Справа № 600/5125/23-а
Суддя: Лелюк Олександр Петрович
Дата ухвалення: 2023-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2023 р. м. Чернівці Справа № 600/5125/23-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Лелюка О.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Шарп до Головного управління Державної податкової служби у Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

У С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю Шарп звернулось до суду з позовом до Головного управління ДПС у Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №00000794/Ж10/24-13-04-09 від 02.02.2023 року.

В обґрунтування позову зазначено про недопущення позивачем порушення податкового законодавства, внаслідок чого прийнято оскаржуване рішення.

Так, позивач зазначає, що за висновком проведеної відповідачем камеральної перевірки податкової декларації з податку на додану вартість за січень 2022 року від 21.02.2022 р. № та співставленні із відомостями, наявними в системі електронного адміністрування ПДВ щодо реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлено, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Шарп» до складу податкових зобов`язань січня 2022 року не включено податкову накладну №1 від 17.01.2022 р. з обсягом постачання 525000 грн, в т.ч.ПДВ 105000 грн (крохмаль картопляний сорту «Екстра», контрагент - покупець ТОВ «Бестком Дистриб`юшн» (). На момент перевірки, вказана податкова накладна перебуває в реєстрі із статусом «відмовлено за рішенням Комісії». Вищезазначене порушення в частині заниження податкового зобов`язання на 105000 грн призвело до завищення від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду на 105000 грн, завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на 105000 грн. Водночас позивач указує, що податкова накладна №1 від 17.01.2022 р. була виписана помилково, оскільки Товариство з обмеженою відповідальністю Шарп не здійснювало в січні 2022 року постачання з обсягом операції 630000 грн. (сума податку на додану вартість 105000 грн, покупець ТОВ «Бестком Дистриб`юшн»), а тому позивач в силу приписів Податкового кодексу України не повинен був включати у податкову декларацію із податку на додану вартість за січень 2022 року податкове зобов`язання в сумі 105000 грн. З огляду на зазначене, оскаржуване рішення відповідача про зменшення розміру від`ємного значення суми податку на додану вартість за січень 2022 року в сумі 105000 грн не ґрунтується на приписах закону, а отже є протиправним і підлягає скасуванню. Крім цього, на думку позивача, 08.12.2022 року (день складання акту камеральної перевірки) у податкового органу не було правових підстав для проведення камеральної перевірки, складання акту про результати камеральної перевірки даних задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість за січень 2022 року, адже такі дії суперечить вимогам п. п. 69.2 п. 69 підрозд. 10 розд. XX «Перехідні положення» та п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України. Протиправність проведеної перевірки нівелює правові наслідки такої, а отже винесене на підставі акту камеральної перевірки податкове повідомлення-рішення є протиправним та повинно бути скасовано.

Ухвалою суду від 27.07.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження; призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін; встановлено строки для подання до суду заяв по суті справи.

Відповідач, заперечуючи проти позовних вимог, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначав про законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення. Водночас щодо доводів позову відповідачем указано, що у випадку помилкового складання податкової накладної на операцію з постачання товарів/послуг, платник податків повинен завершити процедуру реєстрації такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (надати пояснення та/чи документи, у разі зупинення реєстрації податкової накладної, що передбачено приписами п. 201.16 ст. 201 Податкового кодексу України), а також в подальшому, з метою виправлення допущеної помилки, має право згідно п. 192.1 ст. 192 Податкового кодексу України країни скласти розрахунок коригування до помилково виписаної податкової накладної. Також податковим органом вказано і про законність проведеної камеральної перевірки щодо повноти відображення показників у податковій звітності з податку на додану вартість відповідно до п.76.3 ст.76, п.102.1 ст.102 Податкового кодексу України.

Інших заяв від сторін цієї справи у встановлений судом та законом строк до суду не надходило.

За таких обставин, дослідивши наявні матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ГУ ДПС у Чернівецькій області підставі п.п.19-1.1.1, п.п.19-1.1.2, п.19-1.1 ст. 19-1, п.п.20.1.4., п.п.20.1.19 п.20.1 ст.20, п.76.3 ст. 76 та п.п.75.1.1 п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України проведено камеральну перевірку щодо повноти відображення показників у податковій звітності з податку на додану вартість за січень 2022 року ТОВ "ШАРП" (ЄДПРОУ 44306997).

За результатом указаної складено Акт від 08.12.2022 року №4502/24-13-04- 09/44306997, згідно якого податковим органом встановлено порушення ТОВ "ШАРП" п.44.1 ст.44, п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України, внаслідок чого: занижено податкових зобов`язань на 105000 грн; завищено від`ємне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду на 105000 грн; завищено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на 105000 грн.

Так, за висновком проведеної відповідачем камеральної перевірки податкової декларації з податку на додану вартість за січень 2022 року від 21.02.2022 р. № та співставленні із відомостями, наявними в системі електронного адміністрування ПДВ щодо реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, відповідачем встановлено, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Шарп» до складу податкових зобов`язань січня 2022 року не включено податкову накладну №1 від 17.01.2022 р. з обсягом постачання 525000 грн., в т.ч. ПДВ 105000 грн (крохмаль картопляний сорту «Екстра», контрагент - покупець ТОВ «Бестком Дистриб`юшн» (). На момент перевірки, вказана податкова накладна перебуває в реєстрі із статусом «відмовлено за рішенням Комісії».

Не погоджуючись із указаними висновками, позивачем подано до податкового органу заперечення (вих.14 від 17.01.2023 р.), які були відхилені відповідачем.

На підставі Акту перевірки від 08.12.2022 року №4502/24-13-04- 09/44306997 ГУ ДПС у Чернівецькій області прийнято податкове повідомлення-рішення №00000794/Ж10/24-13-04-09 від 02.02.2023 року, яким Товариству з обмеженою відповідальністю «Шарп» зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість в сумі 105000 грн.

За таких обставин, позивач звернувся до адміністративного суду із цим позовом.

Вирішуючи спір, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Згідно з частинами першою та другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до пунктів 7 9 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг; позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, а також суб`єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суду; відповідач - суб`єкт владних повноважень, а у випадках, визначених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача.

За змістом частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач не погоджується та просить суд скасувати прийняте відповідачем рішення, яким позивачу зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість в сумі 105000 грн внаслідок порушення позивачем, на думку відповідача, п.44.1 ст.44, п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України.

Так, п.44.1 ст.44 Податкового кодексу України (тут і далі у редакції на час виникнення спірних відносин) передбачалося, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до приписів п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції. Якщо надіслані податкові накладні/розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених пунктом 201.1 цієї статті та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування відповідно до пункту 201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин. Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період.

При цьому, як вбачається з обставин справи, до висновку про допущення позивачем порушення указаних норм, відповідач дійшов з огляду на те, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Шарп» до складу податкових зобов`язань січня 2022 року не включено податкову накладну №1 від 17.01.2022 р. з обсягом постачання 525000 грн, в т.ч .ПДВ 105000 грн. (крохмаль картопляний сорту «Екстра», контрагент - покупець ТОВ «Бестком Дистриб`юшн» (). На момент перевірки, вказана податкова накладна перебуває в реєстрі із статусом «відмовлено за рішенням Комісії».

Водночас позивачем як у запереченнях на Акт камеральної перевірки, так і в позовній заяві, вказується про те, що податкова накладна №1 від 17.01.2022 р. була виписана помилково, оскільки Товариство з обмеженою відповідальністю Шарп не здійснювало в січні 2022 року постачання з обсягом операції 630000 грн (сума податку на додану вартість 105 000 грн, покупець ТОВ «Бестком Дистриб`юшн»), а тому в силу приписів Податкового кодексу України позивач не повинен був включати у податкову декларацію із податку на додану вартість за січень 2022 року податкове зобов`язання в сумі 105000 грн.

У зв`язку з цим суд звертає увагу на те, що згідно наявних у справі матеріалів 15.02.2022 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Шарп» було подано для реєстрації у Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №1 від 17.01.2022 р. з обсягом операції 630000 грн, сума податку на додану вартість 105000 грн, постачальник ТОВ «Шарп», покупець ТОВ «Бестком Дистриб`юшн». Однак, у зв`язку із зупиненням реєстрації вказаної податкової накладної, позивачем було подано до контролюючого органу пояснення, у яких вказано про помилковість відправлення податкової накладної №1 від 17.01.2022 р. на реєстрацію в ЄРПН, при цьому вказано про відсутність первинних документів для підтвердження факту здійснення господарської операції та відсутність відображення факту здійснення господарської операції в бухгалтерському та податковому обліках підприємства. Рішенням контролюючого органу від 07.06.2022 р. №6907272/44306997 відмовлено у реєстрації податкової накладної №1 від 17.01.2022 р .у зв`язку з ненаданням платником податку жодних документів щодо проведеної господарської операції, згідно якої виписана податкова накладна №1 від 17.01.2022 р.

Так, відповідно до приписів п.187.1. ст.187 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг- дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

За змістом положень п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Водночас положення ст. 44 Податкового кодексу України забороняють формувати показники податкової звітності на підставі даних, не підтверджених первинними документами/даними бухгалтерського обліку.

Отже, лише факт наявності господарської операції, а, відповідно, і податкового зобов`язання, є підставою для складання податкової накладної із обов`язком подання її для реєстрації в ЄРПН. Натомість при відсутності податкового зобов`язання відсутні правові підстави для відображення в податковій декларації помилкових даних із накладної, яка була помилково виписана і не була зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Оскільки ТОВ «Шарп» не здійснювало в січні 2022 року постачання з обсягом операції 630000 грн (сума податку на додану вартість 105000 грн, покупець ТОВ «Бестком Дистриб`юшн»), що підтверджується відсутністю первинних документів щодо проведення господарської операції і фактично визнається податковим органом, в тому числі і згідно змісту чинного рішення від 07.06.2022 р. №6907272/44306997 про відмову у реєстрації податкової накладної №1 від 17.01.2022 р., яка не відображає податкових зобов`язань і здійснення господарських операцій з постачання товарів/послуг, то суд погоджується із твердженнями позивача про те, що ТОВ «Шарп» не повинно було включати у податкову декларацію із податку на додану вартість за січень 2022 року податкове зобов`язання в сумі 105000 грн.

З огляду на викладене, суд вважає, що відповідачем безпідставно зменшено позивачу розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість в сумі 105000 грн, а тому оскаржуване податкове повідомлення-рішення підлягає скасуванню.

Приходячи до такого висновку, суд також враховує позицію Верховного Суду про те, що помилково виписана податкова накладна не тягне жодних правових наслідків (постанови від 26.06.2018 р. у справі №813/4556/16, від 05.03.2019 р. у справі №806/2975/16).

Особливістю адміністративного судочинства, порівняно з іншими видами судочинства, є обов`язок суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх рішень, дій чи бездіяльності (частина друга статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України).

Однак у ході судового розгляду цієї справи Головним управлінням ДПС у Чернівецькій області не спростовано доводів позивача про помилковість складення податкової накладної №1 від 17.01.2022 р. та, відповідно, не доведено законність висновку камеральної перевірки про допущення позивачем порушення п.44.1 ст.44, п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України.

Викладені у відзиві доводи не спростовують помилковість складення і подання позивачем на реєстрацію в ЄРПН податкової накладної №1 від 17.01.2022 р. та відсутність, у зв`язку з цим, жодних негативних правових наслідків для платника податку.

Перевіряючи оскаржуване позивачем рішення суб`єкта владних повноважень на відповідність його критеріям, наведеним у частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд приходить до висновку, що при його прийнятті відповідач діяв не на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; не обґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); упереджено; недобросовісно; нерозсудливо та без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав та інтересів позивача і цілями, на досягнення яких спрямоване прийняте ним рішення.

Отже, податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Чернівецькій області №00000794/Ж10/24-13-04-09 від 02.02.2023 року є протиправним, а тому воно підлягає скасуванню. Відтак, позов належить задовольнити повністю.

Щодо інших доводів позову, то такі, з огляду на наведені вище підстави визнання незаконним оскаржуваного рішення, оцінці не підлягають, адже вже не мають значення для правильного вирішення цієї справи.

Згідно частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 72 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно статей 74 -76 Кодексу адміністративного судочинства України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до частини першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно частин першої третьої статі 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність письмових та електронних доказів окремо, а також достатність і взаємний зв`язок цих доказів у їх сукупності, суд вважає, що позивач довів обґрунтованість позову, а відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів правомірність оскаржуваного рішення.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає таке.

Відповідно до частини п`ятої статті 246 Кодексу адміністративного судочинства України у резолютивній частині рішення (окрім іншого) зазначається розподіл судових витрат.

Згідно частин першої та сьомої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Так, відповідно до платіжної інструкції №459 від 24.07.2023 р. позивачем при зверненні до суду з цим позовом сплачено судовий збір у розмірі 2147,20 грн.

Оскільки позов підлягає задоволенню повністю, то наявні правові підстави для стягнення на користь позивача судового збору в розмірі 2147,20 грн.

Керуючись статтями 2, 6, 9, 72-77, 90, 139, 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №00000794/Ж10/24-13-04-09 від 02 лютого 2023 року, прийняте Головним управлінням ДПС у Чернівецькій області по відношенню до Товариства з обмеженою відповідальністю Шарп.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Чернівецькій області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Шарп судовий збір у розмірі 2147,20 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення. Повне судове рішення складено 21.12.2023 року.

Повне найменування учасників справи: позивач Товариство з обмеженою відповідальністю Шарп (вул. Головна, буд. 200, офіс 2-81, м. Чернівці, 58018, ), відповідач Головне управління Державної податкової служби у Чернівецькій області (вул. Героїв Майдану, 200А, м. Чернівці, 58013, ).

Суддя О.П. Лелюк