

З метою випущення товару у вільний обіг ПрАТ «Укрграфіт» подано до митного органу нову ІМ 40 ДЕ № 23UA05U2 від 14.08.2023.

В порядку ч. 8 ст. 55 Митного кодексу України позивач подав до митного органу заяву від 28.08.2023 вих. №16/1922 про скасування рішення про коригування митної вартості №UA112080/2023/000022/2 від 14.08.2023 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA112080/2023/000280, визнання заявленої ПрАТ «Укрграфіт» митної вартості товару, визначеної за першим методом (за ціною контракту), та повернення (вивільнення) фінансової гарантії в сумі 1 428 188, 14 грн. Разом із заявою позивач надав митному органу наступні додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються:Виписка з бухгалтерської документації ПрАТ «Укрграфіт» (відомість руху ТМЦ за 03.08.2023-04.08.2023) вих.№34/1757 від 08.08.2023, прибутковий ордер №230442и; Висновок ДП «Держзовнішінформ» №25/127 від 11.08.2023; Лист ДП «Держзовнішінформ» від 20.01.2020 №25/194-Л; Лист ПрАТ «Укрграфіт» від 15.08.2023 № 34-114; Лист Polska Grupa Importova Premium Sp.o. від 22.08.2023 №22-08-2023-11; Звіти ПрАТ «Укрграфіт» про ціни виробників промислової продукції за січень та липень 2023 року; Публікація економічного видання Trading Economics «Індикатор економічних настроїв у єврозоні. Дані за липень 2023 р.»; Річний графік динаміки ціни на вугілля економічного видання Trading Economics.

Листом №7.20-2/7.20-15-02/13/2569 від 04.09.2023 відповідач повідомив про відсутність підстав для скасування прийнятих ним рішень.

2) ІМ 40 ДЕ № 23UA48U0 на поставку товару - антрацит 25-50мм код УКТЗЕД 2701 в кількості 127 600 кг (2 вагона), з заявленою митною вартістю товару 46 701, 60 доларів США, визначеною декларантом позивача за першим основним методом (за ціною контракту).

Разом із митною декларацією митниці було надано наступні документи: рахунок-проформу №PRO00046/08/2023 від 14.08.2023; інвойс FV23/08/7 від 14.08.2023; залізничну накладну №03757 від 14.08.2023; сертифікат походження PL/MF/AL 0106225 від 14.08.23; платіжне доручення в іноземній валюті №117 від 14.08.2023; контракт №58-PGIP/UG/804/23-16/2320403/34 від 03.04.2023; додаток №3 від 07.07.2023 до контракту; звіт з інспекції хімічної лабораторії Полкарго Медика №043/09/011/23 від 18.08.2023 з протоколом дослідження якості товару.

25.08.2023 року митницею було митницею направлено повідомлення, в якому зазначено про необхідність надання митниці (за наявності) додаткових документів, що підтверджують митну вартість товару та обраний метод її визначення згідно вимог пункту 3 статті 53 МК України. декларанта зобов`язано надати наступне: 1)договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) виписку з бухгалтерської документації; 4) специфікації виробника товару; 5) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; 6) копію митної декларації країни відправлення.

Також повідомлено, що згідно ч. 6 ст.53 МКУ декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

25.08.2023 декларантом позивача були надані митниці пояснення щодо зазначених зауважень митниці та наступні додаткові документи: Лист ПрАТ «Укрграфіт» №34/111 від 11.08.2023, Лист Polska Grupa Importova Premium Sp o.o. № 14-08-2023-01 від 14.08.2023; Листи ПрАТ «Укрграфіт» №34/98 від 27.06.2023, № 34/99 від 03.07.2023, Висновок ДП Держзовнішінформ від 11.08.2023 №25/127.листи Polska Grupa Importova Premium Sp.o. №29-06-2023 від 29.06.2023, №01-07-2023 від 03.07.2023, №05-07-2023-2 від 05.07.2023; Відомість руху ТМЦ за 14.08.2023 від 21.08.2023 №34/1867, Лист ПрАТ «Укрграфіт» № 34/101 від 04.07.2023.

Не зважаючи на те, що ПрАТ «Укрграфіт» було надано додаткові документи, відповідачем 25.08.2023 прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA112080/2023/000026/2, відповідно до якого митна вартість імпортованого ПрАТ «Укрграфіт» товару визначена відповідачем за резервним методом згідно наявної у митного органу інформації (МД від 28.06.2023 № 23UA33U5, від 28.06.2023 №23UA43U0) з розрахунку 0,62 $/кг., а загальна вартість партії товару, відповідно становить 79 112, 00 доларів США, та рішення про відмову у митному оформленні (випуску) товарів (картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA112080/2023/000292).

В порядку ч. 8 ст. 55 Митного кодексу України позивач подав до митного органу заяву від 14.09.2023 вих. №16/2054 про скасування рішення про коригування митної вартості №UA112080/2023/000026/2 від 25.08.2023 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA112080/2023/000292, визнання заявленої ПрАТ «Укрграфіт» митної вартості товару, визначеної за першим методом (за ціною контракту), та повернення (вивільнення) фінансової гарантії в сумі 237 040, 59 грн. Разом із заявою позивач надав митному органу наступні додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються:Виписка з бухгалтерської документації ПрАТ «Укрграфіт» (відомість руху ТМЦ за 03.08.2023-04.08.2023) вих.№34/1758 від 08.08.2023, прибуткові ордери №230444и та №230445и; Висновок ДП «Держзовнішінформ» №25/127 від 11.08.2023; Лист ДП «Держзовнішінформ» від 20.01.2020 №25/194-Л; Лист ПрАТ «Укрграфіт» від 15.08.2023 № 34-122; Лист Polska Grupa Importova Premium Sp.o. від 04.09.2023 №04-09-2023-4; Звіти ПрАТ «Укрграфіт» про ціни виробників промислової продукції за січень та серпень 2023 року; Публікація економічного видання Trading Economics «Індикатор економічних настроїв у єврозоні. Дані за липень 2023р.»; Річний графік динаміки ціни на вугілля економічного видання Trading Economics.

Листом №7.20-2/7.20-15-02/13/2695 від 20.09.2023 відповідач повідомив про відсутність підстав для скасування прийнятих ним рішень.

Не погоджуючись з прийнятими рішеннями Запорізької митниці позивач звернувся до суду з позовною заявою.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з приписів ч.2 ст. 2 КАС України, відповідно до яких у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією України та законами України.

Спірні правовідносини між позивачем та відповідачем з питання митного оформлення товарів, які переміщуються через митний кордон України, регламентуються Митним кодексом України від 13.03.2012р. №44495VI (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

У відповідності до частини першої статті 246 Митного кодексу України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

За правилами статті 248 Митного кодексу України митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

У відповідності до частини першої статті 257 Митного кодексу України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.

Статтями 49, 50 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Система визначення митної вартості товарів ґрунтується на загальних принципах митної оцінки, прийнятих у міжнародній практиці. Міжнародно-правовим стандартом, на який зорієнтоване українське митне законодавство, є угоди по застосуванню статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року (ГААТ).

Згідно з частиною 2 статті VII ГААТ оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або аналогічного товару і не повинна базуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.

Частинами четвертою та п`ятою статті також передбачено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Частиною першою статті 51 Митного кодексу України встановлено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом. При цьому, декларант зобов`язаний: заявляти митну вартість, визначену ним самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації (стаття 52 Митного кодексу України).

Статттею 57 Митного кодексу України передбачено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Згідно з частинами першою та другою статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

З аналізу частин першої та другої статті 53 Митного кодексу України вбачається, що Митним кодексом передбачено вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Згідно частини п`ятої статті 53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Дана норма кореспондується з положеннями статті 318 Митного кодексу України, якою встановлено, що митний контроль має передбачати виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Це також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011 №3018-VI «Про внесення змін до Закону України «Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур», якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Відповідно до частин першої та другої статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Зокрема, частиною першою статті 58 Митного кодексу України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи Частина друга статті 58 Митного кодексу України).

Згідно з частиною четвертою статті 54 Митного кодексу України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний, зокрема, здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

За приписами частини третьої статті 53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару (частина шоста статті 53 Митного кодексу України).

Аналіз положень частини третьої статті 53, частин першої, другої та п`ятої статті 54, статті 58 Митного кодексу України дає підстави для висновку про те, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 Митного кодексу України.

Митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, що пов`язують з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість, та витребувати від декларанта додаткові документи лише якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі вади не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.

Отже, з огляду на законодавчо встановлену компетенцію митниці при перевірці митної вартості імпортованих товарів, зазначені розбіжності повинні бути не будь-якими, а лише тими, що стосуються числового значення заявленої митної вартості чи розрахунку митної вартості здійсненої декларантом.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного суду від 23.04.2019 року у справі №810/1479/16 та від 26.02.2019 року у справі № 808/454/18.

Судом встановлено, що декларантом (позивачем у справі) для підтвердження обґрунтованості заявленої у деклараціях митної вартості товару були подані документи, передбачені частиною другою статті 53 Митного кодексу України.

Проте, при перевірці правильності визначення митної вартості товару, згідно вимог статті 53 Митного кодексу України митний орган дійшов висновку, що документи, не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.

Так при проведенні перевірки документів, які надані у підтвердження заявленої митної вартості вартості товару, виявлено наступне:

ПрАТ "Укрграфіт" до митного оформлення було надано залізничні накладні у гр. 23 яких зазначено …. «Уплата провізних платежів» зазначено: Platnik PKP LHS Trade@Trans Expert Czaicki I Czaicki Sp. J. LHS-WH2-DZ-154/2022 kod platnika 05010600О. плата по УЗ «ТОВ «Вагон-Інвест» (код 5636888), що не дає змоги зрозуміти ким здійснювалась оплата за перевезення. Договірні відносини між зазначеними підприємствами митному органу не відомі.

Відповідно до п. 3.3 контракту від 03.04.2023 № 58-PGIP/UG/804/23-16/2320403/34 умови оплати - 100% передплата за сім днів до дати відвантаження товару. Згідно додатку від 07.07.2023 №додаток 3 до вищезазначеного контракту умови оплати - 100% передплата за 2 (два) календарних дні до дати відвантаження зі станції відправлення. … передплату за товар, відповідно до платіжного доручення … здійснено у той же день (день відвантаження товару).

Віповідач також зазначає, що підставою для вимоги надати додаткові документи наступне: Поставка товару здійснюється на підставі контракту від 03.04.2023 №58-PGIP/UG/804/23-16/2320403/34,д одатку до нього від 07.07.2023 №додаток 3 та комерційного інвойсу ..................., якими передбачено застосування комерційних умов поставки товару CPT ст. Порт Велике-Запоріжжя. На підставі Правил використання внутрішніх та міжнародних торгових термінів Інкотермс 2010, які були прийняті Міжнародною торговою палатою, та чинні з 01.01.2011, умови поставки CPT «фрахт перевезення оплачені до» означають, що продавець передає товар перевізнику чи іншій особі, поіменованому продавцем, в узгодженому місці (Порт Велике-Запоріжжя), та, що продавець повинен укласти договір про перевезення та понести витрати на перевезення, необхідні для доставки товару в узгодженому місці призначення. Тобто, всі витрати на перевезення, необхідні для доставки товару в узгодженому місці призначення (ст. Порт Велике-Запоріжжя) несе продавець, і, відповідно, витрати на перевезення до пункту призначення є невід`ємною складовою митної вартості товару, що оцінюється.

Судом не приймаються посилання відповідача про наявність таких зауважень до поданих до митного оформлення документах.

Так, згідно п. 4.1 контракту №58-PGIP/UG/804/23-16/2320403/34 від 03.04.2023 поставка товару здійснюється на умовах СРТ до місця призначення згідно з правилами тлумачень торгових термінів Інкотермс у редакції 2010 року, з урахуванням особливостей, передбачених цим Контрактом. Місце призначення вказується Сторонами у Додатку до цього Контракту.

Згідно умов додатку №3 до Контракту, ціна на товар вказується на умовах - «СРТ залізнична станція Порт Велике-Запоріжжя, УЗ (згідно з Інкотермс 2010): Станція призначення: Порт Велике-Запоріжжя, УЗ, код 460804».

В інвойсах продавця зазначено: Ціна: 366,00 доларів США, СРТ залізнична станція Порт Велике-Запоріжжя, УЗ відповідно до Інкотермс 2010р, що узгоджується з умовами контракту.

Згідно ст. 6 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» суб`єкти зовнішньоекономічної діяльності при складанні тексту зовнішньоекономічного договору (контракту) мають право використовувати відомі міжнародні звичаї, рекомендації, правила міжнародних органів та організацій, якщо це не заборонено прямо та у виключній формі цим та іншими законами України.

Аналогічна умова зазначена в ч. 4 ст. 265 Господарського кодексу України сторони для визначення умов договорів поставки мають право використовувати відомі міжнародні звичаї, рекомендації, правила міжнародних органів та організацій, якщо це не заборонено прямо або у виключній формі цим Кодексом чи законами України.

Інкотермс 2010 - офіційні правила тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати, введені в дію 01.01.2011 року, містять єдиний набір міжнародних правил для тлумачення найбільш уживаних торговельних термінів у зовнішній торгівлі, що дозволяє уникнути або, щонайменше, значною мірою скоротити невизначеності, пов`язані з неоднаковою інтерпретацією таких термінів у різних країнах.

Термін Інкотермс 2010 CPT (Carriage Paid To (... named place of destination)) Фрахт/перевозка оплачены до (... название места назначения) передбачає для продавця обов`язок за свій рахунок укласти договір перевезення товару і оплатити всі витрати, пов?язані із перевезенням товару до названого пункту призначення. Покупець не має жодних зобов?язань щодо договору перевезення.

Судом враховано що, згідно обраного базису поставки та умов контракту, транспортування всіх поставлених позивачу партій товару до місця призначення: залізнична станція Порт Велике-Запоріжжя, УЗ є обов?язком продавця (Polska Grupa Importova Premium Sp z o.o.) і здійснювалось продавцем за рахунок продавця, а пов?язані з транспортуванням товару витрати продавця, включені у вартість товару.

Згідно ч. 4 ст. 58 МК України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Згідно ч. 5 ст. 58 МК України ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Згідно п. 5 ч. 10 ст. 58 МК України, при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.

Розглядаючи матеріали справи судом встановлено, що, згідно умов контракту №58-PGIP/UG/804/23-16/2320403/34 від 03.04.2023, транспортування товару до місця призначення: залізнична станція Порт Велике-Запоріжжя, УЗ, (тобто, як до так і після ввезення товару на митну територію України) здійснювалось за рахунок продавця товару і всі витрати на транспортування включені у вартість товару.

Зазначене також підтверджується продавцем товару - Polska Grupa Importova Premium Sp.o. в листі від 14.08.2023 №14-08-2023-01 щодо включення вартості перевезення в ціну товару, який було додатково надано митному органу із поясненнями декларанта.

Судом встановлено, що твердження відповідача стосовно того, що здійснення оплати за поставлений товар у той же день (день відвантаження товару) впливає на визначення митної вартості товару відхиляються.

Так, згідно п. 3.3 контракту №58-PGIP/UG/804/23-16/2320403/34 від 03.04.2023 умови оплати - 100% передоплата за 7 (сім) днів до дати відвантаження, на підставі інвойсу на передоплату Продавця шляхом прямого банківського переказу коштів на валютний рахунок Продавця.

Вказаний строк - за 7 днів до дати відвантаження, по суті, надає продавцю необхідний час для підготовки товару до відвантаження і жодним чином не обмежує покупця у праві здійснити оплату раніше, адже покупець не може знати коли саме відбудеться відвантаження товару.

Разом із цим, даною умовою встановлено обов?язок покупця здійснити оплату «на підставі інвойсу на передоплату Продавця».

Згідно Додатку № 3 від 07.07.2023 постачання Товару здійснюється в липні-серпні 2023 року на умовах оплати: передоплата за 2 (два) календарних дня до дати відвантаження зі станції відправлення, на підставі інвойсу на передоплату.

ПрАТ «Укрграфіт» отриманий від Продавця Faktura proforma PRO00008/08/2023 від 03.08.2023 на суму передоплати 289 872,00 доларів США зі строком платежу до 04.08.2023.

На підставі рахунку продавця на передоплату ПрАТ «Укрграфіт» здійснено перерахування коштів на рахунок Продавця платіжним дорученням № 111 від 03.08.2023.

ПрАТ «Укрграфіт» отриманий від Продавця Faktura proforma PRO00046/08/2023 від 14.08.2023 на суму передоплати 172 020,00 доларів США зі строком платежу до 15.08.2023.На підставі рахунку продавця на передоплату ПрАТ «Укрграфіт» здійснено перерахування коштів на рахунок Продавця платіжним дорученням № 117 від 14.08.2023.

Згідно п. 4 ч. 2 ст. 53 МК України на підтвердження митної вартості товару декларантом надаються рахунок та банківські платіжні документи, якщо рахунок сплачено.

ПрАТ «Укрграфіт» надані митному органу рахунки Продавця на передоплату та банківські платіжні документи - платіжні доручення, яким підтверджується оплата рахунків.

Враховуючи зазначене, ПрАТ «Укрграфіт» подано разом із митними деклараціями належні та достатні документи для підтвердження митної вартості задекларованого товару, визначені приписами ч. 2 ст. 53 МК України, які містять всі необхідні реквізити згідно призначенню цих документів, всі дані щодо товару та його ціни, всі відомості, які підтверджують числові значення митної вартості товару, необхідні для визначення його вартості та здійснення розрахунків.

В будь-якому разі, фактичне дотримання Продавцем встановлених контрактом строків поставки товару, визначені контрактом умови оплати товару та їх фактичне виконання Покупцем, самі по собі безпосередньо ціни товару не стосуються, на правильність визначення митної вартості не впливають і не можуть бути підставою для виникнення сумнівів щодо вартості товару, вказаної в контракті, специфікації, в рахунку на оплату та банківському платіжному документі.

Тим більше, такі обставини не можуть бути підставою для витребування додаткових документів у декларанта, вичерпаний перелік яких встановлено частиною 3 статті 53 МК України.

Зазначене підтверджується висновками Вищого адміністративного суду України, викладеними в «Довідці щодо узагальнення практики застосування адміністративними судами положень Митного кодексу України в редакції від 13.03.2012 року», затвердженій Постановою Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 13.03.2017:

«1.3. Суперечності у відомостях щодо умов оплати товару в документах, доданих до вантажної митної декларації на підтвердження митої вартості товарів

У процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. У свою чергу умови плати безпосередньо ціни товару не стосуються. У зв`язку з цим відомості про умови оплати товару не повинні братися органом доходів і зборів до уваги при контролі за митною вартістю, а відтак суперечності між цими відомостями не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару.

Так само, Верховний Суд в постанові від 17.04.2018 у справі №815/329/17 зазначає, що «фактична оплата за поставлений товар, як і спосіб здійснення такої оплати (готівковий, безготівковий), так і часові рамки оплати (передоплата, післяплата, відстрочка) не впливають на ціну (розмір оплати) товару, що передбачена контрактом (з урахування додаткових платежів, якщо такі передбачені чи здійснені)».

Враховуючи зазначене, вимога відповідача про надання додаткових документів в зв?язку із оплатою товру в день відвантаження є необґрунтованою та не відповідає приписам Митного кодексу України.

Судом встановлено, що згідно п. 4.1 контракту №58-PGIP/UG/804/23-16/2320403/34 від 03.04.2023 поставка товару здійснюється на умовах СРТ до місця призначення згідно з правилами тлумачень торгових термінів Інкотермс у редакції 2010 року, з урахуванням особливостей, передбачених цим Контрактом. Місце призначення вказується Сторонами у Додатку до цього Контракту.

Згідно умов додатку №3 до Контракту, ціна на товар (366,00 доларів США) вказується на умовах - «СРТ залізнична станція Порт Велике-Запоріжжя, УЗ (згідно з Інкотермс 2010): Станція призначення: Порт Велике-Запоріжжя, УЗ, код 460804».

В інвойсах продавця також зазначено: Ціна: 366,00 доларів США, СРТ залізнична станція Порт Велике-Запоріжжя, УЗ відповідно до Інкотермс 2010, що відповідає умовам контракту.

Термін Інкотермс 2010 CPT (Carriage Paid To (... named place of destination)) Фрахт/перевозка оплачены до (... название места назначения) передбачає для продавця обов`язок за свій рахунок укласти договір перевезення товару і оплатити всі витрати, пов?язані із перевезенням товару до названого пункту призначення. Покупець не має жодних зобов?язань щодо договору перевезення.

Таким чином, згідно обраного базису поставки та умов контракту, транспортування всіх поставлених позивачу партій товару до місця призначення: залізнична станція Порт Велике-Запоріжжя, УЗ є обов?язком продавця (Polska Grupa Importova Premium Sp z o.o.) і здійснювалось продавцем за рахунок продавця, а пов?язані з транспортуванням товару витрати продавця, включені у вартість товару.

Згідно п.5 ч.10 ст. 58 МК України, при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.

В той же час, згідно умов контракту №58-PGIP/UG/804/23-16/2320403/34 від 03.04.2023, транспортування товару до місця призначення: залізнична станція Порт Велике-Запоріжжя, УЗ, (тобто, як до так і після ввезення товару на митну територію України) здійснювалось за рахунок продавця товару і всі витрати на транспортування включені у вартість товару.

Продавець товару - Polska Grupa Importova Premium Sp z o.o. в листі від 14.08.2023 № 14-08-2023-01, який було додатково надано митному органу разом із поясненнями декларанта, підтверджує, що перевезення товару від станції Замосць (Польща) до станції Порт Велике-Запоріжжя УЗ здійснювала Polska Grupa Importova Premium Sp z o.o. згідно умов контракту, й ціна товару 366,00 доларів США включає в себе вартість перевезення.

Згідно п. 6 ч. 2 ст. 53 МК України обов?язок подавати документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, виникає у декларанта виключно у разі, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару.

Суд відхиляє доводи відповідача, що ненадання декларантом договору перевезення укладеного між продавцем товару та перевізником впливає складову митної вартості товару, оскільки згідно поданих митному органу документів є очевидним, що ПрАТ «Укрграфіт» не було понесено жодних додаткових витрат, пов`язаних з імпортованим товаром, в тому числі, пов?язаних із доставкою товару, в даному випадку відсутні визначені частиною 10 статті 58 МК України складові митної вартості, що само по собі виключає необхідність здійснення їх перевірки.

З цього приводу Верховним Судом в Постанові від 02.07.2020 у справі № 803/916/17 (адреса посилання в ЄДРСР http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/90155086) зазначено наступне: «Водночас, з врахуванням частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, декларант повинен підтвердити лише ті факти, які пов`язані з витратами, які, на його думку, входять до митної вартості товару. Натомість, якщо митниця стверджує, що були понесені додаткові витрати на транспортування/перевезення, то митниця повинна довести наявність цих фактів.».

Також, Суд відхиляє посилання відповідача на неподання декларантом додаткових документів, оскільки в даному випадку їх відсутність не впливає на правильність визначення декларантом митної вартості товарів за основним методом, що підтверджується наданими до митного оформлення документами. Неподання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товарів за першим методом, не є достатнім для висновку щодо наявності підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Щодо надання додаткових документів на запит митниці Верховним Судом в чисельних Постановах, зокрема: по справі № 815/6780/15 від 13.09.2019, по справі №815/5315/16 від 03.10.2019, по справі №813/1350/14 від 14.01.2020, зроблено наступний висновок:

«Системний аналіз наведених правових норм вказує на те, що митні органи мають право витребовувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.»

На запити митного органу декларантом позивача було надано разом із відповідними поясненнями всі наявні у позивача додаткові документи з числа витребуваних, які не були враховані митницею при прийнятті рішення. В поясненнях декларант зазначив про неможливість надання додаткових документів у строки, визначені частиною 3 статті 53 Митного кодексу України у зв`язку з їх відсутністю.

Стосовно неможливості подати витребувані документи митному органу було надано листи продавця товару із поясненням, що такі документи не можуть бути подані з причини обов?язку продавця перед третіми особами щодо збереження конфіденційної інформації.

З наведеного вбачається, що позивачем надано усі необхідні документи, що стосуються числового значення митної вартості товару або методу її визначення, документи містили всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.

Щодо посилань відповідача та те, що враховуючи вимоги частини 2 статті 60 МКУ використана наявна в митниці інформація щодо раніше визначених митних вартостей подібного товару, то суд ставиться до цього критично на підставові наступного.

За змістом пункту 5 Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджених наказом Державної фіскальної служби України від 11 вересня 2015 року №689, під час робіт з аналізу, виявлення та оцінки ризиків можуть використовуватися такі джерела інформації: спеціалізовані програмно-інформаційні комплекси Єдиної автоматизованої інформаційної системи ДФС; спеціалізовані видання, які містять інформацію про ціни, сформовані на світовому ринку; інформація, отримана від ДФС, про ціни на товари та/або сировину, матеріали, комплектуючі, які входять до складу товарів; інформація, отримана від митних органів іноземних держав за результатами перевірки автентичності документів, які подавалися під час митного контролю та митного оформлення товару; інформація, отримана за результатами здійснення митного контролю, в тому числі, за результатами проведення документальних перевірок дотримання вимог законодавства з питань державної митної справи; інформація, отримана від державних органів, установ та організацій на запити територіальних органів та/або ДФС; цінова інформація, отримана в рамках домовленостей, укладених між ДФС та асоціаціями, спілками та іншими об`єднаннями імпортерів та виробників; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, що мають відповідні повноваження згідно із законодавством; інформація отримана з мережі Інтернет.

Суд погоджується, що наявність у митного органу інформації про ціну подібних чи аналогічних товарів може призвести до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товарів та ініціювання повної її перевірки, але така інформація аж ніяк не є підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості товару.

Вищевказані сумніви митного органу судом відхиляються, оскільки такі доводи спростовуються наявними в матеріалах справи первинними документами, які були надані відповідачу під час проведення митних процедур.

Враховуючи викладене, суд вважає, що обставини, якими мотивовані спірні рішення митного органу про коригування митної вартості товарів не мають жодного відношення до саме числового визначення заявленої ПрАТ "Укрграфіт" митної вартості та носять формальний характер.

Відповідно до частин третьої, четвертої статті право органу доходів і зборів на висунення письмової вимоги про надання додаткових документів виникає лише у разі, коли у документах, поданих для митного оформлення згідно частини другої статті, наявні розбіжності, ознаки підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, наявні обґрунтовані підстави вважати, про наявність взаємозв`язку між продавцем і покупцем, який впливає на заявлену декларантом митну вартість.

Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Аналогічний правовий висновок з приводу застосування цих положень Митного кодексу України викладено у постанові Верховного Суду України від 31.03.2015 у справі №21-127а15.

Однак всупереч вищевказаним вимогам Закону, витребувавши додаткові документи, митний орган не зазначив, які саме обставини ці документи повинні підтвердити або у своїй сукупності можуть спростувати/чи впливають на митну вартість товару, що свідчить про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості.

Отже, сам факт неподання декларантом додаткових документів без належного обґрунтування митницею, що вони можуть усунути сумніви спірних відомостей, не є підставою для відмови в митному оформленні товару.

Разом з тим, митний орган, встановивши вищевказані розбіжності, жодним чином не обґрунтовує, яким чином зазначені розбіжності, позбавляють митний орган можливості перевірити заявлену митну вартість імпортованого товару, оскільки такі розбіжності на визначення митної вартості не впливають.

З наведеного вбачається, що позивачем надано усі необхідні документи, що стосуються числового значення митної вартості товару або методу її визначення, документи містили всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.

Суд зауважує, що відмовляючи в митному оформленні товару за першим методом, митний орган послався на неподання позивачем усіх документів та на подання документів які мають розбіжності, що не відповідає обставинам справи, оскільки позивачем відповідно до вищенаведених приписів Митного кодексу України надавались відповідні документи, що підтверджують митну вартість, а також письмові пояснення з приводу об`єктивної неможливості надання інших документів та відсутності цих документів. Також додатково декларант повідомив митний орган про те, що надані всі наявні на момент декларування документи, інші документи надаватися не будуть.

У відповідності до частини шостої статті 54 Митного кодексу України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

У разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Відповідно до частин першої третьої статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Форма рішення про коригування митної вартості товарів встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Згідно з частиною дванадцятою статті у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою органу доходів і зборів заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Один примірник зазначеної картки невідкладно вручається (надсилається) декларанту або уповноваженій ним особі. Інформація про відмову у прийнятті для оформлення електронної митної декларації надсилається декларанту електронним повідомленням, засвідченим електронним цифровим підписом посадової особи органу доходів і зборів.

Відповідно до частини першої статті інформаційні ресурси митних органів складаються із відомостей, що містяться у документах, які надаються під час проведення митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів, та інших документах.

Приймаючи оскаржувані рішення про коригування митної вартості митницею, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, не надано пояснень щодо зроблених коригувань на обсягів партії ідентичних товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та не зазначена докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядного методу.

Проте, за загальним правилом формально інший рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення, сам по собі не є перешкодою для застосування основного методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за основним методом визначення його митної вартості.

Отже, суд вважає, що позивачем подано відповідачу достатній пакет документів на підтвердження кількісних і вартісних показників товару, повноти і достовірності митної вартості товару, заявленої позивачем за першим методом, а тому заявлена позивачем митна вартість товарів за ціною договору відповідає вимогам статті 58 Митного кодексу України.

Відповідачем під час судового розгляду справи не доведено суду, що документи подані позивачем для визначення митної вартості товару містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Таким чином, суд дійшов висновку, що рішення про коригування митної вартості товарів №UA112080/2023/000022/2 від 14.08.2023, №UA112080/2023/000026/2 від 25.08.2023 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA112080/2023/000280, №UA112080/2023/000292 є такими, що підлягають визнанню протиправними та скасуванню.

Згідно з частинами першою та другою статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності..

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду доказів, які спростовували б доводи позивача, а відтак, не довів правомірності свого рішення, а тому заявлені позивачем вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

Частиною 1статті 143 КАС України встановлено, що суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Питання розподілу судових витрат врегульованост.139 КАС України.

Керуючись статтями 2,6,8-10,14,90,139,143,241-246,250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Приватного акціонерного товариства "Український графіт" (69600, м. Запоріжжя, вул. Північне шосе, 20 ) до Запорізької митниці (69041, м.Запоріжжя, вул.Сергія Синенка, буд.12, ) про визнання протиправними та скасування рішень, - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати рішення Запорізької митниці про коригування митної вартості товарів №UA112080/2023/000022/2 від 14.08.2023, №UA112080/2023/000026/2 від 25.08.2023.

Визнати протиправними та скасувати картки відмови Запорізької митниці в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA112080/2023/000280, №UA112080/2023/000292.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Запорізької митниці (69041, м.Запоріжжя, вул.Сергія Синенка, буд.12, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Український графіт" (69600, м. Запоріжжя, вул. Північне шосе, 20 ) судові витрати у розмірі 24978,43 грн.

Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 21.12.2023

Суддя А.В. Сіпака