Справа № 380/8413/23
Суддя: Пліш Михайло Антонович
Дата ухвалення: 2023-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2023 рокуЛьвівСправа № 380/8413/23 пров. № А/857/15802/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Пліша М.А.,

суддів Мікули О.І., Качмара В.Я.,

за участю секретаря судового засідання Гриньків І.С..,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕТ-ЮА» на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 07 серпня 2023 року (головуючий суддя Кухар Н.А., м. Львів) по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕТ-ЮА» до Львівської митниці про скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «ДЕТ-ЮА» звернулось в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Львівської митниці в якому просило:

- визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці №UA209000/2023/100006/2

- визнати заявлену декларантом митну вартість товарів щодо товарів, які імпортуються;

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 07 серпня 2023 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким судовим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «ДЕТ-ЮА» оскаржило його в апеляційному порядку, просить скасувати таке та ухвалити нове судове, яким позовні вимоги задовольнити.

В апеляційній скарзі зазначає, що тягар доведення неправильності заявленої митної вартості лежить на відповідачу.

Оскаржуване рішення митниці про коригування митної вартості не містить достовірних і вичерпних документальних доказів того, що незаповнені графи 22 та 14 CMR вплинули чи могли вплинути на правильність визначення митної вартості товару, що оцінюється.

Крім того, суперечності у відомостях щодо умов оплати товару у документах, доданих до вантажної митної декларації на підтвердження митної вартості товарів, не можуть бути підставою для витребування відповідачем додаткових документів у декларанта.

Позивач у своєму «Зверненні» вказав, що специфікацію №15 було повністю сплачено за наступними платіжними дорученнями: від 19.018.2022 №1326, від 27.09.2022 №1335, від 03.10.2022 №1336, від 12.10.2022 №1339, від 24.10.2022 №1343.

У гр. 44 ВМД №23UА86U9 від 09.01.2023 декларантом помилково не зазначено відомості про платіжне доручення від 24.10.2022 № 1343. Однак, документи про 100% сплату специфікації №15, в тому числі і копія платіжного доручення від 24.10.2022 № 1343, раніше вже надавалась Львівській митниці разом із ВМД №22UА4UЗ від 23.12.2022 р та №22UА42U2 від 23.12.2022 р.

Відповідно до ч. 3 ст.. 335 Митного кодексу України, разом з митною декларацією до митного органу подаються рахунок або інший документ, який визначає вартість товару, та, у випадках встановлених цим Кодексом, декларація митної вартості. Обов`язку надання разом із ВМД заявки на перевезення чинним митним законодавством на декларанта не покладено.

Відповідно до ч. 3 ст.. 335 Митного кодексу України, у встановленому цим Кодексом порядку в митній декларації декларантом або уповноваженою ним особою зазначаються відомості про: 11) у разі необхідності - документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів та обраний метод її визначення відповідно до статті 53 цього Кодексу.

П.2 ст. 53 Митного кодексу України встановлено вичерпний перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів. Пунктами 3 та 4 ст. 53 Митного кодексу України визначено вичерпний перелік додаткових документів, які митний орган має право вимагати у встановленому законом порядку для підтвердження заявленої декларантом митної вартості товарів. Заявки на перевезення у цих переліках також не містяться.

Більш того, п. 5 ст. 53 Митного кодексу України заборонено вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Отже, неподання декларантом разом із ВМД заявки на перевезення не може вважатися підставою для витребування додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості у розумінні п. 3 ст. 53 Митного кодексу України.

Для спростування припущення митного органу щодо неповного включення декларантом до митної вартості витрат на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язаних з їх транспортуванням до місця ввезення на митну територію України, апелянт зазначає, що відповідно до умов зовнішньоекономічного договору від 17.10.2019 № 2019/17-10, укладеного між «Qingdao hyrubbers СО., LТD» та ТОВ «ДЕТ ЮА», товари, що оцінюються, ввозилися на комерційних умовах FОВ Qingdao (incoterms ® 2010).

Відповідно до цих комерційних умов, продавець «Qingdao hyrubbers СО., LТD» поніс всі витрати, пов`язані із доставкою товару до порту відправлення (Qingdao, Китай) та завантаження товарів на борт судна у порту відправлення, і ці витрати були включені до фактурної вартості товару.

З моменту завантаження товарів на борт судна, ТОВ «ДЕТ ЮА» понесло наступні затрати, пов`язані з їх транспортуванням від порту відправлення («Qingdao, Китай) до місця ввезення на митну територію України:

1. Оплата морського фрахту за перевезення товарів у морському контейнері морським судном за маршрутом порт Qingdao (Китай) - порт Гданськ (Польща) зі коносаментами № НYSF/222512433 від 13.11.2022 р.

Для підтвердження включення цієї витрати у розмірі 2650 доларів США (96 906,79 грн. у перерахунку за офіційним курсом НБУ на дату подання ВМД № 23UА86U9 від - 31.2023 р. 1 долар США = 36,5686 грн) до митної вартості декларантом разом із ВМД № 23UA86U89 09.01.2023 р. було надано рахунок SАVА ТRАNSLОGІС Sр. Z о.о. -140/12/22 від 31.12.2022 та Довідку про транспортні витрати 8АУА ТКАН8ГООІС 8р. 2 о.о. 1/01-1 від 09.01.2023 р,

2. Оплата всіх витрат, пов`язаних із розвантаженням, перевантаженням та обробкою товарів у порту Гданськ, Польща - вивантаження контейнера із морського судна, переміщення товарів у порту, перевантаження морського контейнера до автотранспортного засобі НОМЕР_1 / НОМЕР_2 на якому товари було в подальшому ввезено на митну територію України, підготовка документів для подальшого транзиту товарів із Гданська, Польща до Кривого Рогу, Україна тощо.

Для підтвердження включення цих витрат до митної вартості декларантом разом із ВМД від 09.01.2023 р. було надано наступні документи:

A) Рахунок SAVА ТRАNSLОGІС Sр. 2 о.о. від 04.01.2023 р. №06/01/23 на загальну суму 869,07 доларів США, відповідно до якого вартість таких витрат склала 869,07 доларів США (31780,67 грн. у перерахунку за офіційним курсом НБУ на дату подання);

Б) Довідку про транспортні витрати SAVА ТRАNSLОGІС Sр. 2 о.о. №01/01-1 від 2/23 р;

B) Договір про надання транспортно-експедиційних послуг №19/09/2022 від 19.08.2022 укладений між ТОВ «ДЕТ ЮА» та SAVА ТRАNSLОGІС Sр. 2 о.о.

Оплата витрат, пов`язаних із перевезенням товарів автотранспортом за маршрутом Гданськ, Польща - кордон Польща/Україна Дорогуськ - Ягодин - Кривий Ріг,

Для підтвердження включення цих витрат до митної вартості декларантом було надано відповідні документи.

Рахунок ФОП ОСОБА_1 від 09.01.2023 р. № 02012023-3 на загальну суму.

Загальна сума витрат на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України, склала 196287,46 грн. Саме ця сума була включена декларантом до митної вартості товарів, що оцінюються, та була задекларована у гр. 20 «Витрати на транспортування до України» розділу Б «Складові митної вартості» декларації митної вартості, що додавалась до ВМД від 09.01.2023 р.

Жодних інших витрат (складових митної вартості), які відповідно до вимог ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України мають включатися до митної вартості товарів, у тому числі на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язаних з їх транспортуванням до місця ввезення на митну територію України, ТОВ «ДЕТ ЮА» не несло. Для підтвердження цієї заяви ТОВ «ДЕТ ЮА» разом із своїм «Зверненням» надало Львівській митниці відповідні документи.

У своїй «Відповіді» Львівська митниця надала зауваження стосовно перекладу наданої ТОВ «ДЕТ ЮА» декларації країни відправлення № 00978703 від 10.11.2022.

Окрім того, як зазначено вище, Львівська митниця позбавила ТОВ «ДЕТ ЮА» права бути почутим і надати коректний переклад вказаного документа, вважає таке зауваження упередженими, оскільки механічна помилка у перекладі наданого декларантом документу не може вважатись розбіжністю і причиною для невизнання заявленої декларантом митної вартості у розумінні порядку контролю митної вартості товарів, який встановлений главою 8 Митного кодексу України, оскільки жодним чином не впливає на числове значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Крім того, ТОВ «ДЕТ ЮА» не погоджується із припущенням Львівської митниці, оскільки тягар доведення неправильності заявленої митної вартості лежить на органі доходів і зборів.

Оскільки Рішення не містить достовірних і вичерпних документальних доказів того, що позивачем до митної вартості товарів не були включені всі належні витрати, вважає сумніви Львівської митниці щодо повноти включення декларантом до заявленої митної вартості витрат, передбачених частиною 10 статті 58 МКУ безпідставними та незаконними, оскільки, ТОВ «ДЕТ ЮА» було надано всі документи, які однозначно підтверджують факт відсутності таких витрат для даної зовнішньоекономічної операції, а навіть якщо припустити, що такі витрати мали б місце, їх все одно не можна було б включати до митної вартості товарів, що оцінюються, що прямо передбачено п. 2 ч. 11 ст. 58 Митного кодексу

Відповідно до листа Держмитслужби України №08-4/15-02/13/465 від 23,01.2023, Державною митною службою визнано заявлену декларантом митну вартість ідентичних товарів, та скасовано рішення про коригування митної вартості № UА110090/2022/300008/1 від 27.09.22, № UА110090/2022/300009/1 від 05.10.22, №UА110090/2022/300010/1 від 07.10.22, які були прийняті за цим самим зовнішньоекономічним договором від 17.10.2019 № 2019/17-10.

ТОВ «ДЕТ-ЮА» надані ґрунтовні пояснення щодо оплат усіх отриманих послуг з перевезення (у тому числі й розвантаження, перевантаження, обробки), щодо платіжних доручень (на повну передоплату), коментарі щодо відсутності тари як такої у рахунку вартості, а також щодо деяких формальних (малозначних) розбіжностей в певних документах, які не могли впливати на визначення вартості та були фактично усунуті офіційними поясненнями контрагентів.

Розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є беззаперечним доказом для підтвердження висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості товару.

Слід зазначити, що Єдина автоматизована інформаційна система (ЄАІС) ДФС Держмитслужби) України закрита для вільного доступу, що позбавляє декларанта можливості перевірити наявну у ній інформацію.

Верховний Суд у постанові від 29.09.2020 у справі №520/7041/19 звернув увагу на те , що рішення про коригування митної вартості товарів є обґрунтованим та мотивованим у контексті норм п. 2, 4 ч. 2 ст. 55 Митного кодексу, якщо містить не лише дату та номер митної декларації, на підставі якої здійснено коригування митної вартості, а й порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервним методом.

У свою чергу формально нижчий рівень митної вартості імпортованого Скаржником товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження митної вартості, не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.

Крім того, апелянт зазначає, що жодних консультацій з декларантом Львівська митниця не проводила, так само як Львівська митниця не надала декларанту результатів опрацювання наданих декларантом документів для підтвердження заявленої митної вартості.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У відповідності до вимог ч. 1, ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних міркувань.

Рішенням про коригування митної вартості від 09.01.2023 №UA209000/2023/100006/2 (митна декларація, за якою відмовлено у митному оформленні від 09.01.2023 №23UA86U9), винесено на товар: №1. Рукава з вулканізованої гуми, армовані лише металом, без фітингів: " DIN EN 853 2SN 12 HYDRAULIC HOSE - 1700 м; 5/8" DIN EN 853 2SN 16 HYDRAULIC HOSE - 2400 м; 3/4" DIN EN 853 2SN 19 HYDRAULIC HOSE - 550 м; 1" DIN EN 853 2SN 25 HYDRAULIC HOSE - 700 м; 1 1/4" DIN EN 853 2SN 31 HYDRAULIC HOSE - 2520 м; 1 1/2" DIN EN 853 2SN 38 HYDRAULIC HOSE - 600 м., за ціною 2,3816 дол. США за кг, на умовах поставки FOB Qingdao

Постановляючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, відповідно до статті 49 МК України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ч.1 ст.51 МК України передбачено, що митна вартість товарів, що переміщується через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно ст.52 МК України з`явлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, мають право: 1) надавати митному органу (за наявності) додаткові відомості у разі потреби уточнення інформації; 2) на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі визнання органом доходів і зборів заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю; у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу; 3) проводити цінову експертизу договору (контракту) шляхом залучення експертів за власні кошти; 4) оскаржувати у порядку, визначеному главою 4 цього Кодексу, рішення органу доходів і зборів щодо коригування митної вартості оцінюваних товарів та бездіяльність органу доходів і зборів щодо неприйняття протягом строків, встановлених статтею 255 цього Кодексу для завершення митного оформлення, рішення про визнання митної вартості оцінюваних товарів; 5) приймати самостійне рішення про необхідність коригування митної вартості після випуску товарів; 6) отримувати від органу доходів і зборів інформацію щодо підстав, з яких орган доходів і зборів вважає, що взаємозв`язок продавця і покупця вплинув на ціну, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари; 7) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від органу доходів і зборів надання письмової інформації про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана; 8) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від органу доходів і зборів надання письмової інформації щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих при коригуванні заявленої митної вартості, а також щодо підстав для здійснення такого коригування.

У випадках, визначених цим Кодексом, для заявлення митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України відповідно до митного режиму імпорту, органу доходів і зборів, який проводить митне оформлення цих товарів, разом з митною декларацією та іншими необхідними для митного оформлення зазначених товарів документами в установленому порядку подається декларація митної вартості.

Декларація митної вартості подається у разі: 1) якщо до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються витрати, зазначені у частині десятій статті 58 цього Кодексу, і якщо вони не включалися до ціни; 2) якщо з ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, виділено витрати, зазначені у частині одинадцятій статті 58 цього Кодексу; 3) якщо покупець та продавець пов`язані між собою.

В інших випадках декларація митної вартості подається за власним бажанням декларанта або уповноваженої ним особи.

Декларація митної вартості не подається, у тому числі у випадках, передбачених частиною п`ятою цієї статті, у разі декларування партій товарів, митна вартість яких не перевищує 5000 євро.

У декларації митної вартості наводяться відомості про метод визначення митної вартості товарів, числове значення митної вартості товарів та її складових, умови зовнішньоекономічного договору, що мають відношення до визначення митної вартості товарів, та надані документи, що підтверджують зазначене.

Відомості, зазначені у частині восьмій цієї статті, є відомостями, необхідними для митних цілей.

Форма декларації митної вартості та правила її заповнення встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

З`явлення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України в режимах, відмінних від режиму імпорту, здійснюється при декларуванні цих товарів шляхом з`явлення в митній декларації відомостей про числове значення їх митної вартості та про документи, що його підтверджують.

Відповідно до ст.53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Відповідно до ч.2 ст.54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

З огляду на викладене суд першої інстанції вірно вважав, що митні органи мають право витребовувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Відповідно до ч.3 ст.54 Митного кодексу України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Відповідно до статті 55 Митного кодексу України письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду. На вимогу декларанта консультації проводяться у письмовому вигляді.

У випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів митний орган за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, шляхом надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу. Строк дії таких гарантій не може перевищувати 90 календарних днів з дня випуску товарів.

Протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати митному органу додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються.

У разі надання декларантом або уповноваженою ним особою додаткових документів митний орган розглядає подані додаткові документи і протягом 5 робочих днів з дати їх подання виносить письмове рішення щодо визнання заявленої митної вартості та скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості або надає обґрунтовану відмову у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів. У такому випадку надана фінансова гарантія відповідно повертається (вивільняється) або реалізується в порядку та у строки, визначені цим Кодексом.

Якщо митний орган протягом строку, зазначеного у частині дев`ятій цієї статті, не надає обґрунтованої відмови у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів, вважається, що декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість товарів визначено правильно. У такому випадку митний орган скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості, а надана фінансова гарантія повертається (вивільняється) у порядку та строки, визначені цим Кодексом.

Згідно з частинами першою - другою статті 57 вказаного Кодексу визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) па основі додавання вартості (обчислена вартість); і) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться па митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції").

За приписами частин першої, другої статті 64 Митного кодексу України, у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GАТТ). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися па раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог та надаючи оцінку оскаржуваному рішенню про коригування митної вартості товару №UA209000/2023/100006/2 від 09.01.2023, судом першої інстанції зґясовано, що в ході митного оформлення товару відповідачем було встановлено, що п. 3.2 Контракту зазначено, що товар постачається на умовах попередньої оплати, графік платежів -10%/90%, відповідно до специфікації. Проте, надані платіжні доручення не відповідають вказаним умовам (надано 4 платіжних доручення на загальну суму 170788,8 дол. США). Загальна сума платежу не відповідає сумі специфікації №15 від 18.08.2022.

У договорах на перевезення №004 від 17.10.2017 п.2.1 та №19/09/2022 від 19.08.2022 п.2 зазначено, детальний перелік послуг, які надаються замовникові, міститься у Заявках (Замовленнях). Зазначені документи, які мають містити істотні умови перевезення, до митного оформлення не надано.

При цьому, суд слушно зауважив, що згідно частини 2 статті 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58цього Кодексу.

Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 54 Митного кодексу України, митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відтак, посадова особа відповідача, з метою належного здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, зобов`язана здійснити перевірку усіх числових показників складових заявленої позивачем митної вартості імпортованого вантажного автомобіля, зокрема і витрат на транспортування автомобіля.

У відповідності до частини 3 статті 53 Митного кодексу України, уповноваженій особі позивача направлено вимогу щодо надання додаткових документів, зокрема: 1) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 2) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 3) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 4) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 5) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. 6) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 7) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 8) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 9) виписку з бухгалтерської документації; 10) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 11) копію митної декларації країни відправлення; 12) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Судом першої інстанції встановлено, що уповноваженою особою позивача на вимогу додаткових документів для підтвердження митної вартості не надіслано.

При цьому, суд вірно врахував, правові висновки Верховного Суду, зазначені у постанові від 08.09.2020, адміністративне провадження №К/9901/19054/18, згідно яких аналіз норм Митного кодексу України дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження заявленої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Таким чином, суд підставно вказав, що під час здійснення митного оформлення позивач не підтвердив належними документами, у відповідності до вимог статті 58 Митного кодексу України, відомостей щодо складових митної вартості імпортованих товарів.

Як вбачається з оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2023/100006/2 від 09.01.2023 року позивачу було поставлено вимогу щодо надання додаткових документів та повідомлено про право, відповідно до ч. 6 ст. 53 Митного кодексу України, надати інші документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості.

Відповідно позивачем згідно до листа від 09.01.2023 б/н було відмовлено відповідачу в наданні додатково витребуваних документів в межах частини 3 статті 53 Митного кодексу України у зв`язку з відсутністю у декларанта такої можливості.

З огляду на це, правильним є висновок, що у митного органу були наявні обґрунтовані сумніви у правильності визначення декларантом митної вартості товару, у зв`язку з чим відповідач витребував додаткові документи та вказані вище розбіжності у поданих до митного оформлення документах могли бути усунуті або ж пояснені декларантом після отримання запиту митного органу, проте декларант не спростував твердження відповідача про виявлені у документах недоліки та не надав додаткових документів, які б дозволяли митниці однозначно встановити і перевірити заявлену декларантом митну вартість.

При цьому, суд підставно зауважив, що відповідно до правової позиції Верховного Суду, наведеної, зокрема в постановах від 14.07.2020 у справі № 809/1557/17, від 10.06.2020 у справі № 1.380.2019.004752, від 28.09.2020 у справі №520/2133/19, від 10.04.2020 у справі № 822/2806/15, наявність розбіжностей в документах, що підтверджують митну вартість є підставою для коригування додаткових документів та у разі їх ненадання - коригування митним органом митної вартості.

Відтак суд першої інстанції вірно вказав, що запропонувавши надати додаткові документи та інші документи на підтвердження заявлених в митних деклараціях відомостей, митний орган сприяв позивачу в обґрунтуванні застосування першого (основного) методу визначення митної вартості ввезеного на митну території України товару. А з огляду на наявність обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості товару за першим методом, у відповідача були правові підстави витребувати додаткові документи для підтвердження митної вартості товару, проте декларант жодних інших документів митному органу не подав, що стало підставою для коригування митної вартості товарів не за ціною договору (контракту).

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 54 Митного кодексу України, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відтак, правильним є висновок, що саме позивач на стадії декларування товару (подання декларації та інших документів) зобов`язаний довести та надати докази (відповідні документи) того, що має право декларувати товари за самостійно обраним методом, і лише у разі надання таких документів, контролюючий орган за наявності у нього сумнівів може витребувати додаткові документи, що передбачені ч. 3ст. 53 Митного кодексу України.

З огляду на викладене, підставним є висновок суду першої інстанції, що у митного органу були наявні правові підстави для витребування у декларанта додаткових документів та прийняття спірного рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2023/100006/2 від 09.01.2023 року. Митний орган навів достатнє обґрунтування причин, за наявності яких митниця не могла визнати заявлену декларантом митну вартість; у них вказано джерела інформації, що використовувались відповідачем для визначення митної вартості з покликанням на реквізити митної декларації, зазначена послідовність застосування методів визначення митної вартості та причини, через які не був застосований метод, що передує методу, обраному митним органом.

Підсумовуючи наведене, суд обґрунтованим є твердження суду, що оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів, прийняте Львівською митницею правомірно, в межах та у спосіб визначений чинним законодавством України з питань державної митної справи.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, суд першої інстанції вірно встановив обставини справи та правильно застосував норми матеріального і процесуального права, відтак рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 243, ст. 308, ст. 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 322, ст. 325, ст. 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕТ-ЮА» залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 07 серпня 2023 року по справі №380/8413/23 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя М.А. Пліш

Судді О.І. Мікула

В.Я. Качмар

повний текст складено 20.12.2023