Справа № 380/17235/22
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2023-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2023 рокуЛьвівСправа № 380/17235/22 пров. № А/857/5369/23
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого-судді - Мікули О. І.,

суддів - Гудима Л. Я., Коваля Р. Й.,

з участю секретаря судового засідання Єршової Ю. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 14 березня 2023 року у справі №380/17235/22 за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про визнання неправомірними та скасування постанов,

суддя в 1-й інстанції Желік О. М.,

час ухвалення рішення 14.03.2023 року,

місце ухвалення рішення м.Львів,

дата складання повного тексту рішення 14.03.2023 року,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до відповідача Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), треті особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , в якому просила визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу від 16 листопада 2022 року у виконавчому провадженні №69326069, що винесена державним виконавцем Шевченківського відділу Державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Кіт Вікторією Юріївною; визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу від 22 листопада 2022 року у виконавчому провадженні №69326069, що винесена державним виконавцем Шевченківського відділу Державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Кіт Вікторією Юріївною; визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу від 16 листопада 2022 року у виконавчому провадженні №69326032, що винесена державним виконавцем Шевченківського відділу Державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Кіт Вікторією Юріївною; визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу від 22 листопада 2022 року у виконавчому провадженні №69326032, що винесена державним виконавцем Шевченківського відділу Державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Кіт Вікторією Юріївною; визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу від 16 листопада 2022 року у виконавчому провадженні №69325954, що винесена державним виконавцем Шевченківського відділу Державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Кіт Вікторією Юріївною; визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу від 22 листопада 2022 року у виконавчому провадженні №69325954, що винесена державним виконавцем Шевченківського відділу Державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Кіт Вікторією Юріївною; визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу від 16 листопада 2022 року у виконавчому провадженні №69325874, що винесена державним виконавцем Шевченківського відділу Державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Кіт Вікторією Юріївною; визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу від 22 листопада 2022 року у виконавчому провадженні №69325874, що винесена державним виконавцем Шевченківського відділу Державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Кіт Вікторією Юріївною.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 14 березня 2023 року позов задоволено. Визнано протиправною та скасовано постанову про накладення штрафу від 16 листопада 2022 у виконавчому провадженні №69326069, що винесена державним виконавцем Шевченківського відділу Державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Кіт Вікторією Юріївною. Визнано протиправною та скасовано постанову про накладення штрафу від 22 листопада 2022 року у виконавчому провадженні №69326069, що винесена державним виконавцем Шевченківського відділу Державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Кіт Вікторією Юріївною. Визнано протиправною та скасовано постанову про накладення штрафу від 16 листопада 2022 року у виконавчому провадженні №69326032, що винесена державним виконавцем Шевченківського відділу Державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Кіт Вікторією Юріївною. Визнано протиправною та скасовано постанову про накладення штрафу від 22 листопада 2022 року у виконавчому провадженні №69326032, що винесена державним виконавцем Шевченківського відділу Державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Кіт Вікторією Юріївною. Визнано протиправною та скасовано постанову про накладення штрафу від 16 листопада 2022 року у виконавчому провадженні №69325954, що винесена державним виконавцем Шевченківського відділу Державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Кіт Вікторією Юріївною. Визнано протиправною та скасовано постанову про накладення штрафу від 22 листопада 2022 року у виконавчому провадженні №69325954, що винесена державним виконавцем Шевченківського відділу Державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Кіт Вікторією Юріївною. Визнано протиправною та скасовано постанову про накладення штрафу від 16 листопада 2022 року у виконавчому провадженні №69325874, що винесена державним виконавцем Шевченківського відділу Державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Кіт Вікторією Юріївною. Визнано протиправною та скасовано постанову про накладення штрафу від 22 листопада 2022 року у виконавчому провадженні №69325874, що винесена державним виконавцем Шевченківського відділу Державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Кіт Вікторією Юріївною.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, третя особа- ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що всі дії позивачки спрямовані виключно на перешкоджання їм, як стягувачам, спілкуватися з їхнім онуком. Зазначає, що діагноз поставлений дитині пов`язаний з проблемами із зором та не є таким, що є небезпечним для життя та здоров`я дитини у разі відсутності негайного лікарського втручання чи госпіталізації. Вказує, що хвороба дитини є такою, що не вимагає невідкладеного проходження курсу лікування, тому позивач повинна була врахувати встановлений судом графік побачень ОСОБА_4 з дідом та бабусею при виборі клініки та часу проходження курсу лікування. Звертає увагу, що позивач могла до початку лікування дитини узгодити з лікуючим лікарем графік лікування дитини, який би не порушував графіку зустрічей дитини з дідом та бабою. Крім того, зауважує, що ізоляція дитини від сім`ї через небажання дитини, яке виникло під впливом матері, не сприятиме повноцінному розвитку такої дитини; стягувачі також мають рівне право на спілкування з внуком. Також зазначає, що накладення штрафу на боржника за кожен факт невиконання рішення суду не є порушенням ч.4 ст.64-1 Закону України «Про виконавче провадження». З врахуванням наведеного вище вважає, що оскаржувані постанови прийняті правомірно та підстави для їх скасування відсутні. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Позивач подала відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що ОСОБА_4 у період з 12 листопада 2022 року по 20 листопада 2022 року перебував на лікуванні в ПП Любанок Поліклініка Медікус, що свідчить про поважність причин невиконання судового рішення. Вказує, що вона подала заяви відповідачу про відтермінування проведення виконавчих дій та долучила документи про підтвердження лікування сина. Звертає увагу на виснаження дитини після проходження курсу лікування та переїзду з меж однієї області в іншу та принцип забезпечення найкращих інтересів дитини. Таким чином, вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, який ухвалив законне та обґрунтоване рішення, а тому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Ухвалами Восьмого апеляційного адміністративного суду від 24 квітня 2023 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 14 березня 2023 року у справі № 380/17235/22 за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, треті особи - ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про визнання неправомірними та скасування постанов та призначено до апеляційного розгляду у судовому засіданні.

Відповідно до повторного протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26 червня 2023 року визначено колегію суддів: суддя-доповідач О. М. Довгополов, судді: Л.Я. Гудим, Р. Й. Коваль.

Протокольною ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27 червня 2023 року продовжено строк розгляду справи на 15 днів та розгляд справи відкладено на невизначений термін.

Рішенням Вищої ради правосуддя від 14 листопада 2023 року №1052/0/15-23 ОСОБА_5 звільнено з посади судді Восьмого апеляційного адміністративного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17 листопада 2023 року справу № 380/17235/22 за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, треті особи - ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про визнання неправомірними та скасування постанов передано на розгляд колегії суддів: суддя-доповідач: О. І. Мікула, судді:Л. Я. Гудим, Р. Й. Коваль.

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11 грудня 2023 року адміністративну справу № 380/17235/22 за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, треті особи - ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про визнання неправомірними та скасування постанов прийнято до провадження та призначено до апеляційного розгляду у судовому засіданні на 20 грудня 2023 року о 11:00 у залі судових засідань № 3 Восьмого апеляційного адміністративного суду (вул. Саксаганського, 13, м. Львів).

Учасники справи у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, представник позивача подав заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку із зайнятістю у інших судових засіданнях, разом з тим, колегія суддів не вбачає підстав для відкладення розгляду справи; згідно з ч.3 ст.268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій, тому колегія суддів вважає можливим проведення розгляду справи у відсутності сторін за наявними у справі матеріалами, та на основі наявних у ній доказів, згідно з ч.4 ст.229 КАС України без фіксування судового засідання технічними засобами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзив на апеляційну скаргу у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 10 листопада 2022 державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Кіт Вікторією Юріївною було винесено вимогу, якою призначено примусове виконання рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 01 листопада 2021 року у справі №466/3563/19 на 12 листопада 2022 року з 14:00 год. по 18:00 год. шляхом перебування онука ОСОБА_4 з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 за місцем їх проживання: АДРЕСА_1 .

Цією ж вимогою зобов`язано ОСОБА_2 належним чином виконувати рішення суду та не чинити перешкоди (психологічні, психічні, фізичні чи будь-які інші обставини, дії чи факти, які перешкоджають виконанню рішення суду) та з`явитись із дитиною ОСОБА_1 у визначений день та час.

11 листопада 2022 року позивачем було подано заяву до Шевченківського відділу ВДВС у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про відтермінування виконавчих дій з 12 листопада 2022 року та з 20 листопада 2022 року через необхідне проведення лікування ОСОБА_4 у ПП Любанок Поліклініка Медікус (м.Тернопіль). До заяви долучено консультативне заключення ПП Любанок Поліклініка Медікус (м.Тернопіль) від 21 жовтня 2022 року, консультативне заключення ПП Любанок Поліклініка Медікус (м.Тернопіль) від 29 серпня 2022 року та заключення Офтальмологічного центру від 19 серпня 2022 року у м.Львові.

Актом державного виконавця від 12 листопада 2022 року у зведеному ВП №69602489 встановлено, що 12 листопада 2022 року при виході на територію за адресою: АДРЕСА_1 рішення суду не виконано. Боржник ОСОБА_2 і дитина ОСОБА_6 не з`явились за вказаною адресою.

Постановами державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Кіт Вікторії Юріївни ВП №69326069 від 16 листопада 2022 року, ВП №69325954 від 16 листопада 2022, ВП №69326032 від 16 листопада 2022 року та ВП №69325874 від 16 листопада 2022 року за не виконання рішення суду без поважних причин на ОСОБА_2 було накладено штрафи у розмірах 3400,00 грн.

17 листопада 2022 року державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Кіт Вікторією Юріївною було винесено вимогу, якою призначено примусове виконання рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 01 листопада 2021 року у справі №466/3563/19 на 20 листопада 2022 року з 10:00 год. по 14:00 год. шляхом перебування онука ОСОБА_4 з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 за місцем їх проживання: АДРЕСА_1 .

Цією ж вимогою зобов`язано ОСОБА_2 належним чином виконувати рішення суду та не чинити перешкоди (психологічні, психічні, фізичні чи будь-які інші обставини, дії чи факти, які перешкоджають виконанню рішення суду) та з`явитись із дитиною ОСОБА_1 у визначений день та час.

18 листопада 2022 року позивач подала до державного виконавця заяву, в якій, зокрема, пояснила, що ОСОБА_4 не зможе бути присутнім при проведенні виконавчих дій, призначених 20 листопада 2022 року о 10:00 год., оскільки він у цей час повертатиметься після лікування до м.Львова у супроводі рідної бабусі. Просила відтермінувати проведення виконавчих дій.

18 листопада 2022 року державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Кіт Вікторією Юріївною було винесено вимогу, якою призначено примусове виконання рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 01 листопада 2021 року у справі №466/3563/19 на 20 листопада 2022 року з 15:00 год. по 19:00 год. шляхом перебування онука ОСОБА_4 з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 за місцем їх проживання: АДРЕСА_1 .

Цією ж вимогою зобов`язано ОСОБА_2 належним чином виконувати рішення суду та не чинити перешкоди (психологічні, психічні, фізичні чи будь-які інші обставини, дії чи факти, які перешкоджають виконанню рішення суду) та з`явитись із дитиною ОСОБА_1 у визначений день та час.

Актом державного виконавця від 20 листопада 2022 року у зведеному ВП №69602489 встановлено, що 20 листопада 2022 при виході на територію за адресою: АДРЕСА_1 рішення суду не виконано. Боржник ОСОБА_2 і дитина ОСОБА_6 не з`явились за вказаною адресою.

Постановами державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Кіт Вікторії Юріївни ВП №69326069 від 22 листопада 2022 року, ВП №69325954 від 22 листопада 2022 року, ВП №69326032 від 22 листопада 2022 року та ВП №69325874 від 22 листопада 2022 року за не виконання рішення суду без поважних причин на ОСОБА_2 було накладено штрафи у розмірах 3400,00 грн.

Не погодившись з оскаржуваними постановами про накладення штрафу, позивачка звернулась у суд з цим позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що проходження ОСОБА_4 курсу лікування з 12 листопада 2022 року по 19 листопада 2022 року є поважною причиною не виконання позивачем рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 01 листопада 2021 року у справі №466/3563/19, про ліування було повідомолено виконавця, при цьому, державним виконавцем не було встановлено об`єктивних причин невиконання вищевказаного судового рішення, тому накладені на позивача заходи випливу у виді постанов про накладення штрафів підлягають скасуванню.

Такий висновок суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідає нормам матеріального права та фактичним обставинам справи і є правильним, законним та обґрунтованим, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року №1404-VIII.

Згідно зі ст.1 Закон України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом п.1 ч.1 ст.3 Закону України "Про виконавче провадження" відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та, у передбачених цим Законом випадках, на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Ч.1, 2 ст.18 цього Закону передбачає, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно з ч. 1 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у ст. 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

За змістом ст.63 цього Закону за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до ст.64-1 Закону України "Про виконавче провадження" виконання рішення про встановлення побачення з дитиною полягає у забезпеченні боржником побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням.

Державний виконавець здійснює перевірку виконання боржником цього рішення у час та місці побачення, визначених рішенням, а у разі якщо вони рішенням не визначені, то перевірка здійснюється у час та місці побачення, визначених державним виконавцем.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт та виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі, визначеному частиною першою статті 75 цього Закону. У постанові зазначаються вимога виконувати рішення та попередження про кримінальну відповідальність.

Державний виконавець здійснює перевірку виконання боржником цього рішення у час та місці побачення, визначених рішенням, а у разі якщо вони рішенням не визначені, то перевірка здійснюється у час та місці побачення, визначених державним виконавцем.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт та виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі, визначеному частиною першою статті 75 цього Закону. У постанові зазначаються вимога виконувати рішення та попередження про кримінальну відповідальність.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт, виносить постанову про накладення на боржника штрафу в подвійному розмірі, надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення, звертається з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України до суду за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби, виносить вмотивовану постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами (із врахуванням обмежень, передбачених частиною десятою статті 71 цього Закону) та вживає інші заходи примусового виконання рішення, передбачені цим Законом.

У разі виконання рішення боржником виконавець складає акт та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Якщо боржник у подальшому перешкоджає побаченням стягувача з дитиною, стягувач має право звернутися до державного виконавця із заявою про відновлення виконавчого провадження. Після відновлення виконавчого провадження державний виконавець повторно здійснює заходи, передбачені цією статтею.

Рішення про усунення перешкод у побаченні з дитиною виконується у порядку, встановленому статтею 63 цього Закону.

Згідно зі ст.75 Закону України "Про виконавче провадження" у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Судом першої інстанції правильно звернуто увагу на те, що за змістом п.9 розділу ІХ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року №512/5 (далі Інструкція №512/5) у разі невиконання без поважних причин боржником рішення про встановлення побачення з дитиною державний виконавець здійснює заходи примусового виконання рішення, передбачені частиною третьою статті 64-1 Закону України "Про виконавче провадження".

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення про встановлення побачення з дитиною державний виконавець здійснює заходи примусового виконання рішення, передбачені частиною четвертою статті 64-1 Закону України "Про виконавче провадження".

При кожному наступному невиконанні боржником зазначеного рішення державний виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі, визначеному частиною четвертою статті 64-1 Закону України "Про виконавче провадження".

З системного аналізу наведених вище правових норм суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання.

Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження.

Крім того, умовою для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання боржником судового рішення без поважних причин. Постанова про накладення штрафу за невиконання судового рішення може бути винесена лише за умови, що судове рішення не виконано боржником без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість виконати таке судове рішення, проте не зробив цього.

У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим. Тобто на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу ним має бути встановлений факт невиконання боржником судового рішення саме без поважних причин.

Поважними, у розумінні наведених норм Закону України "Про виконавче провадження" можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.

Колегія суддів зазначає, що поважність причин невиконання судового рішення оцінюється у кожному конкретному випадку через призму того, наскільки це (об`єктивно) перешкодило виконати судове рішення.

Повторним невиконанням судового рішення у розумінні статті 64-1 Закону України "Про виконавче провадження" є встановлений відповідним актом факт кожного наступного невиконання боржником судового рішення після складення акту про невиконання такого рішення вперше та винесення відповідної постанови про накладення штрафу за невиконання судового рішення без поважних причин.

Як вбачається з матеріалів справи, вимогою державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Кіт Вікторією Юріївною від 10 листопада 2022 року було призначено примусове виконання рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 01 листопада 2021 року у справі №466/3563/19 на 12 листопада 2022 року з 14:00 год. по 18:00 год. шляхом перебування онука ОСОБА_4 з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 за місцем їх проживання: АДРЕСА_1 .

У зв`язку із невиконанням судового рішення без поважних причин у межах ВП №69326069, №69326032, №69325954, №69325874 головним державним виконавцем Шевченківського ВДВС Кіт В. Ю. винесено постанови від 16 листопада 2022 року про накладення штрафу на боржника у сумі 3400,00 грн згідно з кожною постановою.

При цьому, матеріалами справи стверджується, що 11 листопада 2022 року ОСОБА_2 подавала до Шевченківського відділу ВДВС у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) заяву про відтермінування проведення виконавчих дій, призначених на 12 листопада 2022 року та 20 листопада 2022 року у зв`язку з проведенням курсу лікування її сина ОСОБА_4 у ПП Любанок Поліклініка Медікус у місті Тернопіль.

На підтвердження факту проходження дитиною курсу лікування позивачем до заяви долучено консультативне заключення лікаря ПП Любанок Поліклініка Медікус від 21 жовтня 2022 року, зі змісту якого вбачається, що ОСОБА_4 встановлено діагноз складний гіперметропічний астигматизм обох очей, амбліопія слабкого ступеня обох очей та слабкість акомодації обох очей та висновком лікаря рекомендовано пройти курс плеопто-ортоптичного лікування у період з 12 листопада 2022 року по 20 листопада 2022 року.

Крім того, матеріалами справи стверджується, що з 12 листопада 2022 року по 19 листопада 2022 року ОСОБА_4 проходив огляду у лікаря-офтальмолога та курс плеопто-ортоптичного лікування, що підтверджується довідкою №102 від 21 листопада 2022 року, виданою ПП Любанок Поліклініка Медікус.

З врахуванням наведеного вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що при примусовому виконанні судового рішення про встановлення побачення з дитиною, рішення про усунення перешкод у побаченні з дитиною, сторонами виконавчого провадження та державним виконавцем у першу чергу повинен враховуватись принцип забезпечення найкращих інтересів дитини, а тому проходження ОСОБА_4 курсу лікування з 12 листопада 2022 року по 19 листопада 2022 року є об`єктивною причиною не виконання позивачем судового рішення, призначеного на 12 листопада 2022 року.

Як вбачається з матеріалів справи, курс плеопто-ортоптичного лікування ОСОБА_4 проходив у ПП Любанок Поліклініка Медікус, яка знаходить у місті Тернопіль, та закінчив 19 листопада 2022 року.

При цьому, з метою відтермінування проведення виконавчих дій, призначених на 20 листопада 2022 року, позивачем подано до Шевченківського відділу ВДВС у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) заяву від 18 листопада 2022 року, яка обґрунтована поверненням дитини до міста Львова з міста Тернопіль та у відповідь на подану заяву, державним виконавцем прийнято рішення про відтермінування призначених на 20 листопада 2022 року виконавчих дій з 10:00 год. по 14:00 год. на період з 15:00 год. по 19:00 год.

Згідно зі ст.12 Закону України Про охорону дитинства виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність з виховання, навчання і розвитку дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюють вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

За змістом ст.18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Так, ЄСПЛ у рішенні у справі М. С. проти України від 11.07.2017 (заява № 2091/13) наголосив, що в таких справах основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. При цьому, ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним.

Разом з тим, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що, відтерміновуючи проведення виконавчих дій на вечірню пору доби, державний виконавець не врахував факт можливого виснаження дитини після проходження курсу лікування та переїзду з меж однієї області в іншу, що, фактично, також не відповідає пріоритетному принципу забезпечення найкращих інтересів дитини та свідчить про його ігнорування.

Покликання апелянта на те, що накладення штрафу на боржника за кожен факт невиконання рішення суду не є порушенням ч.4 ст.64-1 Закону України «Про виконавче провадження» колегія суддів оцінює критично, оскільки ст.64-1 Закону України "Про виконавче провадження" визначено які дії має вчинити державний виконавець при невиконанні рішення та при повторному невиконанні рішення суду, а приписи статті 9 розділу ІХ Інструкції №512/5, як правильно зауважив суд першої інстанції, фактично змінюють положення статті 64-1 Закону України "Про виконавче провадження", дозволяючи, при цьому, державному виконавцю виносити необмежену кількість постанов про накладення на боржника штрафу при кожному наступному невиконанні боржником відповідного судового рішення.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 18 липня 2023 року у справі №380/16763/22 дійшов висновку про те, що приписи статті 9 розділу ІХ Інструкції № 512/5 фактично змінюють положення статті 64-1 Закону України "Про виконавче провадження", дозволяючи при цьому державному виконавцю виносити необмежену кількість постанов про накладення на боржника штрафу при кожному наступному невиконанні боржником відповідного судового рішення, тому у вказаних правовідносинах слід застосовувати положення статті 64-1 Закону України "Про виконавче провадження", оскільки він має вищу юридичну силу по відношенню до Інструкції № 512/5, відтак колегія суддів не вважає за необхідне у цій справі відступати від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 12 серпня 2020 року у справі №520/6943/19, від 08 липня 2021 року у справі №640/11833/19 та інших.

Таким чином, аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та встановлені фактичні обставини справи у їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що проходження ОСОБА_4 курсу лікування з 12 листопада 2022 року по 19 листопада 2022 року є поважною причиною не виконання позивачем рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 01 листопада 2021 року у справі №466/3563/19, при цьому, державним виконавцем не було встановлено об`єктивних причин невиконання вищевказаного судового рішення, тому накладені на позивача заходи випливу у виді постанов про накладення штрафів підлягають скасуванню.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Крім того, колегія суддів зазначає, що інші зазначені скаржником в апеляційній скарзі обставини, крім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості в межах відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про підставність позовних вимог, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст.316 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Оскільки колегія суддів залишає без змін рішення суду першої інстанції, то відповідно до ч.6 ст.139 КАС України понесені сторонами судові витрати новому розподілу не підлягають.

Керуючись ст.139, 229, 242, 243, 250, 268, 272, 287, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 14 березня 2023 року у справі №380/17235/22 без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя О. І. Мікула
судді Л. Я. Гудим
Р. Й. Коваль
Повне судове рішення складено 20 грудня 2023 року.