Справа № 400/3496/23
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2023-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2023 р.м. ОдесаСправа № 400/3496/23

Перша інстанція: суддя Гордієнко Т. О.,

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача - Турецької І. О.,

суддів - Градовського Ю. М., Шеметенко Л. П.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 30 травня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

У квітні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області (далі - відповідач, ГУНП в Миколаївській області), в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ від 31.05.2022 № 697 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників ГУНП в Миколаївській області», в частині застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби поліцейського сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 2 Баштанського районного відділу поліції ГУНП в Миколаївській області сержанта поліції ОСОБА_1 ;

- визнати протиправним та скасувати наказ «По особовому складу» від 06.06.2022 №426 про звільнення зі служби поліцейського сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №2 Баштанського районного відділу поліції ГУНП в Миколаївській області сержанта поліції ОСОБА_1 , у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення, у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України;

- поновити на службі в поліції на посаді поліцейського сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №2 Баштанського районного відділу поліції ГУНП в Миколаївській області з 06.06.2022;

- стягнути на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 06.06.2022 по день винесення судом рішення.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначає, що проходив службу у Національній поліції України на посаді поліцейського сектору реагування патрульної поліції відділення № 2 Баштанського районного відділу поліції ГУНП в Миколаївській області (далі - ВП №2 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області).

Також ОСОБА_1 зазначає, що 24.02.2022, у зв`язку з початком повномасштабного вторгнення Російської Федерації в Україну, керівник Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області повідомив працівників підрозділу про графік чергувань добових нарядів, в складі яких він перебував.

Позивач зазначає, що у період з 24.02.2022 по 16.03.2022, згідно графіку чергувань, він перебував на службі, наступне чергування було 18.03.2022.

17.03.2022 дізнався, що збройні формування РФ вторглися на територію Широківської громади, с. Новопетрівка, Баштанського району, Миколаївської області, електроенергія, мобільний зв`язок та інтернет у цей період були відсутні.

Позивач пояснив, що 17.03.2022 близько о 14.00-15.00 год. вдалося зв`язатися із керівником ОСОБА_2 , який повідомив, що необхідно залишатися за місцем проживання та чекати подальших вказівок від керівництва.

Не маючи можливості безпечно покинути окуповане місто, та виконуючи наказ керівника, він залишився на тимчасово окупованій території в с. Новопетрівка, Баштанського району, Миколаївської області.

Протягом березня - травня 2022 року, зв`язок і обмін інформацією із керівництвом Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області не здійснював.

18.06.2022 прибув на підконтрольну Україні територію в м. Запоріжжя, під час проходження фільтраційних заходів повідомив, що є працівником Національній поліції України, після чого ця інформація була передана до ГУНП в Миколаївській області.

Як зазначає ОСОБА_1 , з оскаржуваним наказом від 06.06.2022 про звільнення з поліції, він ознайомлений лише 08.02.2023.

Також позивач зазначає, що трудову книжку, військовий квиток, копію наказу від 06.06.2022 та довідку про припис до ІНФОРМАЦІЯ_1 отримав 08.02.2023.

Позивач вважає своє звільнення незаконним, оскільки з наказом про проведення службового розслідування його не ознайомили, під час проведення службового розслідування його не опитували та з висновками службового розслідування його також не ознайомили.

Наведене, на думку позивача, свідчить, що службове розслідування проведене із численними порушеннями вимог Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 № 893 (далі-Порядок № 893), а прийнятий, на реалізацію дисциплінарного стягнення, наказ про звільнення є незаконним.

Посилаючись на частину 2 статті 29 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 №2337 - VIII (далі - Дисциплінарний статут), яка унормовує, що дисциплінарні стягнення застосовуються в порядку зростання від менш суворого, яким є зауваження, до більш суворого - звільнення зі служби в поліції, позивач вважає, що застосоване стягнення є неспівмірним.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 30 травня 2023 в задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовлено.

Висновки суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову побудовані на аналізі положень Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VIII (далі - Закон №580-VIII), Закону України «Про критичну інфраструктуру» 16.11.2021 № 1882-IX, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2 № 389-VIII, Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та Дисциплінарного статуту.

На думку суду, проведений аналіз викладених вище законодавчих актів свідчить про те, що працівники поліції мають спеціальний статус і ОСОБА_1 , приймаючи присягу працівника поліції, присягав «з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки».

Тим самим, на переконання суду, ОСОБА_1 взяв на себе підвищені вимоги, які пред`являються до працівників поліції при проходженні служби і яких вони повинні дотримуватися.

Надаючи правову оцінку законності та обґрунтованості наказу ГУНП в Миколаївській області про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності, суд дійшов висновку, що обіймаючи посаду поліцейського, будучи обізнаним про свої обов`язки, позивач повинен був усвідомлювати необхідність виїзду з окупованої території.

Суд першої інстанції вважав, що служба в поліції вимагає наявність у її працівників додаткових психологічних якостей, зокрема таких як: відчуття відповідальності, здатність до логічного мислення і дотримуватися спокою в складних ситуаціях, здатність приймати рішення у складних ситуаціях.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що зазначені ОСОБА_1 підстави, для залишення на окупованій території Миколаївської області, не є для поліцейського поважною причиною.

Провівши аналіз, яка кількість поліцейських мала змогу евакуюватися з тимчасово окупованих територій на підконтрольну, Україні, територію, суд установив що під час перебування м. Снігурівки та прилеглих територій під тимчасовою окупацією, виїхати вдалося 81 з 84 поліцейських, які самостійно покинули окуповану територію та прибули у м. Новий Буг для подальшого несення служби, що складає 96,4 % від загального складу поліцейських, які перебували на тимчасово окупованих територіях.

За наведених обставин, суд зробив висновок про безпідставність суджень позивача щодо неможливості виїхати з тимчасово окупованих територій на підконтрольну Україні територію.

Дослідивши фактичні обставини справи, суд виснував, що позивач порушив частину 2 статті 5 Дисциплінарного статуту, яка містить зобов`язання поліцейського негайно повідомити безпосередньому керівнику про причини невиконання наказу з обґрунтуванням причин невиконання і повідомленням про вжиття заходів на подолання перешкод у виконанні наказу.

Узагальнюючи викладене, суд констатував, що накладене дисциплінарне стягнення є співмірним із виявленим проступком ОСОБА_1 та є необхідним засобом підтримання службової дисципліни.

Дійшовши висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про визнання протиправними та скасування наказів ГУНП в Миколаївській області, суд зазначив про відсутність підстав для задоволення решти позовних вимог, як таких, що є похідними.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву.

В апеляційній скарзі, ОСОБА_1 , посилаючись на те, що рішення суду першої інстанції ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права, просить його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що при вирішенні спору суд першої інстанції не врахував, що в населеному пункті, де скаржник перебував в окупації, проводились активні бойові дії, а отже існувала загроза як його життю та здоров`ю, так і життю та здоров`ю його рідних.

Окрім цього, суд не врахував, що в населеному пункті, де він перебував, були відсутні засоби мобільного зв`язку та інтернет, у зв`язку з чим інформацію щодо неможливості подальшого проходження служби на окупованій території та про звільнення або переведення до інших підрозділів поліції від керівництва скаржник не отримував.

Скаржник стверджує, що наказ Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області від 18 березня 2022 року № 131 «Про введення плану евакуації (передислокації) ВП № 2 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області» не був доведений належним чином до його відома.

При цьому, скаржник звертає увагу на те, що відсутність можливості відразу виїхати з окупованої території, у тому числі, зумовлена незабезпеченням, з боку його керівництва, виїзду працівників поліції із окупованої території.

Скаржник зазначає, що під час вирішення спору суд першої інстанції не надав належної правової оцінки його доводам про те, що в ході проведення службового розслідування та при винесенні оскаржуваних наказів, відповідач не здійснив всебічне, об`єктивне та повне дослідження обставин, не встановив в його діях складу дисциплінарного проступку, а саме в чому полягає його провина та тяжкість вчиненого проступку.

Окрім того, за твердженням скаржника, ГУНП в Миколаївській області застосувало до нього найбільш суворий захід дисциплінарного впливу без врахування сукупності обставин, що свідчить про його неспівмірність.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу, зазначає про законність та обґрунтованість висновків суду першої інстанції, а доводи апеляційної скарги вважає безпідставними.

Зокрема, ГУНП в Миколаївській області зазначає, що скаржник не надав належних та допустимих доказів щодо безпідставного невиходу на службу, не вжив заходів щодо негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, негайно не інформував про це безпосереднього керівника та не виконав накази, зокрема, щодо евакуації та виходу з тимчасово окупованої території.

Відповідач зазначає, що службове розслідування проведено об`єктивно, без порушень засад неупередженості та рівності всіх поліцейських перед законом.

У зв`язку з викладеним просить в задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду - залишити без змін.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 КАС України, справа розглянута в порядку письмового провадження, оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Фактичні обставини справи.

ОСОБА_1 , відповідно до наказу Департаменту патрульної поліції №748 від 24.09.2019, прийнятий на службу до Національної поліції України.

З 26.07.2021 ОСОБА_1 перебував на посаді поліцейського сектору реагування патрульної поліції №2 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області, який розташований у місті Снігурівка Баштанського району Миколаївської області.

24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 на всій території України був введений воєнний стан.

Протягом 24.02.2022-18.03.2022 м. Снігурівка знаходилась в зоні ведення бойових дій, але залишалась під контролем України, та позивач разом з іншими працівниками поліції відділення поліції №2 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївської області продовжував нести службу.

18.03.2022 начальник Баштанського РВП ГУНП в Миколаївської області видав наказ №131 «Про введення плану евакуації (передислокації) ВП №2 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області», відповідно до якого у зв`язку із веденням активних бойових дій на території обслуговування ВП №2, передислокувати ВП №2 до м. Новий Буг Баштанського району.

Наказом ГУНП в Миколаївській області №613 від 12.05.2022 «Про призначення службового розслідування, утворення дисциплінарної комісії» призначене службове розслідування за фактом можливого порушення службової дисципліни окремих працівників поліції, у тому числі і ОСОБА_1 , що виразилося у відсутності без поважних причин, на робочому місці (прогул).

За результатами службового розслідування складений висновок від 26.05.2022, яким встановлено такі обставини.

Зокрема, вказаним висновком встановлено, що наказом від 18.03.2022 №131 «Про введення евакуації (передислокації) ВП №2 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області» старшого лейтенанта поліції Маглаперідзе А.В. зобов`язано довести до відома підпорядкованих працівників інформацію щодо місця передислокації ВП №2 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області, організувати їх прибуття до адміністративної будівлі ВП №1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області (м. Новий Буг).

Протягом 19.03.2022 по 19.05.2022 з 84 поліцейських, які на час початку окупації м. Снігурівка там знаходились, на підконтрольну територію вийшли 81.

Службовим розслідуванням також встановлено, що з власних міркувань та за наявності безпечних шляхів виходу, на окупованій території вирішили залишитися троє поліцейських, у тому числі сержант поліції ОСОБА_1 , незважаючи на те, що у вказаний проміжок часу була можливість виїзду до інших населених пунктів, розташованих на неокупованій території.

За фактом невиходу на службу сержанта поліції ОСОБА_1 , складені відповідні акти.

Також вказаним висновком встановлено, що позивач не виконав вимоги наказу №131 від 18.03.2022, доведеного до його відома т.в.о. начальником ВП №2 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області Маграперідзе А., щодо евакуації (передислокації) ВП №2 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області в безпечний район до особливого розпорядження, що зумовило його подальшу відсутність на службі на тимчасово визначеній дислокації ВП №1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області (м. Новий Буг).

Також встановлено, що ОСОБА_1 проігнорував вимоги пункту 3 наказу Національної поліції України №239 від 07.04.2022, яким передбачена необхідність прибути до органу поліції за місцем несення служби до 11.04.2022.

20.05.2022 на контактні телефони, месенджери, соціальні мережі, електронні адреси сержанта поліції ОСОБА_1 (телефон № НОМЕР_1 ), що надав його безпосередній керівник старший лейтенант поліції Маглаперідзе А.В. були надіслані виклики з проханням прибути до ГУНП в Миколаївській області за адресом м. Миколаїв, вул. Декабристів, 5, з 09.00 год. по 18.00 год. 23.05.2022.

У висновку службового розслідування зазначено, що сержант поліції ОСОБА_1 , проігнорував виклики та не прибув до ГУНП в Миколаївській області в зазначену дату для надання пояснень, а також жодним чином не зв`язався з членами дисциплінарної комісії для узгодження виниклих питань з приводу проведення відносно нього службового розслідування та не повідомив про наявність поважних причин свого неприбуття.

За таких підстав, посадові особи ГУНП склали акти (вих. 569/43-2022), (вих. 570/43 2022), (вих. 571/43-2022) про відмову від надання пояснень сержантом поліції ОСОБА_1 .

Зазначений факт, кваліфікований як дисциплінарний проступок, а саме: порушення вимог статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, щодо обов`язку дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника поліції, статутів і наказів начальників, сприяти їм у зміцненні службової дисципліни, забезпечення законності, дотримання норм службової етики, статутного порядку, стійко переносити всі труднощі та обмеження пов`язанні зі службою, вимог статей 18, 64 Закону України «Про Національну поліцію» щодо обов`язку неухильно дотримуватися положень, нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, професійно виконувати свої службові обов`язки, ігнорування вимог пункту 5 розділу І пункту 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, ігнорування вимог пункту3 наказу Національної поліції від 07.04.2022 №239 щодо необхідності прибуття до органу поліції за місцем несення служби до 11.04.2022, невиконання вимог службової телеграми ГУНП від 25.03.2022, що призвело до невиходу на службу у робочі дні, починаючи з 11.04.2022 по 19.05.2022.

Наказом ГУНП в Миколаївській області № 697 від 31.05.2022 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників ГУНП області», поліцейський сектору реагування патрульної поліції ВП №2 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області сержант поліції ОСОБА_1 звільнений зі служби в поліції, за вчинення дисциплінарного проступку, який виразився у порушенні вимог статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-УШ щодо обов`язку дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника поліції, статутів і наказів начальників, сприяти їм у зміцненні службової дисципліни, забезпечення законності, дотримання норм службової етики, статутного порядку, стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов`язані зі службою, вимог статей 18, 64 Закону України «Про Національну поліцію» зі змінами та доповненнями щодо обов`язку неухильно дотримуватися положень, нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, професійно виконувати свої службові обов`язки, ігноруванні вимог пункту 5 розділу І пункту 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, щодо здійснення своєї діяльності відповідно до основоположних принципів, які закріплені в Конституції України, ігноруванні вимог пункту 3 наказу Національної поліції України від № 239 щодо необхідності прибуття до органу поліції за місцем несення служби до 11.04.2022, невиконанні вимог пп. IV п. 1 службової телеграми ГУНП вих. № 282/01/25-2022, що як наслідок спричинило невиконання своїх посадових (функціональних) обов`язків (у т.ч. дистанційно), невиконання наказів керівництва (зокрема щодо евакуації, виходу з тимчасово окупованої території), невжиття заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, негайне не інформування про це безпосереднього керівника та невиході на службу у робочі дні, починаючи з 11.04.2022 по 19.05.2022 (всього 34 (тридцять чотири) дні).

Наказом ГУНП в Миколаївській області від 06.06.2022 № 426о/с сержант поліції ОСОБА_1 з 06.06.2022 звільнений зі служби в поліції за статтею 77 частини 1 пункт 6 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби).

08.02.2023 ОСОБА_1 прибув до ГУНП в Миколаївській області, де ознайомився з наказом про притягнення до відповідальності та звільнення.

Не погодившись з вищевказаними наказами, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та оцінка суду апеляційної інстанції доводів апеляції і висновків суду першої інстанції.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для задоволення апеляції, з огляду на таке.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, на підставі пропозицій Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року на території України введений воєнний стан.

Згідно з пунктом 13 частини 4 статті 9 Закону України «Про критичну інфраструктуру», до життєво важливих функцій та/або послуг, порушення яких призводить до негативних наслідків для національної безпеки України, належать, зокрема: правопорядок, здійснення правосуддя, тримання під вартою.

Відповідно до частини 1 статті 10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», у період дії воєнного стану не можуть бути припинені повноваження Президента України, Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, Національного банку України, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, судів, органів прокуратури, органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, розвідувальних органів та органів, підрозділи яких здійснюють контррозвідувальну діяльність.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України, врегульовано Законом України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII (далі і вище - Закон № 580-VIII).

Відповідно до частини 1 статті 59 Закону № 580-VIII служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Стаття 2 Закону № 580-VIII визначає, що до основних завдань, які покладені на поліцію віднесено: забезпечення публічної безпеки і порядку; охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; протидії злочинності; надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги .

Згідно із підпунктами 1, 2, 6 частини 1 статті 18 Закону № 580-VIII поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Згідно із частинами 2, 3 статті 24 Закону № 580-VIII у разі виникнення загрози державному суверенітету України та її територіальної цілісності, а також у ході відсічі збройної агресії проти України органи та підрозділи, що входять до системи поліції, відповідно до законодавства України беруть участь у виконанні завдань територіальної оборони, забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості.

У ході забезпечення та здійснення заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості, виконання завдань територіальної оборони органи та підрозділи, що входять до системи поліції та дислокуються в межах Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, області, міста Києва, підпорядковуються відповідному начальнику Головного управління Національної поліції в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі, області, місті Києві.

Враховуючи зазначені норми матеріального права, апеляційний суд зазначає, що працівники поліції мають спеціальний статус, і приймаючи присягу працівника поліції позивач взяв на себе підвищені вимоги, які пред`являються до працівників поліції при проходженні служби і яких вони повинні дотримуватися, де за порушення вимог Закону № 580-VIII передбачена дисциплінарна відповідальність згідно Дисциплінарного статуту.

Згідно частини 3 статті 11 Закону № 580-VIII рівень довіри населення до поліції є основним критерієм оцінки ефективності діяльності органів і підрозділів поліції.

Сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження визначає Дисциплінарний статут Національної поліції України, затверджений Законом України від 15.03.2018 р. № 2337-VIII (далі і вище - Дисциплінарний статут).

Частина статті 1 Дисциплінарного статуту визначає, що службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Згідно частини 3 ст.1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію», зобов`язує поліцейського: 1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; 2) знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; 4) безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; 5) вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника; 6) утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України.

Положення статті 12 Дисциплінарного статуту визначають дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Відповідно до статті 13 Дисциплінарного статуту, дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

Згідно статті 14 Дисциплінарного статуту службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Службове розслідування проводиться на засадах неупередженості та рівності всіх поліцейських перед законом незалежно від займаної посади, спеціального звання, наявних у них державних нагород та заслуг перед державою.

Згідно частин 1, 2 статті 16 Дисциплінарного статуту Службове розслідування проводиться та має бути завершено не пізніше одного місяця з дня його призначення керівником. У разі потреби за вмотивованим письмовим рапортом (доповідною запискою) голови дисциплінарної комісії, утвореної для проведення службового розслідування, його строк може бути продовжений наказом керівника, який призначив службове розслідування, або його прямим керівником, але не більш як на один місяць. При цьому загальний строк проведення службового розслідування не може перевищувати 60 календарних днів.

Порядок застосування дисциплінарних стягнень визначений статтею 19 Дисциплінарного статуту.

Так, у висновку за результатами службового розслідування зазначаються: 1) дата і місце складання висновку, прізвище та ініціали, посада і місце служби членів дисциплінарної комісії, що проводила службове розслідування; 2) підстава для призначення службового розслідування; 3) обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку; 4) пояснення поліцейського щодо обставин справи; 5) пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи; 6) пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи; 7) документи та матеріали, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку; 8) відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; 9) причини та умови, що призвели до вчинення проступку, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення, обставини, що знімають з поліцейського звинувачення; 10) висновок щодо наявності або відсутності у діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону; 11) вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського у разі наявності в його діянні дисциплінарного проступку.

Висновок підписується всіма членами дисциплінарної комісії, що проводила розслідування. Члени дисциплінарної комісії мають право на окрему думку, що викладається письмово і додається до висновку.

Під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Обставинами, що пом`якшують відповідальність поліцейського, є: 1) усвідомлення та визнання своєї провини у вчиненні дисциплінарного проступку; 2) попередня бездоганна поведінка; 3) високі показники виконання повноважень, наявність заохочень та державних нагород; 4) вжиття заходів щодо запобігання, відвернення або усунення негативних наслідків, які настали або можуть настати внаслідок вчинення дисциплінарного проступку, добровільне відшкодування завданої шкоди; 5) вчинення проступку під впливом погрози, примусу або через службову чи іншу залежність; 6) вчинення проступку внаслідок неправомірних дій керівника.

Для цілей застосування конкретного виду дисциплінарного стягнення можуть враховуватися й інші, не зазначені у частині четвертій цієї статті, обставини, що пом`якшують відповідальність поліцейського.

Обставинами, що обтяжують відповідальність поліцейського, є: 1) вчинення дисциплінарного проступку у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння; 2) вчинення дисциплінарного проступку повторно до зняття в установленому порядку попереднього стягнення; 3)вчинення дисциплінарного проступку умисно на ґрунті особистої неприязні до іншого поліцейського, службовця, у тому числі керівника, чи помсти за дії чи рішення стосовно нього; 4) настання тяжких наслідків, у тому числі збитків, завданих вчиненням дисциплінарного проступку; 5) вчинення дисциплінарного проступку на ґрунті ідеологічної, релігійної, расової, етнічної, гендерної чи іншої нетерпимості.

У разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.

Під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

За кожен дисциплінарний проступок не може застосовуватися більше одного дисциплінарного стягнення. Якщо поліцейський вчинив кілька дисциплінарних проступків, стягнення застосовується за сукупністю вчинених дисциплінарних проступків та враховується під час визначення виду дисциплінарного стягнення.

Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 № 893 (далі і вище - Порядок № 893).

Згідно із розділом VI Порядку № 893 зібрані під час проведення службового розслідування матеріали та підготовлені дисциплінарною комісією документи формуються нею у справу.

Підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування готує і підписує дисциплінарна комісія.

У вступній частині висновку службового розслідування викладаються такі відомості: дата і місце складання висновку службового розслідування, прізвище та ініціали, посада і місце служби (роботи) голови (заступника голови) та членів дисциплінарної комісії, що проводила службове розслідування; підстава для проведення службового розслідування; форма розгляду справи дисциплінарною комісією (відкрите засідання чи письмове провадження).

У разі залучення до проведення службового розслідування фахівців та представника поліцейського також зазначаються їх прізвища, ініціали та статуси у службовому розслідуванні.

В описовій частині висновку службового розслідування викладаються відомості, встановлені під час проведення службового розслідування: обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, час, місце, спосіб, мотив учинення дисциплінарного проступку, його наслідки (їх тяжкість), що настали у зв`язку з цим; посада, звання, прізвище, ім`я, по батькові, персональні дані (дата і місце народження, освіта, період служби в поліції і на займаній посаді - із дотриманням вимог Закону України Про захист персональних даних), відомості, що характеризують поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; пояснення поліцейського щодо обставин справи, а в разі відмови від надання такого пояснення - інформація про засвідчення цього факту відповідним актом про відмову надати пояснення чи поштове повідомлення про вручення або про відмову від отримання виклику для надання пояснень чи повернення поштового відправлення з позначкою про невручення; пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи; пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи; документи та матеріали, що підтверджують та (або) спростовують факт учинення дисциплінарного проступку; обставини, що обтяжують або пом`якшують відповідальність поліцейського, визначені статтею 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України; причини та умови, що призвели до вчинення виявленого дисциплінарного проступку, обставини, що знімають із поліцейського звинувачення.

В описовій частині зазначаються також відомості про залучення фахівців та результати їх участі в службовому розслідуванні.

У резолютивній частині висновку службового розслідування дисциплінарною комісією зазначаються: висновок щодо наявності або відсутності в діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону, іншого нормативно-правового чи організаційно-розпорядчого акта, наказу керівника, який було порушено.

У разі неможливості встановлення за результатами службового розслідування факту наявності/відсутності в діях (бездіяльності) поліцейського складу дисциплінарного проступку внаслідок неможливості отримання доступу до необхідних документів такі обставини розцінюються на користь поліцейського, стосовно якого призначено службове розслідування; вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського в разі наявності в його діянні ознак дисциплінарного проступку; відомості про списання чи відновлення використаних, пошкоджених або втрачених матеріальних цінностей, зброї, боєприпасів, службових документів, а також про надсилання матеріалів службового розслідування до відповідних органів для прийняття рішення згідно із законодавством запропоновані заходи, спрямовані на усунення виявлених під час службового розслідування недоліків, причин та умов виникнення обставин, які стали підставою для призначення службового розслідування.

Правовий аналіз зазначених норм матеріального права дає можливість дійти висновку, що підставою для притягнення особи до дисциплінарної відповідальності є дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у невиконанні чи неналежному виконанні службової дисципліни та означає недотримання Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів, інших нормативно-правових актів та Присяги.

Отже, підставою для накладення дисциплінарного стягнення є виключно фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях поліцейського ознак дисциплінарного проступку, зокрема протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ним і дією (бездіяльністю) порушника дисципліни.

Обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини поліцейського, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого начальник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні поліцейського складу дисциплінарного проступку, та, відповідно, вирішує питання щодо наявності чи відсутності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, обґрунтовуючи при цьому своє рішення у відповідному наказі, у тому числі в частині обрання виду стягнення.

Вирішуючи спір по суті суд першої інстанції виходив із того, що притягненню поліцейського до відповідальності передує проведення службового розслідування на підставі своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку.

Стосовно правової оцінки правильності та обґрунтованості рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності, то така повинна фокусуватися насамперед на такому: чи прийнято рішення у межах повноважень, у порядку та спосіб, встановлені Конституцією та законами України; чи дійсно у діянні особи є склад дисциплінарного порушення; чи є встановлені законом підстави для застосування дисциплінарного стягнення; чи є застосований вид стягнення пропорційним (співмірним) із учиненим діянням.

Аналогічні висновки неодноразово висловлювались Верховним Судом у своїх рішеннях та, зокрема, у постанові від 06.02.2020 у справі № 826/1916/17.

Відповідаючи на основні доводи скаржника колегія суддів зазначає таке.

Зокрема, відповідаючи на його довід про не ознайомлення з наказом щодо евакуації (передислокації) з підстав відсутності інтернету, а також про відсутність організації евакуації з окупованої території, слід зазначити таке.

Відповідно до частини 3 статті 4 Дисциплінарного Статуту наказ може віддаватися усно чи видаватися письмово, у тому числі з використанням технічних засобів зв`язку.

Згідно матеріалів справи, підполковник поліції Ноздратенко О.М. , капітан поліції Кузьома С .С старший лейтенант поліції Маглаперідзе А.В. та старший сержант поліції Гентош М.М. заявили, що поліцейським, які залишились на тимчасово окупованій території м. Снігурівки, усно повідомлено про необхідність виїхати з окупованої території, передислокації до ВП №2 Баштанського РВП ГУНП (м. Новий Буг).

Окрім того, про обізнаність щодо необхідності залишити окуповану територію та прибути для подальшого проходження службу в іншому місці на підконтрольної Україні території, свідчать пояснення викладені ОСОБА_1 як в позовній заяві так і в скарзі.

Так, останній зазначав, що ним вирішувалося питання про евакуацію з окупованої території та виїзд на підконтрольну Україні територію, але із міркувань безпеки він від цього відмовився.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції слушно звернув увагу на той факт, що з 84 працівника ВП №2 з окупованої території вийшли 81 поліцейський для подальшої продовження служби, що свідчить як про доведеність до особового складу вимог наказу №131, так і про фактичну можливість його виконання.

Суд апеляційної інстанції погоджується з аргументом суду першої інстанції, що є невиправданою поведінка позивача протягом двох місяців не вчиняти жодних дій щодо виходу з окупації, або встановлення зв`язку із керівництвом для отримання вказівок та розпоряджень щодо умов проходження подальшої служби не вживав.

Варто відзначити, що служба в поліції вимагає наявність у її працівників додаткових психологічних якостей, зокрема таких як: відчуття відповідальності, здатність логічно мислити і дотримуватися спокою в складних ситуаціях, здатність приймати волеві рішення у складних ситуаціях.

За таких обставин, суд першої інстанції обґрунтовано відзначив, що статус поліцейського покладає на особу додаткові зобов`язання щодо виконання ним завдань з охорони держави, в умовах воєнного стану, самоусунення поліцейського від несення служби, цілком правомірно кваліфікується, як дисциплінарний проступок.

На думку колегії суддів, доводи скаржника щодо неможливості евакуюватися у зв`язку з відсутністю «зелених коридорів», не може бути розцінені як «поважність відсутності на службі в період дії воєнного стану», оскільки як мовилося вище, з 84 працівників ВП№2 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області з окупованої території вийшли 81 поліцейський для подальшої продовження служби, а отже виконали наказ начальника про евакуацію за тих саме умов, про які зазначає скаржник, та на цей час несуть службу на підконтрольній Україні території.

Колегія суддів вважає необхідним наголосити, що ОСОБА_1 як поліцейський, який склав присягу на вірність Українському народові та сумлінність виконання службових обов`язків, з моменту офіційного опублікування Указу Президента України «Про введення в України воєнного стану», мав вживати всіх можливих заходів з метою виконання повноважень необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Втім, ОСОБА_1 був відсутній на робочому місці за місцем дислокації підрозділу, не вжив заходів щодо прибуття до місця дислокації підрозділу, тобто самоусунувся від виконання службових обов`язків як поліцейського від захисту Українського народу, територіальної цілісності України, здійснення заходів із забезпечення публічного порядку та безпеки в умовах воєнного стану і надання допомоги цивільним особам.

Колегія суддів також враховує, що зазначені скаржником підстави для залишення на тимчасово окупованій території не є для поліцейського поважною причиною для самовільного залишення місця служби та дислокації підрозділу, де він проходив службу.

Слід зазначити, що поліцейському не надані повноваження самостійного, вільного визначення ним місця несення служби, зміну підрозділу, самостійного усунення поліцейським від виконання обов`язків за основним місцем несення служби без відповідного наказу прямого керівника.

Таким чином, враховуючи інформацію щодо евакуації з тимчасово окупованої території України на підконтрольну Україні територію 81 поліцейського з м. Снігурівка, колегія суддів не знаходить підстав вважати, що є нестворення «зелених коридорів», відсутність транспортного сполучення є непереборними обставинами, що унеможливили виїзд з тимчасово окупованої території де перебував позивач.

На підставі викладеного колегія суддів дійшла висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний дисциплінарний проступок, яким згідно Дисциплінарного Статуту Національної поліції України визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Відповідно до частини 3 статті 19 Дисциплінарного статуту, під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Статтями 1 та 2 Дисциплінарного Статуту у разі встановлення за результатами службового розслідування в діях поліцейського дисциплінарного проступку видається письмовий наказ про застосування до нього одного з видів дисциплінарного стягнення з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Також слід зазначити, що порушення Присяги - це несумлінне, недобросовісне виконання обов`язків поліцейським. Про несумлінність дій (бездіяльності) поліцейського свідчить невиконання обов`язків умисно або внаслідок недбалого ставлення до них.

Невиконання чи неналежне виконання поліцейським службової дисципліни є дисциплінарним проступком, вчинення якого є підставою для дисциплінарної відповідальності.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 05.03.2020 року по справі №815/4478/16.

Дисциплінарні стягнення застосовуються в порядку зростання від менш суворого, яким є зауваження, до більш суворого - звільнення зі служби в поліції.

Колегія суддів зауважує, що дисциплінарні проступки такі, як, зокрема, залишення місця несення служби без поважних причин, не можуть бути віднесені до незначних дисциплінарних проступків. Накладення ж стягнення у вигляді звільнення зі служби є необхідним засобом підтримання службової дисципліни.

За таких умов, колегія суддів підтримує висновок суду першої інстанції, що накладене дисциплінарне стягнення на ОСОБА_1 є співмірним із виявленим проступком, а відтак відсутні підстави для задоволення позовних вимог про визнання протиправними та скасування наказу №697 від 31.05.2022. та наказу від 06.06.2022 №426 про звільнення зі служби в поліції.

Також колегія судів підтримує висновок суду першої інстанції, що відсутні підстави для задоволення і решти позовних вимог ОСОБА_1 як таких, що є похідними.

Колегія суддів проаналізувавши доводи апеляційної скарги, вважає що вона не містить жодних доводів на спростування висновків суду першої інстанції, та вважає, що відповіді на основні доводи апеляції надані.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції повно та правильно встановив обставини справи і ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до вимог статті 316 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги, якщо суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування судового рішення - відсутні.

Стаття 328 КАС України встановлює право учасників справи, а також осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки на касаційне оскарження рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Водночас пункт 2 частини 5 вказаної статті встановлює, що не підлягають касаційному оскарженню, у тому числі судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Отже, враховуючи, що судом апеляційної інстанції постановлено рішення у справі розглянутої за правилами спрощеного позовного провадження, відсутні підстави для його оскарження в касаційному порядку.

Розподіл судових витрат, відповідно до вимог статті 139 КАС України не передбачений.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 30 травня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає, за винятком випадків, перелічених у пункті 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Доповідач - суддя І. О. Турецька

суддя Ю. М. Градовський

суддя Л. П. Шеметенко

Повне судове рішення складено 20.12.2023.