Справа № 200/5991/23
Суддя: Загацька Т.В.
Дата ухвалення: 2023-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2023 року Справа№200/5991/23

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Загацької Т.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61000, м. Харків, пл..Свободи, 5, Держпром, 3 під.2 пов, ), третя особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (адреса 84122, Донецька область м. Слов`янськ, пл..Соборна, 3, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просить суд:

- рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 13.10.2023 №91 щодо відмови в призначені ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.1 ч.2 ст.114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (список №1) визнати протиправним та скасувати;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути мою заяву про призначення ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.1 частини 2 ст.114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (список №1) від 06.10.2023 із зарахуванням до пільгового стажу роботи за Списком №1 періоду роботи з 17.10.1987 по 31.10.1992 на посаді «набиральника скломаси» в Костянтинівському заводі Автоскло та до страхового стажу періодів роботи з 10.07.1987 по 31.10.1992 в Костянтинівському заводі Автоскло, та з 20.04.1999 по 25.11.2002 в ТОВ «Трек ЛТД».

Позов обґрунтований тим, що позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зі заявою до органів про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 1 частини 2 статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (Список №1). Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за період трудової діяльності позивач набув стаж, достатній для призначення пенсії на пільгових умовах. Однак, 13 жовтня 2023 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області було винесено рішення №91 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 1 частини 2 статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (Список №1) яке мотивоване тим, що позивач не має достатнього пільгового стажу за Списком №1.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), витребувано докази.

Відповідач позов не визнав та у відзиві на позовну заяву, посилаючись на їх необґрунтованість та безпідставність. В обґрунтування своїх заперечень зазначав, що 06.10.2023 позивач звернувся із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.

Після реєстрації в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області, заява ОСОБА_1 про призначення пенсії, за принципом екстериторіальності, розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області та винесено Рішення від 13.10.2023 №91 щодо відмови в призначені ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.1 ч.2 ст.114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Вказує, що на підставі наданих документів та враховуючи індивідуальні відомості про застраховану особу, вік позивача. на момент звернення складає 56 років 11 місяців 7 днів (при необхідному стажі 50 років), загальний страховий стаж складає 22 роки 11 місяців 17 днів (при необхідному стажі не менше 25 років у чоловіків), з яких пільговий стаж за Списком № 1 становить 0 років (при необхідному 10 років).

За доданими документами до пільгового стажу за списком №1 не зараховано періоди роботи:

- з 17.10.1987 по 31.10.1992, згідно довідки №40/12 від 04.07.2002 - оскільки довідка не відповідає Порядку № 637 та відсутнє рішення Комісії при регіонального органу Пенсійного фонду України щодо підтвердження стажу роботи або про відмову в його підтверджені.(Порядок № 18-1).

Для підтвердження періодів роботи, що дає на право призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до норм законодавства позивачу необхідно надати рішення Комісії органу Пенсійного фонду України про підтвердження періодів роботи, згідно довідки №40/12 від 04.07.2002 (Порядок № 18-1). Таке рішення Комісії на сьогодні не надано Позивачем.

Отже, оскільки рішення Комісії територіального органу Пенсійного фонду України не надано, позовні вимоги Позивача є передчасними та не підлягають задоволенню.

Крім того вказує, що відповідно до наданих документів та даних індивідуальних відомостей про застраховану особу, на час звернення з заявою про призначення пенсії до страхового стажу позивача не зараховані наступні періоди:

- з 10.07.1987 по 31.10.1992 дата наказу на звільнення не співпадає з датою звільнення;

- з 20.04.1999 по 25.11.2002- відсутні дані в системі персоніфікованого обліку (ОК-5).

Вказує, що для зарахування до страхового стажу періодів з 10.07.1987 по 31.10.1992 та з 20.04.1999 по 25.11.2002, позивачу відповідно до норм законодавства, необхідно надати уточнюючі довідки про періоди роботи, видані підприємствами, на яких працював позивач з посиланням на первинні документи за час виконання роботи та довідки про реорганізацію.

Позивачем не надано вищезазначених документів для підтвердження спірних періодів роботи, а натомість подано позов до суду.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 15 листопада 2023 року відмовлено в задоволенні клопотання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про залучення співвідповідача до участі у справі №200/5991/23.

Суд, надаючи оцінку спірним правовідносинам, зазначає наступне.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 06 жовтня 2023 року було подано заява до органів Пенсійного фонду України про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 1 частини 2 статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (Список №1).

Після реєстрації в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області, заява ОСОБА_1 про призначення пенсії, за принципом екстериторіальності, розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області та винесено рішення від 13.10.2023 №91 щодо відмови в призначені ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.1 ч.2 ст.114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

У рішенні відповідача вказано, що страхового стажу позивача склав 22 роки 11 місяців 17 днів, а пільговий стаж за Списком №1 відсутній.

До пільгового стажу за Списком №1 не зараховано період роботи з 17 жовтня 1987 року по 31 жовтня 1992 року на посаді «набиральника скломаси» в Костянтинівському заводі Автоскло у зв`язку із тим, що довідка не відповідає вимогам КМУ від 12.08.1993 №637 та згідно з порядком №18-1 зазначені періоди роботи повинні розглядатись на комісії при головному управлінні пенсійного фонду для підтвердження стажу роботи на пільгових умовах.

Також Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області не було зараховано до страхового стажу періоди роботи з 10 липня 1987 року по 31 жовтня 1992 року в Костянтинівському заводі Автоскло, у зв`язку з тим, що дата наказу про звільнення не відповідає даті звільнення, та період роботи з 20 квітня 1999 по 25 листопада 2002 року в ТОВ «Трек ЛТД» у зв`язку із відсутністю даних в системі персоніфікованого обліку (ОК-5).

Позивач вважає, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 13 жовтня 2023 року №91 про відмову в призначені пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 1 частини 2 статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (Список №1) незаконним.

До матеріалів справи також було додано:

Довідку Костянтинівського заводу «Автоскло» №10/12 від 04.06.2002 про те, що позивач працював повний робочий день з 17 жовтня 1987 року по 31 жовтня 1992 року на посаді «набиральника скломаси» (з 10 липня 1987 по 16 жовтня 1987 працював учнем набиральника скломаси);

Довідку про уточнення особливого характеру роботи для призначення пільгової пенсії Костянтинівського заводу «Автоскло» №40/12 від 04 липня 2002 року про те, що позивач працював повний робочий день з 17 жовтня 1987 року по 31 жовтня 1992 року (5 років 00 місяців 15 днів) на виробництві скла у якості набиральника скломаси, що передбачено списком №1;

Також додано довідку про перейменування Костянтинівського заводу «Автоскло»;

Військовий квиток НОМЕР_2 ;

Трудову книжку позивача серії НОМЕР_3 з якої вбачається, що позивач у спірний період працював:

- (запис №9-12) з 10 липня 1987 року по 31 жовтня 1992 року в Костянтинівському заводі Автоскло, на посаді «Набиральника Скломаси» у цех №5;

- (запис№17-18) з 20 квітня 1999 по 25 листопада 2002 року у ТОВ «Трек ЛТД» комерційним агентом.

Надаючи оцінку вимогам позивача, суд зазначає наступне.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (із змінами) пенсія за віком на пільгових умовах призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають зазначеного стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, але мають не менше половини стажу на вказаних роботах, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, чоловікам на 1 рік за кожний рік такої роботи.

Згідно з пунктом 2 Перехідних положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року №1058-VI (далі по тексту - Закон України №1058-IV) пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди вказаним особам пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Відповідно до частини першої статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку, зокрема пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку

Згідно з частиною першою статті 48 Кодексу законів про працю України, статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом про трудову діяльність працівника, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка

Відповідно до частини першої статті 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок).

Пунктом 1 Порядку передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до абзаців 1, 2, 4 пункту 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Таким чином, з викладених правових норм вбачається, що основним документом, який підтверджує наявність в особи відповідного стажу роботи, є трудова книжка, а за відсутності записів в ній - уточнюючі первинні документи.

При цьому, вищенаведеними правовими нормами серед зазначених уточнюючих документів без будь-яких виключень, зокрема, передбачено ті, що видані архівними установами.

Списками № 1 та № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженими постановами Кабінету Міністрів України № 36 від 16 січня 2003 року та № 461 від 24 червня 2016 року визначено вичерпний перелік робіт, професій, посад, які дають право на пенсію на пільгових умовах.

Пунктом 3 "Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах", затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 383 від 18 листопада 2005 року (далі - Порядок № 383), передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Пунктом 10 Порядку №383 встановлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року.

Аналіз норм Закону України "Про пенсійне забезпечення" та Порядку № 637 дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для пільгового стажу є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списках № 1 або № 2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Із рішення відповідача про відмову в призначенні пенсії, яке є предметом спору, слідує, що позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку з тим, що згідно поданих документів право на пенсію за віком на пільгових умовах згідно п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058 відсутнє, пільговий стаж особи не підтверджено, оскільки, крім іншого, пільгові довідки не відповідають вимогам.

Відповідно до Порядку підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 10 листопада 2006 року № 18-1, підтверджуються періоди роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах, встановленої для окремої категорії працівників, в разі, якщо підприємство, установа або організація були ліквідовані без визначення правонаступника.

Пунктом 11 Порядку встановлено, що для підтвердження стажу роботи заявник подає до органу Пенсійного фонду України за місцем свого проживання ряд документів, перелік яких визначений цим пунктом, в тому числі: заяву про підтвердження стажу роботи, довідку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, або інші документи, що підтверджують факт припинення юридичної особи (в тому числі архівні); трудову книжку; документи, видані архівними установами (довідку про заробітну плату, копії документів для проведення атестації робочих місць, копії документів про переведення на іншу роботу, на роботу з неповним робочим днем, надання відпусток без збереження заробітної плати). У разі необхідності, заявник може подавати і інші документи, які можуть підтверджувати виконання робіт, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років. Вказані документи перевіряються органом Пенсійного фонду України за місцем проживання заявника на предмет правильності їх оформлення та відповідність викладених у них відомостей даним паспорта та документам про стаж заявника та передаються до Головних управлінь Пенсійного фонду України в областях, для розгляду по суті (п. 13 Порядку).

Зі змісту вказаної норми вбачається, що довідки мають надаватися у разі, коли взагалі відсутні відомості в трудовій книжці про роботу особи у спірний період, що визначає її право на пенсію на пільгових умовах.

Будь-яких неточностей у найменуванні професії або ж в інших записах трудової книжки на ім`я позивача або ж щодо роботи неповний робочий день в ході розгляду справи не встановлено і відповідачами не надано.

Однак, відповідачем ні у спірному рішенні, ні у відзиві на позов жодним чином не обґрунтовано, з яких підстав пенсійним органом при вирішенні питання про призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах не прийнято у якості доказу надану ним трудову книжку.

Натомість, відмовляючи позивачу у призначенні пенсії, відповідач обгрунтував спірне рішення виключно недоліками довідок.

Так, зазначено, що до пільгового стажу позивача не зараховано періоди роботи з 17.10.1987 по 31.10.1992, згідно довідки №40/12 від 04.07.2002 року- оскільки довідка не відповідає вимогам Кабінету Міністрів України від 12.08.1993р. № 637 та Згідно з Порядком № 18-1 зазначені періоди роботи повинні розглядатись на комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України для підтвердження стажу роботи на пільгових умовах

Суд наголошує, що відповідно до положень пункту 20 Постанова КМУ від 12.08.1993 № 637 у довідці повинно бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, в тому числі виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій.

Відтак, відповідним Порядком не вимагається зазначення у такій довідці структурного підрозділу (цеху), де працює особа, а містить вимогу про зазначення розділу, підрозділу, пункту, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи.

Окрім того, Верховний Суд України у постанові від 22.06.11 (справа №6-57227св10) зазначив, що згідно з пунктом 3 роз`яснень Міністерства соціального захисту населення України та Міністерстві праці України від 10 травня 1994 року №01-3/406-02-2 "Про порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пенсію за віком на пільгових умовах" право на пенсію на пільгових умовах мають робітники, зайняті виконанням робіт, передбачених Списками № 1 і № 2, протягом повного робочого дня. Під повним робочим днем вважається виконання роботи в умовах, передбачених списками, не менше 80 відсотків робочого часу. Сюди ж включається час проведення підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, а також робіт поза своїм робочим місцем з метою забезпечення виконання своїх трудових функцій. При цьому пунктом 7 цих роз`яснень передбачено, що у випадках, коли в Списках № 1 і № 2 передбачені робітники, які виконують певні роботи, правом на пенсію на пільгових умовах користуються всі робітники незалежно від назви їх професії, які виконують ці роботи.

Відповідачем не надано доказів, що посади, які займав позивач не відносяться до пільгових.

Крім того, Професія «набиральника скломаси» віднесена до Списку №1 розділ ХV, підрозділ 1, відповідно до Постанови Ради Міністрів СРСР №1173 від 22.08.1956 та Постанови Ради Міністрів СРСР №10 від 26.01.1991 код посади 1150101а-14820.

Доводи відповідача про те, що спірні періоди роботи позивача не підтверджені первинними документами є безпідставними, оскільки надання таких документів є необхідним лише у випадку відсутності трудової книжки або коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах.

Щодо не зарахованого відповідачем періоди роботи згідно записів у трудовій книжці НОМЕР_3 від 24.01.1984 року, що є порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Міністерством соціального захисту населення України 29 липня 1993 №58 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 за № 110, а саме з 10.07.1987 по 31.10.1992 дата наказу на звільнення не співпадає з датою звільнення, суд зазначає таке.

Наказом Міністерства праці України № 58 від 29.07.1993 затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників.

Згідно пункту 1.1. вказаної Інструкції трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. До трудової книжки вносяться відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди (п.п.2.2 Інструкції).

Записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону (пункт 2.3 Інструкції). Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення (пункт 2.4. Інструкції).

Працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства, що не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії по віку на загальних підставах, відтак Позивачка не погоджується із діями відповідача щодо неврахування трудового стажу вказаного у її трудовій книжці, з підстав того, що вона заповнена з порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок (відсутність на першій сторінці печатки підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка).

Наведене вище узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеній у постанові №687/975/17 від 21 лютого 2018 року.

Суд зазначає, що трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами трудової книжки, а тому працівник не може нести і негативних наслідків порушення порядку заповнення його трудової книжки.

Підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

З матеріалів справи слідує, що у записі №12 в трудовій книжці позивача зроблено допис про видання наказу про звільнення від 19.01.1993. Однак, з позиції суду, вказане не може слугувати відмовою в зарахуванні періоду роботи, оскільки запис зроблений чітко, сумніву щодо періоду роботи не викликає, а наказ про звільнення датований через декілька місяців після звільнення та не суперечить періоду роботи позивача.

Суд зазначає, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

Відсутність посилання чи неточних записів, відсутності печатки не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пільгової пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність ведення та заповнення трудової книжки.

Таким чином, недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Зазначена правова позиція узгоджується з правовою позицією, яка викладена у постанові Верховного Суду від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а (адміністративне провадження №К/9901/2310/18).

Крім того, на позивача не може бути покладено обов`язок щодо перевірки усіх реквізитів і уточнюючих довідок.

Частинами першою та третьою статті 44 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування встановлено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Проте, відповідач не скористався наданим йому правом вимагати відповідні документи від суб`єктів господарювання, якими видані вказані вище довідки.

За вищевикладених обставин, суд дійшов висновку, що відмовляючи позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах пенсійний орган застосував суто формальний підхід, що не відповідає принципу верховенства права. При цьому, суд виходить з того, що аналізуючи надані документи, пенсійний орган, перш за все, має виходити з їх змісту, а не лише суто з форми. У даному випадку, органи Пенсійного фонду, переслідуючи в цілому законну мету попередження зловживання громадянами своїми правами та запобігання необґрунтованому призначенню пенсії, при виконанні своїх повноважень повинні діяти обґрунтовано, добросовісно, розсудливо та пропорційно, як це передбачено частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, з тим, щоб не створювати штучних і явно необґрунтованих перешкод для реалізації громадянами їх прав.

Щодо внесення відомостей в систему персоніфікованого обліку, то на підставі частини 1 статті 21 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», Персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється з метою обліку застрахованих осіб, учасників накопичувальної системи пенсійного страхування та їх ідентифікації, а також накопичення, зберігання та автоматизованої обробки інформації про облік застрахованих осіб і реалізацію ними права на страхові виплати у солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та накопичувальній системі пенсійного страхування.

Відповідно до абзацу третього частини 5 статті 21 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», Персоніфіковані відомості про заробітну плату (дохід, грошове забезпечення, допомогу, компенсацію) застрахованих осіб, на яку нараховано і з якої сплачено страхові внески, та інші відомості подаються до Пенсійного фонду роботодавцями, підприємствами, установами, організаціями, військовими частинами та органами, які виплачують грошове забезпечення, допомогу та компенсацію відповідно до законодавства.

В той же час оскільки обов`язок щодо подання відомостей до системи персоніфікованого обліку та сплати страхових внесків законом покладено на роботодавця, тому відсутність відомостей про застраховану особу в системі персоніфікованого обліку, а також наявність заборгованості по їх сплаті не може слугувати підставою, що обмежує реалізацію працівником права на призначення (перерахунок) пенсії та зарахування цього стажу.

Також відповідно до статті 106 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відповідальність за несвоєчасну сплату внесків несе підприємство страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.

Отже, обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату єдиного внеску законом покладено на страхувальника.

Аналогічна позиція викладена в рішенні Верховного Суду від 24 травня 2019 року по справі 490/12392/16-а.

Згідно з пунктом 4.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.05 №22-1, право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.

Суд враховує, що вмотивоване рішення демонструє особі, що вона була почута, дає стороні можливість апелювати проти нього. Лише за умови ухвалення обґрунтованого рішення може забезпечуватися належний публічний та, зокрема, судовий контроль за адміністративними актами суб`єкта владних повноважень.

У ході розгляду цієї справи судом проаналізовано усі доводи сторін та встановлено, що рішення пенсійного органу про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах не відповідає принципу обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень, адже таке рішення не містить достатніх мотивів, з урахуванням яких відповідач дійшов висновку про відсутність підстав для призначення позивачу пенсії на пільгових умовах.

Підсумовуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що рішення відповідача є необґрунтованим, оскільки прийняте без належної оцінки обставин, що мають значення для прийняття рішення, у зв`язку з чим це рішення суд визнає протиправним та скасовує його.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

При цьому, суд враховує, що у силу абзацу тринадцятого пункту 4.2 Порядку №22-1 (у редакції постанови Пенсійного фонду від 16.12.2020 №25-1) після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

А відповідно до абзацу першого пункту 4.10 Порядку №22-1, після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

За таких обставин, оскільки у спірних відносинах компетентним органом для розгляду заяви позивача про призначення пенсії було визначено відповідача, то саме останній має завершити процедуру призначення позивачу пенсії за віком.

Враховуючи викладене, суд вважає за можливе зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком, зарахувавши до загального страхового стажу період роботи з 10.07.1987 по 31.10.1992 в Костянтинівському заводі Автоскло та з 20.04.1999 по 25.11.2002 в ТОВ «Трек ЛТД», зарахувавши до пільгового стажу роботи за Списком №1 періоду роботи з 17.10.1987 по 31.10.1992 на посаді «набиральника скломаси» в Костянтинівському заводі Автоскло, з урахуванням висновків суду.

Зважаючи на встановлені в ході розгляду фактичні обставини справи та враховуючи вищенаведені норми законодавства, якими урегульовані спірні відносини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Розподіл судових витрат здійснити відповідно до ст. 139 КАС України.

Отже, враховуючи обсяг позовних вимог, що підлягав вирішенню даним рішенням суду, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача2 на позивача витрати зі сплати судового збору в розмірі 858,88 грн.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61000, м. Харків, пл..Свободи, 5, Держпром, 3 під.2 пов, ), Третя особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (адреса 84122, Донецька область м. Слов`янськ, пл..Соборна, 3, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії , - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 13 жовтня 2023 року №91 щодо відмови в призначені ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 1 частини 2 статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 06.10.2023 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 1, зарахувавши до загального страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 10.07.1987 по 31.10.1992 в Костянтинівському заводі Автоскло та з 20.04.1999 по 25.11.2002 в ТОВ «Трек ЛТД», зарахувавши до пільгового стажу роботи за Списком №1 періоду роботи з 17.10.1987 по 31.10.1992 на посаді «набиральника скломаси» в Костянтинівському заводі Автоскло, з урахуванням висновків суду.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 858,88 грн.

Повне судове рішення складено 20.12.2023.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Суддя Т.В.Загацька