Справа № 140/3952/23
Суддя: Онишкевич Тарас Володимирович
Дата ухвалення: 2023-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2023 рокуЛьвівСправа № 140/3952/23 пров. № А/857/15114/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Сеника Р.П., Судової-Хомюк Н.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Волинської митниці на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2023 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «777 АВТО ТРЕЙД ІНТЕРНЕШНЛ» до Волинської митниці про визнання протиправним і скасування рішення про коригування митної вартості товарів,

суддя у І інстанції Дмитрук В.В.,

час ухвалення рішення не зазначено,

місце ухвалення рішення м. Луцьк,

дата складення повного тексту рішення 26 квітня 2023 року,

ВСТАНОВИВ :

У березні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю « 777 АВТО ТРЕЙД ІНТЕРНЕШНЛ» (далі ТОВ « 777 АВТО ТРЕЙД ІНТЕРНЕШНЛ») звернулося до суду з адміністративним позовом, у якому просило визнати протиправними і скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 20 лютого 2023 року №UA205050/2023/000081/2 (далі Рішення), винесене Волинською митницею (далі Митниця).

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2023 року у справі №140/3952/23, ухваленим за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, вказаний позов було задоволено.

При цьому суд першої інстанції виходив із того, що Митницею не обґрунтовано ціну, яка визначена нею щодо транспортного засобу, у розмірі 12200,00 Євро та не виконано обов`язку щодо наведення у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом.

У свою чергу ТОВ « 777 АВТО ТРЕЙД ІНТЕРНЕШНЛ» надало наявні у нього документи, що підтверджують митну вартість товару, підстави його придбання, його кількісні та якісні характеристики, цінове та вартісне обґрунтування. Використані декларантом відомості підтверджені документально; їх достовірність не спростована відомостями від компетентних органів інших країн щодо не підтвердження обставин відчуження позивачу продавцем товару, або що видані позивачу документи є фіктивними, недійсними.

У апеляційному порядку рішення суду першої інстанції оскаржено Митницею, яка просила таке скасувати та відмовити у задоволенні позову ТОВ « 777 АВТО ТРЕЙД ІНТЕРНЕШНЛ».

На обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що під час здійснення митного контролю за правильністю визначення митної вартості товару з врахування поданих у вказаних цілях разом з МД документів було встановлено розбіжності, а саме поставка товару здійснюється згідно з контрактом №14022023 від 14 лютого 2023 року, у якому покупцем виступає ТОВ "777 АВТО- ТРЕЙД ІНТЕРНЕШНЛ " в особі директора ОСОБА_1 . У технічному паспорті № НОМЕР_1 у гр. С 6 вказаний інший покупець ОСОБА_2 .

Cпрацювання ризиків АСАУР свідчить про наявність обґрунтованого сумніву та є підставою для витребування додаткових документів.

Відтак, Митницею з декларантом була проведена консультація щодо вибору методу визначення митної вартості товару, про що свідчить відсутність будь яких зауважень з боку декларанта. Чинним митним законодавством не визначено алгоритму їх проведення та документального підтвердження. Крім того, декларанта повідомлено про можливість випуску задекларованого товару у вільний обіг за умови надання гарантій відповідно до розділу X Митного кодексу України.

Товар випущено у вільний обіг з наданням гарантій, передбачених частиною 7 статті 55 Митного кодексу України (далі МК), про що свідчить митна декларація типу ІМ40ДЕ №22UА25U2 від 21 лютого 2023 року.

У прийнятому рішенні чітко вказано про використання раніше визнаних (визначених) митних вартостей шляхом зазначення номера та дати митних декларацій: товар на рівні 12200 євро за МД від 24 червня 2022 року №UA205150/2022/007079.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ « 777 АВТО ТРЕЙД ІНТЕРНЕШНЛ» підтримало доводи, викладені у оскаржуваному судовому рішенні, заперечило обґрунтованість апеляційних вимог та просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Наполягає на тому, що при знятті з обліку транспортного засобу в Нідерландах видається свідоцтво на керування транспортним засобом (Kentekenbewijs deel 11), яке надає тимчасовий дозвіл для руху транспортного засобу по дорогах Європейського Союзу та видається на особу, що буде здійснювати керування цим транспортним засобом з метою вивезення транспортного засобу за межі Європейського Союзу. У такому свідоцтві зазначене прізвище ОСОБА_3 , з яким нами укладено відповідний договір про надання послуг на перевезення саме цього транспортного засобу. Прізвище ОСОБА_3 не зазначено у жодному нашому документі.

Контракт № 14022023 від 14 лютого 2023 року укладений з ТОВ « 777 АВТО-ТРЕЙД ІНТЕРНЕШНЛ», яке здійснювало оплату вартості транспортного засобу. Товариство вказане у експортній декларації, інвойсі, сертифікаті форми ЄВРО 1 та у подальшому сплатило всі митні платежі. Жодна з граф свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу не містить інформації про покупця.

Окрім того, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу в розумінні норм МК не є документом, який підтверджує митну вартість транспортного засобу, а отже відомості з гр. С.6 ніяким чином не впливають на митну вартість і не можуть розцінюватися як критерій ризиковості і підстав для сумнівів у вірності заявленої митної вартості товару.

На вимогу митного органу ТОВ « 777 АВТО ТРЕЙД ІНТЕРНЕШНЛ» було надано всі необхідні документи, які обґрунтовують наявність запису в Kentekenbewijs deel 11 Ковальчук.

Окрім того, позивач наполягає на тому, що термін оплати за імпортований товар жодним чином не стосується його ціни і не впливає на складові митної вартості.

Попри те, на запит позивача AT «ПУМБ» повідомило, що діючими нормативними документами не передбачено проставляння додаткових відміток банку (підписів) на Платіжних інструкціях в іноземній валюті. Підтвердженням про перерахування коштів є відмітка в графі «Відмітка про виконання» з накладанням цифрового підпису і печатки банку, та суб`єкта господарювання, а митний орган не наділений повноваженнями для перевірки дотримання правильності заповнення Платіжних інструкцій в іноземній валюті.

У відповідь на повідомлення митного органу своїм листом ТОВ « 777 АВТО-ТРЕЙД ІНТЕРНЕШНЛ» повідомило, що автобус VDL- vin XMGDE02FS0H015135-6e.3nocepenHbo придбаний в продавця ZUID NEDERLAND REIZEN B.V. (Королівство Нідерланди ). Будь яких посередницьких та комісійних договорів із третіми особами ТОВ « 777 АВТО-ТРЕЙД НТЕРНЕШНЛй ні з ким не укладало. Рахунків про здійснення платежів третім особам на користь продавця не оплачувалось. Митним органом не доведено зворотного.

Митним органом необґрунтовано та безпідставно визначено митну вартість на автобус VDL BERKHOF AMBASSADOR 200 via XMGDE02FS0H року випуску на рівні митної вартості ідентичного транспортного засобу, але 2010 року випуску.

Надані відповідачу документи чітко ідентифікують оцінюваний товар, містять достовірні дані про числові показники складових митної вартості та відповідають всім вимогам МК.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглядається у порядку письмового провадження.

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимог скаржника, виходячи із такого.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 14 лютого 2023 року між ТОВ « 777 АВТО-ТРЕЙД ІНТЕРНЕШНЛ» (Покупець) та Компанією ZUID NEDERLAND REIZEN B.V. (Продавець) було укладено контракт №14022023, за умовами якого Продавець зобов`язувався поставити товар - автобуси, а Покупець прийняти та оплатити його на умовах, визначених у цьому контракті. Товар мав бути поставлений на умовах та за ціною, зазначеною в інвойсі, що є невід`ємною частиною контракту.

20 лютого 2023 року для митного оформлення товару декларантом в інтересах ТОВ « 777 АВТО-ТРЕЙД ІНТЕРНЕШНЛ» було подано митну декларацію №23UA36U1 на товар: «Автобус міський, що був у використанні: марка згідно з довідником - VDL BERKHOF, модель згідно з довідником - AMBASSADOR 200 - (кузов, шасі, рама) № НОМЕР_2 , включаючи водія, загальна кількість сидячих - 41 місце, загальна кількість стоячих - 42 місць, для людей з обмеженими можливостями - 1 місце, призначення - для перевезення пасажирів по дорогах загального користування, тип двигуна - дизель, робочий об`єм циліндрів двигуна 6693 см3, номер двигуна - невизначений, потужність - 160 kw, колісна формула - 4x2, календарний рік виготовлення - 2007, модельний рік виготовлення - 2007, країна виробництва - (NL) Торгівельна марка «VDL».

Для проведення митних процедур до декларації було додано:

рахунок-фактуру В00574/23025 від 14 лютого 2023 року;

контракт №14022023 від 14 лютого 2023 року;

копію митної декларації країни відправлення MRN: 23NLLE5GNIAQ79WD56 від 15 лютого 2023 року;

свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 від 28 грудня 2022 року;

калькуляцію транспортних витрат від 20 лютого 2023 року.

Митницею було оформлено картку відмови в митному оформленні (випуску) товарів №UA205050/2023/00033 та прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA205050/2023/000081/2, оскільки: «Поставка товару здійснюється згідно контракту №14022023 від 14.02.2023. Покупець згідно контракту Товариство з обмеженою відповідальністю « 777 АВТО-ТРЕЙД ІНТЕРНЕШНЛ» в особі директора ОСОБА_1 . В технічному паспорті № НОМЕР_3 в гр.С 6, вказаний інший покупець ОСОБА_2 .

У зв`язку з перевіркою відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, а також у зв`язку з наявністю розбіжностей в поданих документах згідно ст. 53 МК України декларанту запропоновано в 10-ти денний термін надати: банківські платіжні документи; висновки про вартісні та якісні характеристики оцінюваного товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; за наявності інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації товару; договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

Декларантом надано платіжне доручення від 20.02.2023 №7, договір про надання послуг від 14.02.2023 №14/02-2, акт прийому - передачі від 20.02.2023 №14/02-2, лист від 20.02.2023 б/н.

Решту витребуваних документів декларант відмовився надати, про що зазначено в заяві б/н від 20.02.2023.

Пункт 4 Контракту від 14.02.2023 №14022023 передбачено передоплата за товар. Надане платіжне доручення не відповідає умові передоплати, так як платіж був здійснений 20.02.2023.

В платіжному дорученні відсутні підпис та печатка платника.

Відповідно договору про надання послуг від 14.02.2023 №14/02-1 перевізником виступає ОСОБА_4 , проте калькуляція транспортних витрат видана ТзОВ « 777 АВТО-ТРЕЙД ІНТЕРНЕШНЛ».

У зв`язку з вищевикладеним та керуючись положеннями Угоди про застосування статті VII ГАТТ 1994 року, Митного кодексу України, вимогами ч. 6 ст. 54 Митного кодексу України передбачено, що у зв`язку із неподанням декларантом документів згідно з переліком, та відповідно до умов, зазначених у ч. 2-4 ст. 53 Митного кодексу України, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю.

У зв`язку з неможливістю застосування наступних методів визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 МКУ) та методу 2б (ст.60 МКУ) з причини відсутності у митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст. 62 МКУ) та методу 2г (ст.63 МКУ) з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу та декларанта. Митну вартість визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 Митного кодексу України на підставі цінової інформації, наявної в ЄАІС. Рівень митної вартості становить: 12200 євро (МД від 24.06.2022 №UA205150/2022/007079).

Декларант має право звернутися до митного органу з проханням випустити товари, що декларуються, у вільний обіг, за умови надання гарантій відповідно до розділу X та статті 55 Митного кодексу України. Декларант має право оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 Митного кодексу України або в судовому порядку.».

ТОВ « 777 АВТО-ТРЕЙД ІНТЕРНЕШНЛ» не погодилося із рішенням Митниці про коригування митної вартості товарів від 20 лютого 2023 року №UA205050/2023/000081/2 і звернулося до адміністративного суду з позовом, що розглядається.

При наданні правової оцінки правильності вирішення судом першої інстанції цього публічно-правового спору оскаржуваним рішенням та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Частиною 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з приписами частини 3 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Приписами частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із положеннями пункту 24 частини 1 статті 4 Митного кодексу України (далі МК) митний контроль це сукупність заходів, що здійснюються митними органами в межах своїх повноважень з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

Відповідно до приписів статей 49, 50 МК митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Згідно із частинами 4, 5 статті 58 МК митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. При цьому ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Частиною 3 статті 318 МК встановлено, що митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Як визначено у статті 50 МК, що відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів; застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; ведення митної статистики; розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.

Згідно із частиною 1 статті 51, частиною 1 та 2 статті 52 МК митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу; заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант який заявляє митну вартість товару зобов`язаний подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Згідно із частинами 1 та 2 статті 53 МК у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, що встановлені частиною 2 зазначеної статті є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до частини 3 статті 53 МК у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, які як: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Приписами частин 1 та 2 статті 54 МК передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 2 частини 5 вказаної статті МК органу доходів і зборів, з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, надано право письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Згідно із частиною 4 статті 53 МК у разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; розрахунок ціни (калькуляцію).

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості (частина 6 статті 54 МК).

У разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (частина 7 статті 54 МК).

Відповідно до частини 1 статті 55 МК рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Приписами статті 57 МК передбачено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); другорядні: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Окрім того, відповідно до частини 6 статті 53 МК декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

На підставі аналізу матеріалів справи та позицій сторін, викладених у заявах по суті справи, апеляційний суд дійшов переконання, що на стадії апеляційного перегляду суть публічно-правового спору, що розглядається, зводиться до перевірки висновку суду першої інстанції про те, що сумніви Митниці у правильному визначенні декларантом митної вартості імпортованого ним транспортного засобу були необґрунтовані, що призвело до ухвалення протиправних рішень.

При оцінці доводів Митниці про те, що подані декларантом до митного контролю та оформлення документи не містили усіх даних, необхідних для визначення митної вартості, а також містили розбіжності, що викликало необхідність у витребуванні у декларанта додаткових документі, апеляційний суд зазначає таке.

Як свідчать матеріали справи, однією з причин вимоги Митниці надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товару була розбіжність у анкетних даних Покупця, зазначених у контракті №14022023 від 14 лютого 2023 року, та анкетних даних покупця, вказаних у технічному паспорті №№ .

Апеляційний суд погоджується із думкою суду першої інстанції про те, що такий запис у технічному паспорті № не впливає на складові митної вартості імпортованого транспортного засобу.

Водночас позивач пояснив суду, що при знятті з обліку транспортного засобу в Нідерландах видається Свідоцтво на керування транспортним засобом ( Kentekenbewijs deel 11), яке надає тимчасовий дозвіл для руху транспортного засобу по дорогах Європейського Союзу та видається на особу, що буде здійснювати керування цим транспортним засобом з метою вивезення транспортного засобу за межі Європейського Союзу. Прізвище ОСОБА_2 не зазначено в жодному нашому документі.

Вказані доводи з приводу зазначених зауважень Митниці видаються апеляційному суду логічними та обґрунтованими. Водночас відповідачем не наведено доводів на їх спростування та підтвердження впливу таких записів у технічному паспорті № на складові митної вартості імпортованого позивачем транспортного засобу.

Окрім того, апеляційний суд погоджується із доводами позивача про те, що термін оплати за імпортований товар жодним чином не впливає на ціну товару чи складові його митної вартості, а отже відповідні зауваження Митниці не можуть бути підставою для винесення оспорюваного рішення.

Водночас позивач слушно зауважив про те, що Митницею необґрунтовано та безпідставно визначено митну вартість на автобус VDL BERKHOF AMBASSADOR 200 via XMGDE02FS0H року випуску на рівні митної вартості ідентичного транспортного засобу, однак 2010 року випуску без належного врахування такої обставини.

В силу приписів частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України та частини 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд першої інстанції слушно врахував правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 08 жовтня 2019 року у справі №803/776/17, відповідно до якого декларант не зобов`язаний (звільнений від обов`язку) доводити правильність заявленої ним митної вартості: його твердження про розмір митної вартості вважається правомірним, доки протилежне не буде доведено контролюючим органом.

Відповідно до приписів частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Окрім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що адміністративний суд, керуючись принципом верховенства права, має розглядати право не як закон чи систему нормативних актів, а як втілення справедливості. Суд має спрямовувати своє провадження на досягнення справедливості, що і є правосуддям.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Частиною 2 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відтак, апеляційний суд вважає за можливе врахувати позицію Європейського суду з прав людини, яку він висловив у справі «Федорченко та Лозенко проти України» (заява № 387/03, 20 вересня 2012 року, п.53), відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумними сумнівом», тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими.

У пункті 110 рішення Європейського суду з прав людини Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» (Vastberga taxi Aktiebolag and Vulic v. Sweden № 36985/97) Європейський суду з прав людини визначив, що «…адміністративні справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення штрафних санкцій має саме суб`єкт владних повноважень».

Хоча ця справа стосується податкового спору, на переконання апеляційного суду, у ній закладено один з основних принципів забезпечення вирішення спорів у публічно-правовій сфері, зокрема, між суб`єктом приватного права і суб`єктом владних повноважень, який передбачає, що останній зобов`язаний забезпечити доведення в суді правомірності свого рішення, дії або бездіяльності, оскільки, в протилежному випадку, презюмується, що вони є протиправними.

Таким чином, на думку апеляційного суду, слід вважати вірним висновок суду першої інстанції про те, що відповідачем не доведено наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення позивачем митної вартості імпортованого транспортного засобу за першим методом, що була підтверджена необхідними документами, а отже про відсутність належних підстав для коригування заявленої декларантом митної вартості оспорюваним рішенням.

Підсумовуючи викладене, на думку апеляційного суду, доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи нових фактичних обставин, які б були безпідставно залишені без розгляду судом першої інстанції.

Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи цей публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Підстав для зміни розподілу судових витрат за наслідками апеляційного перегляду справи у відповідності до вимог частини 6 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України немає.

Керуючись статтями 241, 243, 308, 311, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу Волинської митниці залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2023 року у справі №140/3952/23 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції лише у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Т. В. Онишкевич
судді Р. П. Сеник
Н. М. Судова-Хомюк