Справа № 340/2379/23
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2023-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

19 грудня 2023 року м. Дніпросправа № 340/2379/23

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Юрко І.В., суддів: Білак С.В., Чабаненко С.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 05 липня 2023 року в адміністративній справі №340/2379/23 (головуючий суддя першої інстанції Кармазина Т.М.) за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Кіровоградській області про визнання протиправною та скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач 01.05.2023 року звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Кіровоградській області, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову Відділу державного нагляду (контролю) у Кіровоградській області про застосування адміністративно-господарського штрафу №ПШ 014525 від 11.04.2023 року про стягнення з нього адміністративно-господарського штрафу у сумі 17000 грн..

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що оскаржувана постанова винесена з порушеннями вимог чинного законодавства та не відповідає фактичним обставинам. Вказує, що 16.02.2023 року транспортний засіб «Мерседес Бенс» державний номер НОМЕР_1 близько 10:00 год. знаходився по вул.Привокзальній в місті Знам`янка Кіровоградської області. У вказаний час водій транспортного засобу будь-які перевезення пасажирів не здійснював, порушень законодавства не вчиняв. На вимогу контролюючого органу водієм були надані всі необхідні документи для перевірки.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 05 липня 2023 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправною та скасовано постанову Відділу державного нагляду (контролю) у Кіровоградській області про застосування адміністративно-господарського штрафу №ПШ 014525 від 11 квітня 2023 року.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Державна служба України з безпеки на транспорті подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що рішення суду першої інстанції ухвалено з неповним з`ясуванням обставин справи, є необґрунтованим та прийняте з порушенням норм матеріального права. Скаржник зазначає, що під час рейдової перевірки транспортного засобу марки MERSEDES-BENZ BA4668ЕІ посадовою особою Укртрансбезпеки виявлено порушення ст.39 Закону України «Про автомобільний транспорт», оскільки водій здійснював перевезення пасажирів без оформлення необхідних документів. Скаржником було складено Акт, який підписаний водієм та не містить жодних зауважень чи заперечень. Скаржник вважає, що ним правомірно винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу, з дотриманням вимог законодавства про автомобільний транспорт.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до частин першої та другої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на скаргу, встановила таке.

Позивач - ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) зареєстрований як фізична особа-підприємець 21.11.2022 року, номер запису 001006687. Основний видом діяльності згідно КВЕК є 49.31 Пасажирський наземний транспорт міського та приміського сполучення (а.с. 26).

Відповідач - Державна служба України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Кіровоградській області є суб`єктом владних повноважень, який в даних правовідносинах реалізує надані йому Законом України «Про автомобільний транспорт» повноваження.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що 16.02.2023 року посадовими особами Укртрансбезпеки в м.Знам`янка, вул.Привокзальна, 2 проводилась рейдова перевірка, під час якої перевірено транспортний засіб марки MERCEDES-BENZ, номерний знак НОМЕР_3 .

Посадовими особами органу контролю встановлено, що транспортний засіб перебуває у неналежному стані, а саме в наявності тріщина вітрового скла в зоні роботи склоочисника. Крім того, встановлено порушення, відповідальність за яке передбачено ч.1 абз.3 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт» - регулярні перевезення пасажирів за приміським автобусним маршрутом загального користування Трепівка Знам`янка за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених ст.39 цього Закону, а саме відсутня індивідуально-контрольна книжка водія ОСОБА_2 або копія графіку змінності водіїв, в результаті чого складено акт №318903 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 16.02.2023 року (а.с.45).

Зі змістом вказаного акту водій ознайомлений, про що свідчить його підпис, будь-яких пояснень щодо виявлених порушень водієм не надано (а.с. 45).

На підставі акту перевірки 11.04.2023 року начальником відділу державного нагляду (контролю) у Кіровоградській області Укртрансбезпеки прийнята постанова №ПШ014525 про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу в розмірі 17000,00 грн. (а.с. 16, 44).

Не погодившись з постановою про застосування адміністративно-господарського штрафу, позивач оскаржив таку постанову до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що відповідачем як суб`єктом владних повноважень, не доведено належними та допустимими доказами порушення позивачем ст.39 Закону №2344-ІІІ, відповідальність за яке визначено абзацом 3 частиною першою ст.60 вказаного Закону, а тому спірна постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу є протиправною.

Апеляційний суд, переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, зазначає про таке.

Спірні правовідносини врегульовані Законом України «Про автомобільний транспорт» (далі по тексту - Закон №2344) та Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 року №1567 (далі по тексту - Порядок №1567).

Згідно зі статтею 6 Закону №2344 реалізація державної політики у сфері автомобільного транспорту здійснюється через центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.

Пунктом 1 Положення про Державну інспекцію України з безпеки на наземному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 року №103 (далі по тексту - Положення №103) передбачено, що Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Відповідно до підпункту 1 пункту 4 Положення №103 основними завданнями Укртрансбезпеки є, зокрема, реалізація державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування (далі - автомобільний транспорт), міському електричному, залізничному транспорті.

Частинами 14, 17 статті 6 Закону №2344 передбачено, що державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Рейдові перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

Згідно абзацу 54 статті 1 Закону №2344 рейдова перевірка (перевірка на дорозі) перевірка транспортних засобів суб`єкта господарювання на маршруті руху в будь-який час з урахуванням інфраструктури (автовокзали, автостанції, автобусні зупинки, місця посадки та висадки пасажирів, стоянки таксі і транспортних засобів, місця навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, контрольно-вагові комплекси та інші об`єкти, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту).

Пунктами 12, 14 Порядку №1567 передбачено, що рейдова перевірка додержання суб`єктом господарювання вимог, визначених пунктом 15 цього Порядку, здійснюється на підставі щотижневого графіка.

Рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.

Положеннями п.15 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1567 від 08.11.2006 року, передбачено, що під час проведення рейдової перевірки перевіряється виключно:

наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом;

додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону;

додержання водієм вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР) (далі - Європейська угода);

відповідність зовнішнього і внутрішнього спорядження (екіпірування) транспортного засобу встановленим вимогам;

оснащення таксі справним таксометром;

відповідність кількості пасажирів, що перевозяться, відомостям, зазначеним у реєстраційних документах, або нормам, передбаченим технічною характеристикою транспортного засобу;

додержання водієм автобуса затвердженого розкладу та маршруту руху;

наявність у всіх пасажирів квитків на проїзд та квитанцій на перевезення багажу, а у разі пільгового проїзду - відповідного посвідчення;

додержання водієм режиму праці та відпочинку, а також вимоги щодо наявності в автобусі двох водіїв у разі перевезення пасажирів на відстань 500 і більше кілометрів або перевезення організованих груп дітей за маршрутом, який виходить за межі населеного пункту та має протяжність понад 250 кілометрів;

виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.

Тобто, перевірка виконання припису про порушення законодавства про автомобільний транспорт здійснюється лише шляхом проведення позапланової перевірки.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до акта №318903 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом транспортного засобу MERCEDES-BENZ, номерний знак НОМЕР_3 , що належить позивачу, встановлено, що у транспортного засобу в наявності тріщина вітрового скла в зоні роботи склоочисника, а також встановлено порушення здійснення регулярних перевезень пасажирів за приміським автобусним маршрутом загального користування Трепівка Знам`янка за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених ст.39 цього Закону, а саме: відсутня індивідуально-контрольна книжка водія ОСОБА_2 або копія графіку змінності водіїв (а.с.45).

Спірною постановою від 11.04.2023 року №ПШ014525 до позивача застосовано адміністративно-господарський штраф згідно з абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», та накладено адміністративно-господарську санкцію у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 грн.

Абзацом 3 ч.1 ст.60 Закону №2344 передбачено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Положеннями статті 39 Закону №2344-ІІІ передбачено, що автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.

Документи для регулярних пасажирських перевезень:

для автомобільного перевізника - ліцензія, договір із органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування чи їх дозвіл, паспорт маршруту, документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України;

для водія автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, квитково-касовий лист, схема маршруту, розклад руху, таблиця вартості проїзду (крім міських перевезень), інші документи, передбачені законодавством України;

для пасажира - квиток на проїзд в автобусі та на перевезення багажу (для пільгового проїзду - посвідчення особи встановленого зразка чи довідка, на підставі якої надається пільга), а в разі запровадження автоматизованої системи обліку оплати проїзду - електронний квиток та документи для пільгового проїзду.

Тобто, до переліку документів для здійснення регулярних пасажирських перевезень визначених статтею 39 Закону №2344 віднесено також інші документи, що передбачені законодавством.

В оскаржуваній постанові зазначено, що позивачем допущено перевезення пасажирів за відсутності на момент проведення перевірки документів, а саме відсутня індивідуально-контрольна книжка водія, або копія графіка змінності водія, чим порушено вимоги Наказу МТЗУ від 07.06.2010 року №340.

Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.06.2010 року №340, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 14.09.2010 року за №811/18106, затверджено Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів (далі по тексту - Положення №340).

Це Положення встановлює особливості регулювання робочого часу та часу відпочинку водіїв колісних транспортних засобів (далі - водії) та порядок його обліку.

Відповідно до пункту 1.3 Положення №340 його вимоги поширюються на автомобільних перевізників та водіїв, які здійснюють внутрішні перевезення пасажирів чи/та вантажів колісними транспортними засобами.

Згідно із пунктом 6.1 Положення №340 автобуси, що використовуються для нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень, для регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами.

Пунктом 6.3 Положення №340 передбачено, водій, що керує ТЗ, який не обладнаний тахографом, веде індивідуальну контрольну книжку водія (додаток 3) або повинен мати копію графіка змінності водіїв.

Водночас, ведення тахографу передбачене для деяких категорій транспорту, в тому числі таких, протяжність маршруту яких становить понад 50 км.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що водії, які здійснюють перевезення на маршруті протяжністю понад 50 км, зобов`язані мати при собі діючий та повірений тахограф.

Разом з тим, у разі, якщо транспортний засіб не обладнаний тахографом, водій веде індивідуальну контрольну книжку водія, яка відображає відомості про тривалість змінного періоду керування і є альтернативним способом контролю водіїв, або повинен мати копію графіка змінності водіїв.

Як зазначено в позові та підтверджено матеріалами справи, автобус, який належить позивачу, здійснює регулярні пасажирські перевезення на приміському автобусному маршруті, протяжністю 31-35 км. Отже, вказаний транспортний засіб не повинен бути обладнаний діючим та повіреним тахографом. Однак, водій повинен вести індивідуальну контрольну книжку.

Відповідно до п.6.2 Положення №340 облік робочого часу водіїв здійснюється на основі табеля обліку використання робочого часу. Перевізник, який використовує водіїв за наймом, щомісяця складає графік змінності водіїв, веде відомість обліку робочого часу та відпочинку водія (додаток 2), у якій щодо кожної робочої зміни зазначаються планові та фактичні дані щодо маршруту, початок та кінець робочої зміни.

При цьому, згідно п.6.4 Положення №340 графік змінності водіїв, відомість обліку робочого часу та відпочинку водіїв зберігаються у Перевізника.

Матеріалами справи підтверджено, що водій ОСОБА_2 , який керував транспортним засобом, вів індивідуальну контрольну книжку водія та надав її для перевірки посадовим особам контролюючого органу (а.с.22-24).

Відповідно до розкладу руху автобусів, який міститься в матеріалах справи, під час проведення перевірки водій позивача не здійснював пасажирські перевезення (а.с. 20-21).

Апелянтом зазначені обставини не спростовані ані в суді першої інстанції, ані в суді апеляційної інстанції.

Щодо посилань позивача про розгляд справи за його відсутності, оскільки повідомлення про розгляд справи він не отримував, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що повідомлення про розгляд справи від 06.03.2023 року за №13986/30/24-23, яким позивача було запрошено прибути на розгляд 21.03.2023 року з 09:00 год. до 12:00 год., направлено йому рекомендованим листом з повідомленням, як це і передбачено Порядком №1567 (фіскальний чек AT «Укрпошта» з трекінгом №287) (а.с.49, 50).

Відповідно до трекінгу відстежень із офіційного сайту AT «Укрпошта» №287 станом на 14.03.2023 року відправлення не було вручено під час доставки та 22.03.2023 року повернуто за зворотною адресою: за письмовою відмовою адресата (а.с.51).

На розгляд справи 21.03.2023 року позивач або інша уповноважена особа не з`явились.

Повторне повідомлення про розгляд справи №18554/30/24-23 від 23.03.2023 року направлено на адресу позивача рекомендованим поштовим відправлення та запрошено його на розгляд справи на 11.04.2023 року (фіскальний чек AT «Укрпошта» з трекномером №660 від 24.03.2023 року (а.с.52, 53).

Відповідно до трекінгу відстеження №660 повідомлення надійшло до точки видачі 28.03.2023 року, проте станом на 30.03.2023 рокувідправлення не було вручено під час доставки та 20.04.2023 року повернуто за зворотною адресою: адресат відсутній за вказаною адресою (а.с.54).

Отже, позивач мав можливість отримати дане повідомлення з 30.03.2023 року, проте цього не зробив. При цьому, відповідач виконав свій обов`язок щодо направлення рекомендованого повідомлення позивачу і це повідомлення було отримано підприємством пошти 24.03.2023 року (а.с.54).

Таким чином, позивач двічі належним чином був повідомлений про розгляд справи, проте не з`явився з невідомих причин, а тому такі посилання позивача є безпідставними.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірність винесення постанови від 11.04.2023 року №ПШ 014525 про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу в розмірі 17000,00 грн.

Враховуючи наведені вище обставини в їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду відсутні.

Оскільки дана справа розглянута судом апеляційної інстанції у відповідності до вимог частини 1 статті 310 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного провадження та не відноситься до справ, передбачених частиною 4 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 12, 77, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 05 липня 2023 року в адміністративній справі №340/2379/23 залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 05 липня 2023 року в адміністративній справі №340/2379/23 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий - суддя І.В. Юрко

суддя С.В. Білак

суддя С.В. Чабаненко