Справа № 160/18394/22
Суддя: Златін Станіслав Вікторович
Дата ухвалення: 2023-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Златіна Станіслава Вікторовича
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-
16.11.2022 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ, в якому просить:
- визнати протиправною бездіяльність Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 року №168.
Крім того, позивач просить стягнути з відповідача судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000 грн.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що він перебуває на службі в Національної поліції та працює на посаді викладача кафедри спеціальної фізичної підготовки факультету підготовки фахівців для підрозділів кримінальної поліції Дніпропетрвоського державного університету внутрішніх справ. Вказує, що у період часу з 24.02.2022 р. по 24.06.2022 р. йому нараховувалась та виплачувалась додаткова винагорода, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 р. «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану». Однак, починаючи з 24.06.2022 р. по теперішній час додаткова винагорода не нараховується та не виплачується. У зв`язку з чим, позивач звернувся до суду із цим позовом.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.11.2022 р. відкрито провадження в цій адміністративній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Відповідач відзив на позовну заяву не надав; ухвала суду про відкриття провадження у справі була направлена відповідачу та отримана ним 23.10.2023р.
Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд встановив наступні обставини.
Судом встановлено, що старший лейтенант поліції ОСОБА_1 працює на посаді викладача кафедри спеціальної фізичної підготовки факультету підготовки фахівців для підрозділів кримінальної поліції Дніпропетрвоського державного університету внутрішніх справ з 01.09.2020р. по теперішній час, перебуває на службі в Національній поліції України безперервно з 07.11.2015р.
Наказом ректора Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ від 24.02.2022 р. № 140 «Про подальшу організацію функціонування університету в умовах надзвичайного та воєнного стану» введено в дію План оборони території університету та переведено особовий склад на цілодобовий режим несення служби.
Відповідно до додатку 1 до наказу ДДУВС від 24.02.2022 р. №140 списку постійного особового складу Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ, який залучається для несення служби по охороні та обороні будівель і території університету, посилення пропускного та внутрішньооб`єктового режиму, до складу якого входить, зокрема, позивач.
Наказом ректора Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ від 02.03.2022 р. № 159 «Про вжиття додаткових заходів щодо надійної охорони та оборони будівель і території університету в умовах надзвичайного та воєнного стану» було створено групи оперативного реагування на правопорушення та події на території університету.
Відповідно до п. 2.3. вказаного наказу основною функцією вказаних груп є скоординовані дії, спрямовані на організацію невідкладного прибуття поліцейських на місце події з метою припинення правопорушення, установлення осіб та затримання ймовірних правопорушників, збереження слідів злочину, а також надання допомоги потерпілим особам у межах повноважень поліції.
11 березня 2022 року ректором Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ видано наказ № 171 «Про створення зведеного загону Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ», до складу якого позивач був залучений. Особовому складу зведеного загону доручено забезпечити охорону та оборону адміністративних будівель університету, прилеглої території, матеріальних цінностей.
Відповідно до п. 4 вказаного наказу основним завданням загону визначене оперативне реагування, попередження правопорушень та подій на території університету.
Згідно з Додатком до наказу ДДУВС від 11.03.2022 р. №171 визначено структуру зведеного загону Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ до складу якого входить, зокрема, позивач.
Згідно з листом Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ від 28.09.2022 р. №1/Д-9 щодо виплати додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 р. №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» повідомлено, що згідно з положеннями законодавства особи постійного складу ДДУВС у межах своїх посадових обов`язків забезпечують діяльність закладу вищої освіти, навчання студентів та курсантів. Таким чином, на осіб постійного та перемінного складу ДДУВС положення ст. 2 Закону не поширюється, оскільки ними завдання поліції не здійснюються. На офіційному сайті МВС опубліковано роз`яснення про те, що внесені 07.07.2022 р. зміни до Постанови повинні застосувати справедливий підхід до оплати праці та здійснювати виплати особовому складу залежно від місця несення служби, району ведення бойових дій та складності виконуваних завдань. Разом з тим, порядок, який детально визначає розміри доплати окремим категоріям поліцейських відповідно до зазначених критеріїв, на цей час МВС не ще затверджено. Таким чином, вищезазначена постанова не передбачає можливості виплати додаткової винагороди та не встановлює конкретні її розміри працівникам поліції, які у період військового стану не здійснюють основних повноважень правоохоронного органу відповідно до закону, а також перебувають не на території проведення бойових дій.
Отже, фактичною підставою для звернення із цим позовом, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, є не здійснення нарахування та виплати йому додаткової винагороди в розмірі до 30 000 грн. пропорційно в розрахунку на місяць, починаючи з 24.06.2022 р., а також збільшеної додаткової винагороди до 100 000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу участі, у складі зведеного загону, у здійсненні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, починаючи з 24.02.2022 р.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зважає на таке.
Предметом розгляду у цій справі, зокрема, є невиплата позивачу додаткової винагороди у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 р. №168 .
Згідно зі ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Виплата спірної додаткової винагороди поліцейським передбачена пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 р. №168 (далі Постанова № 168).
У період з 01.07.2022 р. по 31.08.2022 р. діяла така редакція пункту 1 Постанови №168:
У період з 01.09.2022 р. по 31.10.2022 р. діяла така редакція Постанови № 168:
Системний і цільовий способи тлумачення пункту 1 Постанови №168 у його взаємозв`язку з нормами статті 94 Закону України «Про Національну поліцію» і приписами Указів Президента України від 24 лютого 2022 року №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69 «Про загальну мобілізацію» дає суду підстави для висновку, що додаткова винагорода є видом грошового забезпечення поліцейського, яке виплачується йому за період проходження служби під час дії воєнного стану. Ця винагорода має тимчасовий характер, а її виплата зумовлена виконанням службових обов`язків в обставинах військової агресії Російської Федерації проти України. Тому статус поліцейського сам по собі автоматично не забезпечує особі права на отримання додаткової винагороди.
Обставини, які унеможливлюють нарахування й виплати поліцейському зазначеної винагороди можуть бути різними, проте мають бути пов`язаними із фактичним невиконанням службових обов`язків без поважних причин.
Аналогічну позицію за своїм змістом займає Верховний Суд у постанові від 18.09.2023 року у справі № 420/6607/22.
Відповідачем не надано до суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували невиконання позивачем своїх службових обов`язків без поважних причин.
Як свідчать матеріали справи, позивач залучався до служби по охороні та обороні будівель і території університету, посилення пропускного та внутрішньооб`єктового режиму, що підтверджується наказами наявними в матеріалах справи.
Суд звертає увагу, що у період з 01.07.2022 р. по 31.08.2022 р. редакція пункту 1 Постанови № 168 містила таку додаткову умову для виплати додаткової винагороди як несення служби «в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні)», проте як видно зі змісту норми ця додаткова умова стосувалась лише осіб «рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби», але не поліцейських.
Також суд зазначає, що згідно із пунктом 2-1 Постанови № 168 (зі змінами, внесеними постановою №793, яка застосовується з 24.02.2022 року) порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.
Крім того, керівникам міністерств та державних органів п.2-1 постанови Кабінету Міністрів України №168 делеговані повноваження лише щодо визначення умов і порядку виплати додаткової винагороди, встановленої постановою Кабінету Міністрів України №168, в той же час, склад осіб, які мають право на виплату такої додаткової винагороди встановлено у пункті 1 постанови Кабінету Міністрів України №168 (зокрема, поліцейським, які несуть службу в органах поліції), приписи, якої мають вищу юридичну силу, ніж норми Порядку №775.
Щодо вимоги позивача про виплату йому додаткової винагороди до 100000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу участі, у складі зведеного загону, у здійсненні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, починаючи з 24.02.2022 р., суд зазначає таке.
Враховуючи зміни внесені постановою від 07.07.2022 р. №793, тим, хто бере безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100 000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Пунктом 3 Порядку №755 чітко вказано виконання яких саме завдань поліцейськими вважається безпосередньою участю в бойових діях та заходах. Пункт 5 затвердженого Порядку містить вичерпний перелік документів, що підтверджують безпосередню участь поліцейських у бойових діях та заходах.
Таким чином, збільшена додаткова винагорода до 100000 грн. виплачується тільки при залученні працівників поліції до спеціальних завдань та за наявності підтверджуючих документів.
Суд зазначає, що у матеріалах справи відсутні докази того, що позивач брав безпосередню участь у бойових діях або забезпечував здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, матеріали справи не містять.
Перебування позивача у складі загону ДДУВС, основним завданням якого, згідно наказу визначено оперативне реагування, попередження правопорушень або подій на території університету, не є безпосередньою участю у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів.
З огляду на наведене, суд доходить висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.
Відповідно до п.5 ч. 1 ст. 244 Кодексу адміністративного судочинства України під час ухвалення рішення суд вирішує питання судових витрат.
На підставі ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України суд вважає за необхідне присудити на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача понесені судові витрати з оплати судового збору у розмірі 496,20 грн.
Позивачем в позовній заяві заявлено клопотання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 6000 грн.
Відповідно до частин 1 та 3 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.
Статтею 134 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Аналіз вищенаведених норм, дає суду підставу прийти до висновку про те, що витрати сторони на правничу допомогу мають бути фактично понесеними (здійсненими) та підтвердженими відповідними належними, достовірними, достатніми та допустимими доказами.
До матеріалів справи представником позивача додано: копія договору про надання правничих послуг, рахунок на оплату (попередню оплату) виконаних робіт, акт виконаних робіт, квитанція.
Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду від 30.09.2009 №23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
Отже, з викладеного випливає, що до правової допомоги належать й консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру, представництво у судах тощо.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»:
- договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (п. 4);
- інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6);
- представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (п. 9).
Згідно з положеннями ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності є, зокрема, надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.
Відповідно до п.1 ч. 3 ст. 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат входить розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою.
Крім того, суд зазначає, що спори даної категорії справ є типовими, підготовка таких позовних заяв не потребує значних зусиль та часу.
З огляду на те, що предметом розглядуваного спору, є справа незначної складності, обсяг наданих послуг адвокатом, виходячи з критерію розумності, пропорційності, співмірності розподілу витрат на професійну правничу допомогу та те, що заявлена сума до відшкодування витрат на правничу професійну допомогу є співмірною з вимогами, які заявлені у позовній заяві, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, суд вважає, що заява про стягнення витрат на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 1000 грн. підлягає задоволенню.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення заяви позивача про розподіл судових витрат.
Керуючись ст. 2, 17, 77, 90, 139, 241-246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ на користь ОСОБА_1 судові витрати з оплати судового збору в розмірі 496,20 грн.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1 000,00 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.В. Златін