Справа № 160/26750/23
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2023-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 жовтня 2023 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Управління праці та соціального захисту населення Жовтоводської міської ради (далі відповідач), в якій просить суд:
Позовна заява обґрунтована посиланнями на протиправність рішення відповідача про відмову позивачу допомоги при народженні дитини. Зазначає, що народила дитину на тимчасово окупованій території, в подальшому легалізувала відповідний факт в українському суді, дійсно звернулася за отриманням вказаної допомоги з пропуском 12-місячного строку, однак відповідачем не враховано усіх обставин, в зв`язку з чим його відмова є протиправною.
06 листопада 2023 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач проти позову заперечує в повному обсязі. Зазначає, що позивач звернулася із заявою про призначення допомоги при народженні дитини з пропуском встановленого законодавством строку, в зв`язку з чим їй відмовлено у призначенні відповідної допомоги.
Згідно положень ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглянув справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 08.09.2023 року у справі №176/2181/23 встановлено факт народження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка народилась в м. Скадовськ Скадовського району Херсонської області держави Україна, батьками якої являються позивач та ОСОБА_3 , громадяни України. Зобов`язано відділ РАЦС зареєструвати народження дитини. Також зазначено, що встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України утворює позивачу умови для оформлення права державної реєстрації народження дитини.

Згідно свідоцтва про народження від 08.09.2023 року серії НОМЕР_2 позивач є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце народження: м. Скадовськ, Скадовський район, Херсонська область, Україна, обидва батьки громадяни України.

Згідно витягу з реєстру територіальної громади від 20.09.2023 року №2023/007557247 дитина позивача ( ОСОБА_2 ) зареєстрована на території м. Жовті Води, Кам`янський район, Дніпропетровська область, Україна з 20.09.2023 року.

Згідно витягу з реєстру територіальної громади від 20.09.2023 року №2023/007556877 позивач зареєстрована на території м. Жовті Води, Кам`янський район, Дніпропетровська область, Україна з 25.11.2021 року.

12 вересня 2023 року позивач звернулася до відповідача із заявою про призначення допомоги при народженні дитини. До заяви додано 5 документів.

Повідомленням про відмову у наданні державної допомоги сім`ям з дітьми від 14.09.2023 року вказано, що позивач не має права на допомогу при народженні дитини з 01.09.2023 року, тому що пройшло 12 місяців по 30.09.2023 року з дати народження дитини ОСОБА_4 .

Листом від 29.09.2023 року №08-03/4660 позивачу повідомлено, що в призначенні допомоги відмовлено в зв`язку зі зверненням після спливу 12 місяців після народження дитини.

Вважаючи таку правову поведінку відповідача протиправною, позивач звернулася до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Статтею першою Конституції України встановлено, що Україна є суверенна і незалежна, демократична, соціальна, правова держава.

Згідно зі ст. 3 Конституції України Людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з частиною сьомою статті 7 Сімейного Кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (у редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року), яку ратифіковано Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів

Гарантований державою рівень матеріальної підтримки сімей з дітьми шляхом надання державної грошової допомоги з урахуванням складу сім`ї, її доходів та віку дітей і спрямований на забезпечення пріоритету державної допомоги сім`ям з дітьми у загальній системі соціального захисту населення встановлює Закон України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» від 21.11.1992 року №2811-XII (далі Закон №2811-XII).

Згідно ст. 1 Закону №2811-XII громадяни України, в сім`ях яких виховуються та проживають неповнолітні діти, мають право на державну допомогу у випадках та на умовах, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Порядок призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми та перелік документів, необхідних для призначення допомоги за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 2 ст. 3 Закону №2811-XII відповідно до цього Закону призначаються такі види державної допомоги сім`ям з дітьми: допомога при народженні дитини.

Статтею 10 Закону №2811-XII встановлено, що допомога при народженні дитини за цим Законом надається одному з батьків дитини (опікуну), який постійно проживає разом з дитиною.

Одноразова допомога, призначена опікуну, вважається власністю дитини.

Відповідно до ст. 11 Закону №2811-XII допомога батькам при народженні дитини призначається на підставі свідоцтва про народження дитини. Опікунам зазначена допомога призначається на підставі рішення про встановлення опіки.

Для призначення допомоги при народженні дитини до органу праці та соціального захисту населення за умови пред`явлення паспорта або іншого документа, що посвідчує особу, та свідоцтва про народження дитини подається одним з батьків (опікуном), з яким постійно проживає дитина, заява за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення, та копія свідоцтва про народження дитини.

Даний перелік документів є вичерпним.

Допомога при народженні дитини призначається за умови, якщо звернення за її призначенням надійшло не пізніше дванадцяти місяців з дня народження дитини.

Згідно зі ст. 12 Закону №2811-XII допомога при народженні першої та кожної наступної дитини призначається у розмірі 41280 гривень. Виплата допомоги здійснюється одноразово у сумі 10320 гривень, решта суми допомоги виплачується протягом наступних 36 місяців рівними частинами у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Порядок призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 року №1751 (далі Порядок).

Пунктом 10 Порядку встановлено, що допомога при народженні дитини надається одному з батьків дитини, опікуну, які постійно проживають разом з дитиною, з метою створення належних умов для її повноцінного утримання та виховання.

Згідно п. 11 Порядку для призначення допомоги при народженні дитини за умови пред`явлення паспорта або іншого документа, що посвідчує особу, подається:

1) заява одного з батьків (опікуна), з яким постійно проживає дитина, що складається за формою, затвердженою Мінсоцполітики;

2) копія свідоцтва про народження дитини (з пред`явленням оригіналу).

У разі звернення одного з батьків дитини (опікуна) за призначенням допомоги при народженні дитини орган соціального захисту населення за місцем проживання одного з батьків (опікуна), з яким постійно проживає дитина, має право отримувати від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій відомості, необхідні для призначення допомоги при народженні дитини.

Відповідно до п. 12 Порядку допомога при народженні дитини призначається за умови, що звернення за її призначенням надійшло не пізніше ніж через 12 календарних місяців після народження дитини.

Пунктом 43 Порядку встановлено, що про призначення державної допомоги сім`ям з дітьми чи про відмову в її призначенні із зазначенням причини відмови та порядку оскарження цього рішення орган, що призначає і виплачує зазначену допомогу, видає чи надсилає заявникові письмове повідомлення протягом п`яти днів після прийняття відповідного рішення.

Застосовуючи вищевикладені нормативні положення до обставин цієї справи суд зазначає наступне.

Допомога при народженні дитини за своєю природою є допомогою самій дитині, а не її батькам. Неможливість своєчасного звернення одним з батьків до органу, який здійснює призначення допомоги при народженні дитини, призводить до порушення інтересів дитини.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного адміністративного суду від 21.06.2023 року у справі №2040/7370/18.

Суд звертає увагу на те, що дитина позивача народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 на тимчасово окупованій території України. Факт тимчасової окупації м. Скадовськ російською федерацією є загальновідомим та не потребує доведення.

В свою чергу факт народження дитини встановлено рішенням суду від 08.09.2023 року, в цей же день видано свідоцтво про народження дитини тобто вже після спливу 12-місячного строку з дня народження дитини. Тобто, позивач в будь-якому випадку не мала можливості своєчасно подати відповідну заяву. Тим не менш, позивач звернулася із заявою 12.09.2023 року, тобто з пропуском строку звернення менш ніж на місяць.

Також суд враховує, що сам відповідач у листі від 29.09.2023 року зазначає, що згідно наданої позивачем інформації вона лише 24.08.2023 року виїхала з тимчасово окупованої території України. При цьому наразі факт народження дитини позивача 19.08.202 року на тимчасово окупованій території встановлено рішенням суду та підтверджено свідоцтвом про народження, виданим органом державної влади України.

Згідно ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

- на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України (п. 1);

-з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано (п. 2);

-обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії) (п. 3);

-добросовісно (п. 5);

-розсудливо (п. 6);

- пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія) (п. 8).

Суд зазначає, що в цій справі позивач була вимушена народжувати дитину в умовах окупації міста її проживання. В подальшому позивач лише через понад два місяці отримала формальне визнання факту народження дитини органом окупаційної адміністрації. Згодом позивач прибула на підконтрольну Україні територію та в найкоротший строк звернулася за належним оформленням факту народження дитини та в подальшому в найкоротший строк звернулася за отриманням допомоги на дитину.

Вказані обставини суд оцінює як такі, що зумовлюють висновок суттєве обмеження можливості позивача своєчасно звернутися за призначенням допомоги при народженні дитини з підстав, що не залежали від неї. Такими підставами є окупація міста Скадовськ Херсонської області, Україна, наявність новонародженої дитини та необхідність надання їй належного рівня опіки та турботи, необхідність фіксування факту народження дитини шляхом звернення до органу окупаційної влади, який знаходиться на суттєвому віддаленні (на території Автономної Республіки Крим), обмеження свободи пересування на тимчасово окупованій території, ризики для особистого життя та здоров`я, а також для життя і здоров`я дитини під час перебування та переміщення відповідною територією, в т.ч. з урахуванням обмеження прав населення, ракетних та артилерійських обстрілів та інших обставин, зумовлених збройною агресією та режимом окупації.

Суд висновує, що відповідні обставини мають характер об`єктивних перешкод для позивача у своєчасному зверненні за допомогою на дитину. При цьому така допомога призначена для забезпечення прав передусім дитини, яка є громадянином України, її батьки також є громадянами України, які виїхали з тимчасово окупованої території.

У постанові Касаційного адміністративного суду від 16.07.2020 року у справі №265/4175/16-а визнано об`єктивними причинами пропуску строку звернення за допомогою при народженні дитини обставини її народження на тимчасово окупованій території та встановлення відповідного факту в судовому порядку згідно законодавства України вже після спливу 12-місячного строку. Таке ж правозастосування здійснено Касаційним адміністративним судом у постановах від 07.04.2020 року у справі № 226/450/17, від 31.10.2018 року у справі №161/4471/17.

Як наслідок, суд вважає пропуск позивачем 12-місячного строку звернення за допомогою при народженні дитини таким, що допущений з об`єктивних причин, які не можуть зумовлювати позбавлення дитини державних гарантій. Зворотній підхід не відповідає встановленій законодавством України, в т.ч. положеннями Конституції України, системі гарантій прав людини та дитини.

Відповідно, рішення відповідача, яке втілює в собі порушення відповідних гарантій, не може вважатися правомірним за своєю правовою природою, в зв`язку з чим підлягає скасуванню, оскільки не відповідає ч.2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Щодо зобов`язання призначити допомогу.

У разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому суб`єкт звернення дотримав усіх визначених законом умов, то суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення.

Отже, критеріями, які впливають на обрання судом способу захисту прав особи в межах вимог про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, є встановлення судом додержання суб`єктом звернення усіх передбачених законом умов для отримання позитивного результату та наявність у суб`єкта владних повноважень права діяти під час прийняття рішення на власний розсуд.

Такий підхід, встановлений процесуальним законодавством, є прийнятним не тільки під час розгляду вимог про протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень, але й у випадку розгляду вимог про зобов`язання відповідного суб`єкта вчинити певні дії після скасування його адміністративного акта.

Аналогічний правовий висновок міститься у постановах Касаційного адміністративного суду від 22.06.2023 року у справі № 480/4288/21, від 22.09.2022 року у справі № 380/12913/21.

В цій справі позивачу відмовлено в призначенні допомоги при народженні дитини з єдиної підстави пропуск строку звернення за такою допомогою, інших підстав не вказано, а судом в ході судового розгляду не встановлено. Оскільки відповідна підстава для відмови визнана судом необґрунтованою, а інших підстав для відмови не встановлено, у відповідача не існує іншого варіанту правомірної правової поведінки, окрім призначення відповідної допомоги. Відповідно, судом не здійснюється втручання в дискреційні повноваження відповідача.

За вказаних обставин, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Суд зауважує, що позивач просила призначити відповідну допомогу з дня звернення із заявою 14.09.2023 року. Водночас, у відповідному рішенні, яке надано відповідачем, вказано: «дата звернення: 12.09.2023 року». Також дата 12.09.2023 року наявна на заяві позивача про надання відповідної допомоги, ця ж дата проставлена посадовою особою відповідача як дата прийняття документів. Отже, датою звернення є 12.09.2023 року, в зв`язку з чим суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов`язати відповідача призначити відповідну допомогу саме з 12.09.2023 року.

Щодо судового збору.

При зверненні до суду позивачем сплачено суму судового збору у розмірі 1073,60 грн, що підтверджується квитанцією до платіжної інструкції від 12.10.2023 року. Відповідно до положень ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України сплачений судовий збір за подання позову підлягає поверненню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Управління праці та соціального захисту населення Жовтоводської міської ради (52201, Дніпропетровська область, м. Жовті Води, вул. Першотравнева, буд. 24, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Управління праці та соціального захисту населення Жовтоводської міської ради від 14.09.2023 року про відмову ОСОБА_1 в призначенні допомоги при народженні дитини.

Зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення Жовтоводської міської ради призначити, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 допомогу при народженні дитини ( ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ) з 12 вересня 2023 року.

Стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Жовтоводської міської ради (52201, Дніпропетровська область, м. Жовті Води, вул. Першотравнева, буд. 24, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) судові витрати з оплати судового збору у розмірі 1073,60 гривень (одна тисяча сімдесят три гривні 60 копійок).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, передбачені статтями 295, 297 цього Кодексу.

Суддя Н.В. Боженко