Справа № 440/11950/23
Суддя: П’янова Я.В.
Дата ухвалення: 2023-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2023 р.Справа № 440/11950/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: П`янової Я.В.,

Суддів: Присяжнюк О.В. , Русанової В.Б. ,

за участю секретаря судового засідання Труфанової К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 28.09.2023, головуючий суддя І інстанції: Н.І. Слободянюк, м. Полтава, повний текст складено 28.09.23 по справі № 440/11950/23

за позовом ОСОБА_1

до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції

про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі також позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі також - відповідач), в якому, з урахуванням уточненої позовної заяви від 13 вересня 2023 року, просив визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Федька Є. О. від 23 квітня 2019 року ВП № 58978152 про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання постанови, виданої 03 вересня 2018 року старшим державним виконавцем ВПВР УДВС ГТУЮ у Полтавській області Ткаченко С.В. /а.с. 54-58/.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2023 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач оскаржив його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що рішення ухвалене з порушенням норм матеріального права.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначає, що судом першої інстанції під час ухвалення рішення не враховано того, що оскаржувана постанова винесена державним виконавцем 23 квітня 2019 року, а тому спірні правовідносини регулюються Законом України «Про виконавче провадження» № 1404-VІІ від 02 червня 2016 року і строк пред`явлення до виконання постанови про стягнення виконавчого збору від 03.09.2018 у ВП № 46225190 становить три місяці, проте в межах указаного строку зазначений виконавчий документ не було пред`явлено до виконання та не було відкрито виконавче провадження з примусового виконання такої постанови. Просить урахувати, що старшим державним виконавцем ВПВР УДВС ГТУЮ у Полтавській області Ткаченком С. В. винесена постанова про стягнення виконавчого збору 30 червня 2015 року, а не 03.09.2018 як зазначено у постанові про відкриття виконавчого провадження від 23 квітня 2019 року у ВП № 58978152. Наводить доводи щодо незаконності постанови про стягнення виконавчого збору в сумі 780 106,97 в межах виконавчого провадження № 46225190.

За результатами апеляційного розгляду позивач просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Відповідач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

21.12.2023 на електронну адресу суду надійшла заява від позивача про розгляд справи за його відсутності.

Апеляційна скарга розглядається у судовому засіданні відповідно до приписів ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також КАС України).

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено при розгляді апеляційної скарги, що 27 січня 2015 року державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа від 23 червня 2014 року № 755/13525/14-ц, виданого Дніпровським районним судом м. Києва, про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 солідарно на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості за договором кредиту в сумі 7775447,86 грн; стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 третейського збору в сумі 25500,00 грн, судових витрат в сумі 121,80 грн /а.с. 15/.

30 червня 2015 року державним виконавцем Ткаченком Сергієм Володимировичем винесено постанову про стягнення виконавчого збору у ВП № 46225190 /а.с. 81/, якою постановлено стягнути з боржника, ОСОБА_1 , виконавчий збір у розмірі 780106,97 грн.

03 вересня 2018 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Федьком Євгеном Олександровичем на підставі заяви стягувача прийнято постанову про повернення виконавчого документа стягувачу у ВП № 46225190 /а.с. 16/, в якій зазначено, що стягувач звернувся із заявою про повернення виконавчого документа згідно з частиною першою статті 37 Закону України "Про виконавче провадження", у зв`язку з чим постановлено повернути стягувачу виконавчий лист від 23 червня 2014 року № 755/13525/14-ц, виданий Дніпровським районним судом м. Києва, про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 солідарно на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості за договором кредиту в сумі 7775447,86 грн та стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 третейського збору в сумі 25500,00 грн, судових витрат в сумі 121,80 грн.

23 квітня 2019 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 58978152 з виконання постанови про стягнення виконавчого збору № 46225190, відповідно до якої відкрито виконавче провадження з виконання постанови про стягнення виконавчого збору у сумі 780 106,97 грн /а.с. 13, 14/.

Не погодившись із постановою про відкриття виконавчого провадження № 58978152 від 23 квітня 2019 року, позивач звернувся до суду з позовом у цій справі.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що дії державного виконавця щодо винесення постанови від 23 квітня 2019 року про відкриття виконавчого провадження № 58978152 відповідали Закону України № 1404-VIII, а тому вказана постанова про відкриття виконавчого провадження є правомірною та не підлягає скасуванню.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Так, частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з підпунктом 1 частини другої статті 17 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року за № 606-XIV, чинного до 05 січня 2017 року /далі - Закон № 606-XIV (в редакції, чинній на час відкриття виконавчого провадження ВП № 46225190)/, відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою виконавчі документи: виконавчі листи, що видаються судами, і накази господарських судів, у тому числі на підставі рішень третейського суду та рішень Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті і Морської арбітражної комісії при Торгово-промисловій палаті.

Відповідно до частини другої статті 25 Закону № 606-XIV державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п`ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Частинами першою-третьою статті 28 Закону № 606-XIV передбачено, що у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню чи поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення, за яким боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавчий збір стягується в розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі ста двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі виконання рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки та виконання боржником рішення після закінчення строку для самостійного його виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом. Виконавчий збір стягується незалежно від вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання, передбачених цим Законом.

Виконавчий збір не стягується за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, штрафів, накладених відповідно до вимог цього Закону, за виконавчими документами, які підлягають негайному виконанню, а також у разі перерахування коштів стягувачу у випадку, передбаченому частиною другою статті 27 цього Закону, та у разі виконання рішень у порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень".

Постанова про стягнення виконавчого збору виноситься під час першого надходження виконавчого документа державному виконавцю. Під час наступних пред`явлень до виконання виконавчого документа державному виконавцеві виконавчий збір стягується в частині, що не була стягнута під час попереднього виконання.

За приписами пункту 3.7.1 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року за № 512/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2012 року за № 489/20802 /у відповідній редакції/, постанова про стягнення виконавчого збору виноситься при першому надходженні виконавчого документа державному виконавцю на наступний день після завершення строку, наданого боржнику для самостійного виконання рішення. У постанові про стягнення виконавчого збору визначається розмір виконавчого збору, що підлягає стягненню, зазначений у частині першій статті 28 Закону. Примусове стягнення виконавчого збору здійснюється відповідно до вимог Закону.

З аналізу наведених положень слідує, що у постанові про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа, виданого судом, державний виконавець повинен зазначити про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови про відкриття виконавчого провадження та зазначити, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочато примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених Законом. В подальшому у випадку невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню чи поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. Постанова про стягнення виконавчого збору виноситься на наступний день після завершення строку, наданого боржнику для самостійного виконання рішення.

05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України "Про виконавче провадження" № 1404-VІІІ від 02 червня 2016 року /надалі Закон № 1404-VІІІ (у відповідній редакції)/.

Відповідно до частини сьомої Розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 1404-VІІІ виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 26 Закону № 1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частиною п`ятою вказаної статті встановлено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

За змістом ст. 27 Закону України № 1404VІІІ виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості зі сплати аліментів.

Частиною 9 зазначеної статті обумовлено, що виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України № 1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.

За правилами ч. 5 ст. 37 Закону України № 1404-VIII повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених ст. 12 цього Закону.

Колегія суддів зазначає, що стягнення виконавчого збору, крім визначених законом випадків коли виконавчий збір не стягується, пов`язується з початком примусового виконання.

Матеріалами справи підтверджується, а учасниками справи не заперечується, що стягувачем за виконавчим листом від 23 червня 2014 року № 755/13525/14-ц, виданим Дніпровським районним судом м. Києва, подана заява про повернення виконавчого документа та 03 вересня 2018 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Федьком Євгеном Олександровичем на підставі пункту 1 частини першої статті 37 Закону України "Про виконавче провадження" прийнято постанову про повернення виконавчого документа стягувачу у ВП № 46225190, а 23 квітня 2019 року на підставі статей 3, 4, 24, 25 26, 27 Закону України "Про виконавче провадження" відкрито виконавче провадження з виконання постанови про стягнення виконавчого збору ВП № 46225190.

Постанова про повернення виконавчого документа стягувачу від 03 вересня 2018 року ВП № 46225190 та постанова про відкриття виконавчого провадження від 23 квітня 2019 року № 58978152 з виконання постанови про стягнення виконавчого збору у ВП № 46225190 винесені державним виконавцем після набрання чинності Законом України "Про виконавче провадження" №1404-VІІІ від 02 червня 2016 року, а тому спірні правовідносини регулюються саме цим Законом в редакції після 28.08.2018.

Згідно з частиною четвертою статті 37 Закону № 1404-VІІІ про повернення стягувачу виконавчого документа та авансового внеску виконавець виносить постанову.

Приписами статті 40 Закону № 1404-VІІІ передбачені наслідки закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа.

Так, частиною третьою статті 40 Закону №1404-VІІІ встановлено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Аналіз цієї норми дає підстави для висновку, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу з перелічених в законі підстав постанова про стягнення виконавчого збору за нормами Закону № 1404-VІІІ виноситься тоді, коли виконавчий збір до цього моменту ще не стягнуто.

А як установлено судом, у виконавчому провадженні № 46225190 на підставі норм чинного на той момент Закону № 606-XIV вже було прийнято постанову про стягнення з боржника виконавчого збору від 30 червня 2015 року ВП № 46225190, а тому обов`язку виносити таку ж саму постанову, але вже на підставі норм Закону № 1404-VIII, у державного виконавця не виникало.

Перевіряючи правомірність винесення відповідачем постанови про відкриття виконавчого провадження № 58978152 від 23 квітня 2019 року з виконання постанови про стягнення з боржника виконавчого збору у ВП № 46225190 у зв`язку із поверненням виконавчого документа стягувачу згідно з постановою державного виконавця від 03 вересня 2018 року, колегія суддів виходить з такого.

За змістом пункту 5 частини першої статті 3 Закону № 1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, як-то: постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди.

Частиною п`ятою статті 26 Закону № 1404-VIII встановлено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

З такого правового регулювання слідує, що постанова державного виконавця про стягнення виконавчого збору є виконавчим документом, на підставі якого державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього цього виконавчого документа зобов`язаний винести постанову про відкриття виконавчого провадження.

У спірних правовідносинах виконавчий збір підлягав стягненню з боржника не тільки відповідно до положень статті 28 Закону № 606-XIV у зв`язку з невиконанням боржником рішення майнового характеру у встановлений строк, а також і відповідно до частини третьої статті 40 Закону № 1404-VIII у зв`язку з поверненням виконавчого документа стягувачу за його заявою, а тому колегія суддів ураховує, що згідно з матеріалами виконавчого провадження постанова про повернення виконавчого документа стягувачу від 03 вересня 2018 року у ВП № 46225190 зареєстрована в ВПВР УДВС ГТУЮ у Полтавській області у квітні 2019 року за вх. № 3504/023-30 /а.с. 75/ та передана до виконання державному виконавцю Федьку Є.О. лише 23 квітня 2019 року /а.с. 74/, який того ж самого дня, 23 квітня 2019 року, виніс постанову про відкриття виконавчого провадження у ВП № 58978152.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що оскільки вчинення реєстраційних дій в автоматизованій системі виконавчого провадження не можна ототожнювати із вчиненням виконавчих дій державним виконавцем, то несвоєчасна реєстрація в автоматизованій системі виконавчого провадження матеріалів виконавчого провадження, в тому числі постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 03 вересня 2018 року ВП № 46225190, та їх передача державному виконавцю для виконання не може мати наслідком скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 23 квітня 2019 року ВП № 58978152 з примусового виконання постанови про стягнення виконавчого збору № 46225190 та фактичного звільнення позивача від сплати виконавчого збору, який стягується незалежно від вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання, передбачених законом.

Окрім того, абзацом третім частини п`ятої статті 13 Закону № 1404-VIII встановлено, що порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавцями не є підставою для скасування такого рішення чи виконавчої дії, крім випадків, коли вони були прийняті або вчинені з порушенням процедури, передбаченої цим Законом.

Оскільки позивачем не доведено відсутності підстав для стягнення з нього виконавчого збору у виконавчому провадженні № 46225190, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області у межах своїх повноважень та відповідно до вимог Закону № 1404-VIII прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 58978152 від 23 квітня 2019 року з примусового виконання постанови про стягнення виконавчого збору № 46225190.

Крім того, колегія суддів зазначає, що позивачем у цій справі оскаржується постанова від 23.04.2019 про відкриття виконавчого провадження № 58978152, винесена на виконання постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору № 46225190 від 03.09.2018 щодо стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в сумі 780 106,97 грн.

Тобто в спірних правовідносинах виконавчим документом є постанова № 46225190 від 03.09.2018 про стягнення з позивача на користь держави виконавчого збору в сумі 780 106,97 грн.

Разом з тим судом установлено, що постанова державного виконавця № 46225190 від 03.09.2018 про стягнення зі ОСОБА_1 виконавчого збору в сумі 780 106,97 грн не є предметом розгляду цієї справи.

Доказів визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця № 46225190 від 03.09.2018 про стягнення зі ОСОБА_1 виконавчого збору в сумі 780 106,97 грн до матеріалів справи не надано.

Враховуючи відсутність порушення відповідачем порядку прийняття оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження та факт неоскарження ОСОБА_1 постанови про стягнення виконавчого збору, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для скасування постанови від 23.04.2019 у ВП № 58978152 про відкриття виконавчого провадження з виконання постанови про стягнення виконавчого збору.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 травня 2020 року у справі № 0340/1792/18 (провадження № 11-733апп19).

Отже суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що оскаржувана постанова, яка прийнята з метою примусового виконання постанови про стягнення з боржника виконавчого збору, є правомірною.

Висновки суду першої інстанції узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах Верховного Суду від 12.08.2020 у справі № 1340/5053/18, від 28.10.2020 у справі № 400/878/20.

Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Враховуючи положення статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст. 139, 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 28.09.2023 по справі № 440/11950/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Я.В. П`янова
Судді О.В. Присяжнюк В.Б. Русанова