Справа № 320/20486/23
Суддя: Панова Г. В.
Дата ухвалення: 2023-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2023 року м. Київ № 320/20486/23

Київський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Панової Г.В., при секретарі судового засідання Любенко Д.І.,

за участю представників сторін:

від позивача - Ігнатенко Т.Б.,

від відповідача Черноштан В.В., ,

від третьої особи не з`явились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України

до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України

за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Антимонопольний комітет України

про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Міністерство розвитку громад, територій та інфраструктури України з позовом до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, в якому позивач з урахуванням уточненого позову просить суд визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції (м.Київ) Сніжинським Тарасом Євгенійовичем від 15.03.2023 ВП № 66581021 про накладення на Міністерство інфраструктури штрафу у розмірі 5100,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що постанова старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції (м.Київ) про накладення штрафу №66581021 від 15.03.2023 в сумі 5100,00 грн. є протиправною, оскільки наказ Господарського суду міста Києва від 28.07.201 у справі № 910/13817/20 позивач не виконав з поважних причин, про які було повідомлено державного виконавця.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 24.10.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання на 03.11.2023. Суд залучив до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Антимонопольний комітет України. Також суд витребував від відповідача: належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження № 66581021 в рамках якого було прийнято постанову про накладення штрафу.

Відповідач позов не визнав та подав до суду відзив на позову заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позову. Зазначив, що керуючись статтями 63, 75 Закону, 15.03.2023 державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу на боржника у розмірі 5100 грн. Копію зазначеної постанови направлено сторонам виконавчого провадження.

Відповідач зауважив, що ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.07.2022, яку залишено без змін Постановою Північного апеляційного господарського суду від 06.12.2022 у задоволенні заяви Міністерства інфраструктури України про відстрочення виконання рішення суду від 16.02.2021 у справі № 910/13817/20 відмовлено.

Серед іншого судом зазначено: «Суд приходить до висновку, що відповідачем (боржником) протягом тривалого строку всупереч ч. 2 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» не виконувалось Рішення Комітету. Обставини, на які посилається Міністерство у заяві про відстрочення виконання рішення суду (зокрема, введення воєнного стану) виникли вже після присічного строку для виконання Рішення № 113-р. а посилання Міністерства на неможливість виконання рішення через те, що воно не може відповідати за дії, які від нього не залежать, судом до уваги не беруться, оскільки, обов`язок розробити та затвердити прозору і недискримінаційну методику розрахунку розмірів ставок портових зборів, які справляються у морських портах. Рішенням № 113-р покладено виключно на Міністерство інфраструктури України.

Відтак, оскільки, Міністерством не доведено наявності обставин, на підставі яких суд міг би дійти висновку про необхідність та доцільність відстрочення виконання рішення суду, а також не надано доказів, які б свідчили про те, що рішення суду буде виконано в майбутньому, а саме зі спливом строку, на який відповідач просить відстрочити його виконання, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви Міністерства інфраструктури України про відстрочення виконання рішення суду від 16.02.2021 у справі № 910/13817/20».

Отже, вказане вкотре доводить про відсутність перешкод для виконання рішення суду.

Третя особа подала до суду письмові пояснення, у яких вказала, що Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України діяв в межах наданих йому повноважень.

Позивач не погоджуючись з доводами відповідача, викладеними у відзиві на позов подав до суду відповідь на відзив, в якій зазначив, що при виконанні судового рішення державний виконавець має забезпечувати дотримання прав не тільки стягувача, а й прав боржника, не допускати їх порушень та дотримуватися необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для боржника та цілями, на які рішення державного виконавця спрямовуються. Наголошував на тому, що підставою для накладення на боржника штрафу є факт не вчинення боржником вищезазначених дій саме без поважних причин, наявність або відсутність яких державний виконавець має встановити за результатами проведеної ним перевірки.

Протокольною ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 08.12.2023 суд відклав судове засідання у справі на 19.12.2023.

У судове засідання, призначене у справі на 19.12.2023 з`явився представник позивача та відповідача. Третя особа у наданих суду письмових поясненнях просила суд здійснювати розгляд справи без участі представника Антимонопольного комітету України за наявними у справі матеріалами.

Присутній у судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав викладених у позовній заяві та просив позов задовольнити повністю.

Уповноважений представник відповідача заперечував щодо задоволення позовних вимог.

Заслухавши представників сторін, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

20.08.2021 старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції (м.Київ) прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №66581021 щодо примусового виконання наказу № 910/13817/20 виданого 28.07.2021 Господарським судом міста Києва про зобов`язання Міністерства інфраструктури України виконати пункт 2 резолютивної частини рішення Антимонопольного комітету України від 06.02.2020 № 113-р, а саме: розробити та затвердити прозору і недискримінаційну методику розрахунку розмірів ставок портових зборів, які справляються у морських портах.

Згідно відомостей зазначеної постанови боржником визначено Міністерство інфраструктури України, а стягувачем - Антимонопольний комітет України.

У пункті 2 резолютивної частини постанови про відкриття виконавчого провадження від 20.08.2021 зазначено про те, що боржнику необхідно виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.

Вказану постанову супровідним листом № 66581021/15 (20/1) від 20.08.2021 направлено сторонам виконавчого провадження, а саме божнику та стягувачу.

22.11.2021 державним виконавцем було адресовано Міністерству інфраструктури України вимогу державного виконавця в якій останній просив повідомити про стан виконання рішення суду, про заходи які вжиті на виконання та посадових осіб, які винні у його невиконанні та надати відповідне письмове пояснення в одноденний термін з моменту отримання.

02.12.2021 представником Міністерства інфраструктури України було направлено старшому державному виконавцю письмові пояснення щодо вчинених дій стосовно розробки та затвердження прозорої і недискримінаційної методики розрахунку розмірів ставок портових зборів, які справляються у морських портах.

17.01.2022 державним виконавцем було адресовано Міністерству інфраструктури України вимогу державного виконавця, в якій останній просив повідомити про стан виконання рішення суду, про заходи вжиті на виконання та посадових осіб, які винні у його невиконанні та надати відповідне письмове пояснення в одноденний термін з моменту отримання даної вимоги.

Повторно 25.10.2022 державним виконавцем було адресовано Міністерству інфраструктури України вимогу державного виконавця, в якій останній просив повідомити про стан виконання рішення суду, про заходи вжиті на виконання та посадових осіб, які винні у його невиконанні та надати відповідне письмове пояснення в одноденний термін з моменту отримання даної вимоги.

Постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції (м.Київ) було винесено постанову про накладення штрафу, якою за невиконання рішення суду без поважних причин накладено на боржника Міністерство інфраструктури України штраф на користь держави у розмірі 5100 грн. У описовій частині постанови зазначено про те, що 20.08.2021 державним виконавцем винесена постанова про відкриття виконавчого провадження та зобов`язано боржника виконати рішення протягом 10 робочих днів. Копію постанови направлено сторонам виконавчого провадження. Станом на 15.03.2023 рішення суду залишається невиконаним.

Не погоджуючись з вказаною постановою про накладення штрафу позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, слід зазначити наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, нормами Закону України від 02.06.2016 №1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII; у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до статті 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 3 Закону № 1404-VIII підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Відповідно до статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Частиною першою статті 18 Закону № 1404-VIII передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до частини третьої статті 18 Закону № 1404-VIII, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону та накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Згідно частини четвертої статті 19 Закону № 1404-VIII, сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

Пунктом 6 частини 5 статті 19 Закону № 1404-VІІІ обумовлено, що боржник зобов`язаний надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

Особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій (ч. 8 ст. 19 Закону №1404-VIII).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 26 Закону № 1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

У відповідності до частини 6 статті 26 Закону № 1404-VIII за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Відповідно до частини першої статті 63 Закону № 1404-VIII, за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність (ч. 2 ст. 63 Закону № 1404-VIII).

Як було встановлено судом, на виконанні Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України перебувало виконавче провадження ВП № 66581021 з примусового виконання наказу № 910/13817/20 виданого 28.07.2021 Господарським судом міста Києва про зобов`язання Міністерства інфраструктури України виконати пункт 2 резолютивної частини рішення Антимонопольного комітету України від 06.02.2020 № 113-р, а саме: розробити та затвердити прозору і недискримінаційну методику розрахунку розмірів ставок портових зборів, які справляються у морських портах.

Слід зазначити, що сторонами по справі підтверджено ту обставину, що позивачем було отримано постанову про відкриття виконавчого провадження від 20.08.2021 ВП № 66581021, в якій зазначено про необхідність боржнику виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.

Разом з тим, судом було встановлено, що державним виконавцем було адресовано на адресу Міністерства інфраструктури України три вимоги державного виконавця в яких виконавець просив повідомити про стан виконання рішення суду, про заходи вжиті на виконання та посадових осіб, які винні у його невиконанні та надати відповідне письмове пояснення в одноденний термін з моменту отримання даної вимоги. Так, у матеріалах виконавчого провадження наявні вимоги державного виконавця від 22.11.2021 ВП №66581021/15 (20.1), від 17.01.2022 ВП № 66581021/15 (20.1), від 25.10.2022 ВП №66581021/15 (20.1).

На виконання вимог державного виконавця Міністерством інфраструктури України було направлено письмові пояснення від 02.12.2021, в яких позивач зазначив обставини які унеможливлюють виконання рішення суду, зокрема що не залежать від волі Міністерства та які фактично унеможливлюють виконання Міністерством одноособово рішення суду у справі № 910/13817/20.

Так, вказаним листом повідомлено, що Міністерством на виконання вимог статей 5,21 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» з метою одержання зауважень і пропозицій від фізичних та юридичних осіб, їх об`єднань, а також відкритих обговорень за участі представників громадськості питань, пов`язаних із регуляторною діяльністю, неодноразово проводились зустрічі із вказаними суб`єктами щодо обговорення проекту Методики. Чергову нараду щодо обговорення проекту Методики за участі представників Європейської Бізнес Асоціації та державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (далі-ДП «АМПУ») було проведено 11.08.2021, за результатами якої Європейська Бізнес Асоціація 31.08.2021 в робочому порядку знову надала свої пропозиції щодо Методики до Мінінфраструктури та ДП «АМПУ». Зазначені зауваження характеризувалися неузгодженістю між собою та незрозумілістю механізму їх втілення.

Останню нараду з представниками бізнесової спільноти в Мінінфраструктури проведено 15.11.2021. На зазначеній нараді учасниками знову висловлювалися суперечливі пропозиції щодо шляхів подальшої розробки Методики, у зв`язку із чим Міністерство продовжує аналізувати висловлені учасниками нарад пропозиції та планує провести чергову нараду щодо розроблення Методики зі стейкхолдерами у грудні 2021 року.

Водночас, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, Указом Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 р. № 2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 р, продовжений Указами Президента і станом на сьогодні.

Додатково позивач зауважив, що враховуючи вказані обставини, які не залежать від Мінінфраструктури, та неможливістю виконання судового рішення 24.06.2022, через відділ діловодства Господарського суду міста Києва Мінінфраструктури подано заяву про відстрочку виконання судового рішення у справі № 910/13817/20.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.07.2022 у справі № 910/13817/20, яка залишена без змін постановою Північного апеляційного господарського суду, у задоволенні заяви Міністерства про відстрочку виконання рішення суду від 16.02.2021 у справі № 913/13817/20 відмовлено.

Відповідно до частини першої статті 75 Закону № 1404-VIII, у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Аналізуючи наведені положення Закону № 1404-VІІІ в контексті цієї справи, потрібно зауважити, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання.

Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження.

Умовою для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання ним виконавчого документа (судового рішення) без поважних причин. У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.

Аналіз правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дає підстави для висновку про те, що невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону № 1404-VІІІ. Тобто на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.

Поважними, в розумінні наведених норм Закону № 1404-VІІІ, можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.

Поважність причин невиконання судового рішення оцінюється у кожному конкретному випадку через призму того, наскільки це (об`єктивно) перешкодило виконати судове рішення.

Як було встановлено судом раніше, на виконання вимоги державного виконавця від 22.11.2021 листом від 02.12.2021 Міністерством інфраструктури України було повідомлено про обставини, що унеможливлювали виконання наказу Господарського суду міста Києва 28.07.2021 №910/13817/20.

Разом з тим, позивачем на виконання двох інших вимог державного виконавця від 17.01.2022 ВП № 66581021/15 (20.1) та від 25.10.2022 ВП № 66581021/15 (20.1), в яких державний виконавець вимагав повідомити про стан виконання рішення суду, про заходи які вжиті на його виконання та посадових осіб, які винні у його невиконанні не було надано будь-яких пояснень, чи доказів виконання рішення суду, незважаючи на ту обставину, що проміжок часу між такими вимогами становив більше ніж пів року. При цьому, в ході судового розгляду справи дана обставина також підтвердилась, оскільки представник позивача не навів суду, які саме конкретно відповіді і якого змісту були надані державному виконавцю Міністерством розвитку громад, територій та інфраструктури України на вимоги від 17.01.2022 та 25.10.2022.

Вказане свідчить про те, що боржником відповідачем не було повідомлено державного виконавця про причини невиконання чи неможливості виконання рішення суду.

Накладення на боржника штрафу відповідно до статті 63 Закону № 1404-VIII в цьому контексті можна розглядати як складову примусового виконання рішення. Встановивши, що боржник не виконав рішення без поважних причин, державний виконавець повинен винести постанову про накладення штрафу.

Як вбачається зі змісту встановлених в цій справі обставин - виконавець, коли надсилав вимоги боржнику, таким чином вживав заходів для виконання наказу Господарського суду м. Києва від 28.07.2021 року у справі № 910/13817/20. Його вимоги були правомірні й мали спонукати (примусити) боржника виконати виконавчий документ належним чином. На думку суду, з`ясувавши, що боржник не виконав цього рішення без поважних причин (твердження позивача про їх поважність не мали ніякого документального підтвердження з огляду на ненадання письмових пояснень на вимоги державного виконавця), державний виконавець правомірно виніс постанову про накладення на боржника штрафу на підставі частини другої статті 63 Закону № 1404-VIII.

Таким чином, зважаючи на встановлену вище відсутність обґрунтованих письмових пояснень боржника на вимоги державного виконавця від 17.01.2022 та від 25.10.2022 щодо повідомлення про стан виконання рішення суду та вжиті заходи, у державного виконавця були наявні всі правові підстави для накладення штрафу, з огляду на те, що позивачем не було виконано рішення суду й не було повідомлено про неможливість його виконання.

Згідно вимог статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

У відповідності до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

На виконання цих вимог відповідачем як суб`єктом владних повноважень надано суду докази які спростовують доводи позивача, а відтак доведено правомірність прийняття постанови про накладення штрафу від 15.03.2023 у виконавчому провадженні ВП № 66581021.

Керуючись статтями 9, 14, 71, 77, 90, 143, 243-246, 250, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення .

Суддя Панова Г. В.