Справа № 560/5675/23
Суддя: Сторчак В. Ю.
Дата ухвалення: 2023-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/5675/23

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Драновський Я.В.

Суддя-доповідач - Сторчак В. Ю.

20 грудня 2023 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сторчака В. Ю.

суддів: Полотнянка Ю.П. Граб Л.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 29 травня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 29 травня 2023 року позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди у відповідності до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», збільшеної до 100000,00 грн за період перебування на стаціонарному лікуванні з 01.12.2022 по 23.12.2022 включно.

Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" від 28.02.2022 №168 із розрахунку до 100 000,00 грн на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні з 01.12.2022 по 23.12.2022 включно, з урахуванням проведених виплат за цей період.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що ОСОБА_1 12.09.2022 прибув з військової частини НОМЕР_2 АДРЕСА_1 для подальшого проходження військової служби, з 12 вересня 2022 року зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та на всі види забезпечення. Вважається таким, що з 12.09.2022 справи та посаду прийняв, що підтверджується витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 №256 від 12.09.2022.

16.11.2022 солдат військової служби за мобілізацією ОСОБА_1 , перебуваючи на виконанні бойового завдання поблизу н.п. Білогорівка, Луганської області, отримав поранення, звідки потрапив на етап евакуації. Вищезазначений факт підтверджує витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 №321 від 16.11.2022.

20 грудня 2022 року військово-лікарської комісією при КП "Хмельницька міська лікарня" Хмельницької міської ради, було проведено медичний огляд стану здоров`я позивача. Встановлено діагноз та постанова військово-лікарської комісії про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва): стан після вибухової травми (16.11.2022), акубаротравми, двобічного ушкодження вух при сприйнятті шепітної мови 4,5м на обидва вуха, ЗЧМТ, струсу головного мозку, переохолодження обох стоп без ішемічно- некротичних змін, без порушення функції. Травма "легка". Травма, ТАК, пов`язана з проходженням військової служби.

Відповідно до довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 26.01.2023 №836/1794 встановлено, що отримане 16.11.2022 позивачем поранення, відбулось під час виконання бойового завдання із захисту цілісності Батьківщини, відсічі та стримування збройної агресії російської федерації проти України, знаходячись в районі бойових дій поблизу населеного пункту Білогорівка, Луганської області.

24.12.2022 позивач повернувся до військової частини НОМЕР_1 . Вищезазначений факт підтверджує витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 №361 від 24.12.2022.

Згідно із витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 №365 від 28.12.2022, позивач вибув у відпустку за сімейними обставинами на 10 днів з 28.12.2022 по 06.01.2023.

Не погоджуючись з сумою виплаченої додаткової винагороди за період з 01.12.2022 по 31.12.2022, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з обгрунтованості вимог позивача, відтак і наявності підстав для часткового задоволення позовних вимог. Зокрема, суд вважає, що позивач має право на отримання збільшеної до 100000 гривень винагороди протягом строку перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору та, відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідача.

Згідно з ч. 2 ст. 1-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Згідно з ч. 4 ст. 9 Закону № 2011-ХІІ, грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", в редакції чинній станом на день отримання поранення позивачем, установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми єПідтримка, виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Абзацом 4 п. 1 Постанови №168 встановлено, що відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включаються особи, зазначені у цьому пункті, у тому числі ті, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Таким чином, Постановою №168 визначено лише дві умови, необхідні для виплати збільшеної до 100000 гривень винагороди, за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме: пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини, а також факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення.

Оскільки судовим розглядом встановлено, що обидві вищевказані умови у даних спірних правовідносинах дотримані та підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що в даному випадку позивач має право на отримання винагороди, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" від 28.02.2022 №168 із розрахунку до 100 000,00 грн на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні з 01.12.2022 по 23.12.2022 включно, з урахуванням проведених виплат за цей період.

Апелянт посилається на те, що судом першої інстанції не зазначено, яку саме редакцію постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", застосовано при прийнятті оскаржуваного рішення. Однак, як вбачається з оскаржуваного рішення, суд посилається на пункт 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (далі - Постанова №168), в редакції чинній станом на день отримання поранення позивачем (а.с.64).

Більше того, внесені в подальшому зміни до Постанови №168, не стосуються та не впливають на спірні правовідносини у даній справі.

Стосовно доводів скаржника про те, що під час ухвалення рішення, суд першої інстанції не встановив, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, а саме, чи наявні або відсутні обставини, що перелічені у пункті 15 розділу І Порядку №260, оголошувався чи не оголошувався наказ командира Військової частини НОМЕР_1 про призупинення виплати грошового забезпечення позивачу, колегія суддів звертає увагу відповідача, що відповідно до вимог частини 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У зв`язку з цим колегія суддів зазначає, що звертаючись до суду з апеляційною скаргою відповідач, якщо він заперечує проти вимог позивача, повинен довести належними доказами правомірність своїх дій чи рішень, як суб`єкта владних повноважень.

Також в апеляційній скарзі відповідач вказує, що суд першої інстанції не встановив обставин та періоду перебування позивача на стаціонарному лікуванні та не зазначив, якими доказами це підтверджується.

Проте, такі доводи скаржника є помилковими, оскільки в матеріалах справи ( а.с.17 ) міститься копія виписки з медичної карти ОСОБА_1 № НОМЕР_3 , де зазначено всі обставини та період перебування його на стаціонарному лікуванні.

Враховуючи встановлені у справі обставини, колегія суддів вважає, що при вирішенні даного публічно-правового спору, суд правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку і, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Щодо іншої частини позовних вимог, зокрема за період з 24.12.2022 по 27.12.2022 та з 28.12.2022 по 06.01.2023, то оскільки рішення суду в цій частині сторонами не оскаржується, відповідно судом апеляційної інстанції не переглядається.

Крім того, у рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 29 травня 2023 року відповідає.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Апеляційний суд вважає, що Хмельницький окружний адміністративний суд не допустив неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення, внаслідок чого апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення без змін.

Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.6 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому відповідно до п.2 ч.5 ст.328 цього Кодексу судове рішення за результатами її розгляду судом апеляційної інстанції в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 29 травня 2023 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Сторчак В. Ю.

Судді Полотнянко Ю.П. Граб Л.С.