Справа № 420/19451/23
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2023-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2023 р.м. ОдесаСправа № 420/19451/23
Перша інстанція: суддя Завальнюк І.В.,

повний текст судового рішення

складено 06.09.2023, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Димерлія О.О.,

суддів: Крусяна А.В., Танасогло Т.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06.09.2023 у справі №420/19451/23 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 загін Морської охорони Державної прикордонної служби України) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії

У С Т А Н О В И В :

31.07.2023 ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із позовною заявою, у якій просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 загону морської охорони) щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення за весь час затримки виплати - за період з 01.01.2016 по день фактичної виплати індексації грошового забезпечення, тобто по 15.06.2023, відповідно до Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 загін морської охорони) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення за весь час затримки виплати за період з 01.01.2016 по день фактичної виплати індексації грошового забезпечення, тобто по 15.06.2023, відповідно до Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказував, що у зв`язку з несвоєчасною виплатою військовою частиною НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 загону морської охорони) індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 має право на отримання компенсації втрати частини доходів.

Не погоджуючись із позовними вимогами відповідачем до суду першої інстанції подано відзив на позовну заяву, в якому наголошено на тому, що індексація грошового забезпечення не є заборгованістю військової частини НОМЕР_1 перед позивачем та не входить до переліку грошових доходів громадян, які визначено в ст.2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», а має характер одноразової виплати, здійсненої на підставі виконання рішення суду. Крім того, на думку відповідача, строк затримки виплати доходу необхідно вираховувати з дня набрання рішенням суду законної сили. Оскільки такий строк обраховується з 12.06.2023, а виплату індексації грошового забезпечення позивачу проведено 15.06.2023 (тобто в межах тридцятиденного строку), військовою частиною НОМЕР_1 не було порушення термінів щодо виплати індексації грошового забезпечення.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 06.09.2023 у справі №420/19451/23 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 загону морської охорони) щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення за весь час затримки виплати - за період з 01.01.2016 по день фактичної виплати індексації грошового забезпечення, тобто по 15.06.2023, відповідно до Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159.

Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 загін морської охорони) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення за весь час затримки виплати за період з 01.01.2016 по день фактичної виплати індексації грошового забезпечення, тобто по 15.06.2023, відповідно до Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159.

Приймаючи таке рішення суд першої інстанції виходив із того, що військовою частиною НОМЕР_1 порушено строки виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 включно з урахуванням базового місяця січень 2008 року, а тому ОСОБА_1 має право компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків її виплати.

Не погоджуючись із рішенням окружного адміністративного суду військовою частиною НОМЕР_1 подано апеляційну скаргу, в якій, з посиланням на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, викладено прохання скасувати оскаржуваний судовий акт із прийняттям нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги військова частина НОМЕР_1 зазначає, що положеннями Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159, не передбачено виплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з виплатою доходу, який має разовий характер.

Згідно із поданим позивачем до суду апеляційної інстанції відзивом на апеляційну скаргу, оскаржуване відповідачем рішення від 06.09.2023 у справі №420/19451/23 Одеським окружним адміністративним судом прийнято із дотриманням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

В силу приписів пунктів 1, 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, у системному зв`язку з положеннями чинного законодавства, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга відповідача задоволенню не підлягає, з урахуванням наступного.

Зокрема, колегією суддів установлено, що рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 09.01.2023 у справі №200/70/22 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_3 щодо визначення базового місяця - травень 2015 року при нарахуванні індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.01.2016 по 28.02.2018.

Зобов`язано військову частину НОМЕР_3 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018, виходячи з базового місяця - січень 2008 року, з урахуванням фактично виплачених сум.

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 12.06.2023 у справі №200/70/22 апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 залишено без задоволення, а рішення Донецького окружного адміністративного суду від 09.01.2023 без змін.

У зв`язку з чим, рішення Донецького окружного адміністративного суду від 09.01.2023 у справі №200/70/22 набрало законної сили.

На виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 09.01.2023 у справі №200/70/22 військовою частиною НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 в сумі 62 638 грн. 09коп. виплачено 15.06.2023, що підтверджується наявною в матеріалах справи випискою по картковому рахунку, відкритого ОСОБА_1 в АТ КБ «Приватбанк».

27.06.2023 ОСОБА_1 до Урядового контакт центру надіслано електронне звернення щодо надання деталізованого розрахунку виплати індексації грошового забезпечення по місяцям з 01.01.2026 по 28.02.2018.

За наслідок розгляду означеного звернення військовою частиною НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 загоном Морської охорони Державної прикордонної служби України) надано відповідь (лист від 21.07.2023 №11/С-158-169), до якої додано довідку-розрахунок від 13.06.2023 №7 щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.01.2016 по 28.02.2018, виходячи з базового місяця - січень 2008 року, з урахуванням раніше виплачених сум відповідно до рішення Донецького окружного адміністративного суду від 09.01.2023 у справі 200/70/22.

Також, 28.06.2023 ОСОБА_1 до Урядового контакт центру надіслано електронне звернення щодо нарахування та виплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

18.07.2023 військовою частиною НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 загоном Морської охорони Державної прикордонної служби України) на адресу заявника надіслано відповідь (лист №11/С-161/165), яким адресата повідомлено, що підстав для нарахування та виплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів немає, адже перерахунок індексації грошового забезпечення на підставі рішення суду мав разовий характер.

Не погодившись із такою відмовою щодо нарахування та виплати компенсації втрати частини доходів позивач за захистом прав, свобод та охоронюваних законом інтересів звернувся до суду з даною позовною заявою.

Здійснюючи перегляд справи в апеляційному порядку в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів виходить із такого.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

19.10.2000 Верховною Радою України прийнято Закон України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» № 2050-III.

Відповідно до статей 1-4 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру:

- пенсії або щомісячне довічне грошове утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством);

- соціальні виплати;

- стипендії;

- заробітна плата (грошове забезпечення)

- сума індексації грошових доходів громадян;

- суми відшкодування шкоди, заподіяної фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

- суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника.

Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Відповідно до частини першої статті 94 КЗпП України заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 95 КЗпП України передбачено, що заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку.

За приписами статті 98 КЗпП України оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі законів та інших нормативно-правових актів України, генеральної, галузевих, регіональних угод, колективних договорів, у межах бюджетних асигнувань та позабюджетних доходів.

Структуру заробітної плати визначено статтею 2 Закону України «Про оплату праці».

Так, основна заробітна плата це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.

Додаткова заробітна плата це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Відповідно до п.2.2 рішення Конституційного Суду України від 15.10.2013 №9-рп/2013, кошти, які підлягають нарахуванню в порядку індексації заробітної плати та компенсації працівникам частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати, мають компенсаторний характер. Як складові належної працівникові заробітної плати ці кошти спрямовані на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Суми гарантійних і компенсаційних виплат, а також виплат, пов`язаних з індексацією заробітної плати працівників, входять до складу фонду додаткової заробітної плати.

Отже, індексація заробітної плати, а в розглядуваному випадку грошового забезпечення військовослужбовця, є його складовою частиною, а тому в разі несвоєчасної виплати сум індексації грошового забезпечення провадиться їх компенсація відповідно до законодавства.

Аналогічний правовий висновок наведено Верховним Судом у постанові від 21.03.2023 у справі № 620/7687/21, який є обов`язковим для врахування під час розгляду даної справи.

Згідно із фактичними обставинами справи, індексацію грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 військовою частиною НОМЕР_1 виплачено лише 15.06.2023, тобто з порушенням законодавчо визначеного строку.

З урахуванням наведеного, колегія суддів уважає правильним висновок окружного адміністративного суду щодо необхідності задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

При цьому, суд апеляційної інстанції відхиляє доводи скаржника стосовно того, що законодавчими приписами не передбачено виплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з виплатою доходу, який має разовий характер, адже як зазначено вище індексація грошового забезпечення входять до складу фонду додаткової заробітної плати, а тому в разі несвоєчасної її виплати провадиться компенсація відповідно до законодавства.

Крім того, колегія суддів уважає за необхідне відмітити, що наявність у спорі між сторонами рішення суду не змінює строку з якого у військової частини НОМЕР_1 виник обов`язок виплатити на користь ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення.

Установлені в межах розгляду даної справи фактичні обставини у повному обсязі спростовують наведені в апеляційній скарзі доводи військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а викладені відповідачем в апеляційній скарзі доводи не свідчать про порушення окружним адміністративним судом норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.

Отже, при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому підстав для його скасування немає.

З підстав визначених статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06.09.2023 у справі №420/19451/23 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 загін Морської охорони Державної прикордонної служби України) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її підписання суддями та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання сторонами копії судового рішення.

Суддя-доповідач О.О. Димерлій
Судді А.В. Крусян Т.М. Танасогло