Справа № 520/26181/23
Суддя: Зоркіна Ю.В.
Дата ухвалення: 2023-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

20 грудня 2023 року № 520/26181/23

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Зоркіна Ю.В,, розглянувши за правилами спрощеного провадження адміністративну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2,м. Харків, ) до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОЧПРИЛАД" (вул. Серпова, буд. 4,м. Харків, ) про стягнення заборгованості,

установив:

Позивач звернувся до суду з зазначеним адміністративним позовом, у якому просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Точприлад" на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області ( НОМЕР_1 в філії ХОУ АТ "Ощадбанк", ) заборгованість по сплаті фактичних витрат на виплату та доставку пенсій в сумі 48205,56 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що відповідач має заборгованість по сплаті фактичних витрат на виплату та доставку пенсій з грудня 2022 по серпень 2023 в сумі 48205,56 грн., яку в добровільному порядку сплачено не було, а оте вказана сума боргу підлягає стягненню в судовому порядку.

Представником відповідача надано відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог, та зазначає, що відповідач не повинен сплачувати вказану заборгованість по сплаті фактичних витрат на виплату та доставку пенсій за вказаний період, оскільки ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 не працювали у відповідача.

Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "ТОЧПРИЛАД", знаходиться на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області як платник єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Управлінням направлено підприємству розрахунки щодо фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів "а" та "б"-"з" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" за період з грудень 2022 року по серпень 2023 року в сумі 48205,56 грн.

Проте, сума фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, відповідачем у строки, встановлені п. 6.7 Інструкції 21-1 "Про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України" за вказаний період не сплачена.

Внаслідок невиконання вимог чинного законодавства щодо відшкодування витрат Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, у ТОВ "ТОЧПРИЛАД" склалась заборгованість перед Пенсійним фондом в загальному розмірі 48205,56 грн., за стягненням якої позивач звернувся з даним позовом до суду.

Спеціальними законами, які визначають принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування є Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року № 1058-IV та Закон України "Про пенсійне забезпечення" від 05 листопада 1991 року № 1788-XII.

Згідно з пункту 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджених наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. При цьому до пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків.

Згідно до п. 2 Розділу XV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди: 1) особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України "Про пенсійне забезпечення".

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року (далі - Порядок №637), також передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно пункту 3 цього Порядку (в редакції, чинній у спірний період) за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

За приписами пункту 20 Порядку у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

Тобто, за приписами наведеної норми уточнюючі довідки для підтвердження спеціального трудового стажу необхідно надавати лише в разі, коли відсутні відповідні відомості в трудовій книжці.

Згідно пункту 1 статті 1 Закону України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування" платниками збору на обов`язкове державне пенсійне страхування є: суб`єкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності, їх об`єднання, бюджетні, громадські та інші установи та організації, об`єднання громадян та інші юридичні особи, а також фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності, які використовують працю найманих працівників.

Збір на обов`язкове державне пенсійне страхування платники збору сплачують до Пенсійного фонду у порядку, визначеному законодавством України (ст. 3 Закону № 400/97-ВР).

Відповідно до п. 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 1, 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України "Про пенсійне забезпечення".

Згідно з абзацом 4 пункту 1 статті 2 Закону України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування" для платників збору, визначених пунктами 1 та 2 статті 1 цього Закону, об`єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до п. "а", п.п. "б-з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення", за ставкою 100 відсотків від об`єкта оподаткування.

Підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України.

Порядок відшкодування підприємством витрат Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах встановлено Інструкцією "Про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України", затвердженої постановою управління Пенсійного фонду України № 21-1 від 19.12.2003 року, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України №64/8663 від 16.01.2004 року.

Згідно з підпунктом 6.1 пункту 6 Інструкції "Про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України", затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 року № 21-1, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16 січня 2004 року за № 64/8663, відшкодуванню підлягають витрати Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається відділами доходів органів Пенсійного фонду України щорічно в повідомленнях про розрахунок сум фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", які надсилаються підприємствам до 20 січня поточного року та протягом 10 днів з новопризначених пенсій. Підприємства, відповідно до підпункту 6.8 пункту 6 Інструкції 21-1, щомісяця до 25 числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Суд зазначає, що в розрахунках щодо фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів "а" та "б"-"з" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" за період з грудня 2022 року по серпень 2023 року в сумі 48205,56 грн. управлінням зазначено наступних пенсіонерів, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .

Згідно листа Директора КП "Міський архів" вих. №98/22 від 05.01.2023 р. та доданих до нього копій особових карток ОСОБА_1 працював на "ХЗТП" з 01.08.1985 року по 06.08.1993 року; ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 працював на "ХЗТП" з 01.04.1986 року по 17.06.1993 року.

Відповідно до статуту Харківського виробничого об`єднання "Точприлад", затвердженого 31.03.1989 року, Виробниче об`єднання "Точприлад" перебувало у віданні Міністерства приладобудування, засобів автоматизації та систем керування СРСР з безпосереднім підпорядкуванням Міністерству.

Виробниче об`єднання "Точприлад" діяло як єдиний виробничо-господарський комплекс, до складу якого входили структурні одиниці: Харківський завод точного приладобудування та Спеціальне конструкторське - технологічне бюро засобів не руйнуючого контролю.

Таким чином, відповідно до положень Статуту Харківського виробничого об`єднання "Точприлад", Державне підприємство "Точприлад" входило до складу підприємства союзного підпорядкування, відносилось до сфери його управління та мало статус підприємства союзного підпорядкування, оскільки підпорядковувалось Міністерству приладобудування, засобів автоматизації та систем керування СРСР.

У зв`язку з розпадом СРСР, проголошенням незалежності України, набранням чинності Законом України "Про підприємства, установи та організації союзного підпорядкування, розташовані на території України", відповідно до статей 1, 2 цього Закону, все майно та фінансові ресурси підприємств, установ, організацій та інших об`єктів союзного підпорядкування, розташованих на території України, перейшло у державну власність України. Майно цих підприємств передано Фонду державного майна та встановлено, що правонаступником за договорами оренди державних підприємств та контрактів з керівниками на території України, які укладені з міністерствами і відомствами СРСР, є Фонд державного майна України.

Відповідно до статей 3, 37 Закону України "Про підприємства в Україні", що діяв на момент створення підприємства відповідача, підприємства мають право на добровільних засадах об`єднувати свою виробничу, наукову, комерційну та інші види діяльності, якщо це не суперечить антимонопольному законодавству України.

Ліквідація і реорганізація (злиття, приєднання, поділ, виділення, перетворення) підприємства провадяться за рішенням власника, а у випадках, передбачених цим Законом, за рішенням власника та за участю трудового колективу або органу, уповноваженого створювати такі підприємства, чи за рішенням суду або арбітражу.

Згідно ст. 2, 3, 5 Закону Союзу Радянських соціалістичних республік "Про підприємства в СРСР", який діяв на момент створення підприємства відповідача, встановлено, що відповідно до форм власності, встановлених Законом СРСР "Про власність в СРСР", можуть діяти зокрема, підприємства, засновані на державній власності - державне союзне підприємство.

Підприємство вважається створеним і набуває прав юридичної особи з дня його державної реєстрації.

Відповідно до ст. 104 Цивільного кодексу України, юридична особа припиняється в результаті передання всього свого майна, прав та обов`язків іншим юридичним особам - правонаступникам (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або в результаті ліквідації.

Статтею 37 Цивільного кодексу УРСР, що діяла в період створення Державного підприємства "Точприлад", юридична особа припиняється шляхом ліквідації або реорганізації (злиття, поділу або приєднання).

За змістом частини 7 статті 34 Закону України "Про підприємства в Україні", який втратив чинність з 01.01.2004, при перетворенні одного підприємства в інше до підприємства, яке щойно виникло, переходять усі майнові права і обов`язки колишнього підприємства.

Судовим розглядом встановлено, що Державне підприємство "Точприлад" утворено на підставі наказу № 9 від 23.09.1992 року регіонального відділення Фонду держмайна України по Харківській області. Отже, зазначене підприємство не утворювалось шляхом реорганізації юридичної особи, яка існувала раніше.

26 жовтня 1992 року Статут державного підприємства зареєстровано виконкомом Дзержинської районної ради народних депутатів. Як зазначено в статуті, ДП завод "Точприлад" є державним підприємством без будь-якого правонаступництва.

Відповідно до статуту ДП завод "Точприлад", зареєстрованого розпорядженням виконкому Дзержинської районної ради народних депутатів м. Харкова №572/2 від 26.10.1992 р., є державним підприємством без будь-якого правонаступництва.

У подальшому, на базі Державного підприємства завод "ТОЧПРИЛАД" було створене Відкрите акціонерне товариство "ТОЧПРИЛАД", яке згодом було перейменоване у Публічне акціонерне товариство "ТОЧПРИЛАД", яке згодом було перейменоване у Приватне акціонерне товариство "ТОЧПРИЛАД", та в подальшому реорганізоване у Товариство з обмеженою відповідальністю "ТОЧПРИЛАД".

Рішенням господарського суду Харківської області від 03 грудня 2012 року по справі №5023/4412/12, залишеним без змін Харківського апеляційного господарського суду від 19.02.2013 року у справі за позовом Управління пенсійного фонду України в Дзержинському районі м. Харкова до Відкритого акіцонерного товариства ТОЧПРИЛАД (Публічного акціонерного товариства "ТОЧПРИЛАД", встановлено наступне:Матеріали справи свідчать, що Харківський завод точного приладобудування входив в якості структурного підрозділу до складу Виробничого об`єднання ТОЧПРИЛАД, яке було створене та підпорядковане Міністерству приладобудування, засобів автоматизації та систем управління СРСР. У зв`язку з розпадом Союзу РСР, у відповідності до Закону України Про підприємства, установи та організації союзного підпорядкування, розташовані на території України все майно та фінансові ресурси союзних підприємств були оголошені власністю України та передані Фонду державного майна України. Відповідно до наказу Регіонального відділення Фонду державного майна України у Харківській області №9 від 23.09.92 року було засновано Державне підприємство завод ТОЧПРИЛАД та 26.10.92 року здійснено його державну реєстрацію. Відповідно до статуту ДП завод ТОЧПРИЛАД, зареєстрованого розпорядженням виконкому Дзержинської районної ради народних депутатів м. Харкова №572/2 від 26.10.1992 p., є державним підприємством без будь-якого правонаступництва. Відповідно до Свідоцтва про державну реєстрацію (перереєстрацію) суб`єкта підприємницької діяльності Державне підприємство завод ТОЧПРИЛАД перереєстроване у відкрите акціонерне товариство ТОЧПРИЛАД, як правонаступник. Виходячи з наведеного ВАТ ТОЧПРИЛАД є правонаступником Державного підприємства завод ТОЧПРИЛАД. Разом з тим, Державне підприємство завод ТОЧПРИЛАД не є правонаступником Харківського заводу точного приладобудування."

Також рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 18.06.2018 р. у справі 3638/17982/17 за позовом ОСОБА_1 до Шевченківського об`єднаного управління пенсійного фонду України міста Харкова про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії встановлено, що "Рішенням господарського суду Харківської області від 03 грудня 2012 року по справі №5023/4412/12, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 19.02.2013 року, встановлено наступне: Харківський завод точного приладобудування входив в якості структурного підрозділу до складу Виробничого об`єднання ТОЧПРИЛАД, яке було створене та підпорядковане Міністерству приладобудування, засобів автоматизації та систем управління СРСР. У зв`язку з розпадом Союзу РСР, у відповідності до Закону України "Про підприємства, установи та організації союзного підпорядкування, розташовані та території України" все майно та фінансові ресурси союзних підприємств були оголошені власністю України та передані Фонду державного майна України. Відповідно до наказу Регіонального відділення Фонду державного майна України у Харківській області №9 від 23.09.92 року було засновано Державне підприємство завод ТОЧПРИЛАД та 26.10.92 року здійснено його державну реєстрацію. Відповідно до статуту ДП завод ТОЧПРИЛАД, зареєстрованого розпорядженням виконкому Дзержинської районної ради народних депутатів м. Харкова №572/2 від 26.10.1992 p., є державним підприємством без будь-якого правонаступництва. Відповідно до Свідоцтва про державну реєстрацію (перереєстрацію) суб`єкта підприємницької діяльності Державне підприємство завод ТОЧПРИЛАД перереєстроване у відкрите акціонерне товариство ТОЧПРИЛАД, як правонаступник. Виходячи з наведеного ВАТ ТОЧПРИЛАД є правонаступником Державного підприємства завод ТОЧПРИЛАД. Разом з тим, Державне підприємство завод ТОЧПРИЛАД не є правонаступником Харківського заводу точного приладобудування, на якому вказані в позовній заяві особи отримали пільговий стаж, необхідний для призначення пенсій по Списку № 2. Таким чином, видаючи уточнюючі довідки про наявність пільгового стажу при наявності трудових книжок та відповідних записів у них, відповідач не будучи правонаступником підприємства, на якому особи заробили пільговий стаж:, порушив вимоги пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній, затвердженого постановою КМУ від 12.08.1993 №637. Але вся інформація відносно стажу та періодів роботи, яка міститься в уточнюючих довідках, наданих відповідачем, повністю співпадає із записами у трудових книжках осіб, яким вони були надані, тобто ці уточнюючи довідки є достовірними. Суд також враховує, що відповідач надавав уточнюючи довідки на підставі наказів по підприємству та особових карток працівників за період з 1978 р. по 2003 р., які були в розпорядженні відповідача та в подальшому передані ним до архівної установи.

Вищезазначеним рішенням також встановлено, що з повідомлення Управління Пенсійного фонду України при взятті на облік ВАТ ТОЧПРИЛАД як платника страхових внесків вбачається, що відповідач взятий позивачем на облік 02.10.2007 року. Згідно з діючим на той час Порядком взяття на облік та зняття з обліку в органах Пенсійного фонду України юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, затвердженим постановою правління ПФУ №14-4 від 10.10.2006 року, взяття на облік юридичних осіб як платника податків страхових внесків здійснюється органами Пенсійного фонду України за місцезнаходженням юридичної особи на підставі відомостей з реєстраційної картки на проведення державної реєстрації юридичної особи, наданих державним реєстратором. Як вбачається з виписки з державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, датою державної реєстрації відповідача є 26.10.1992 року. Таким чином, починаючи з дати взяття на облік відповідача, тобто з 02.10.2007 року позивач міг дізнатися, що ВАТ ТОЧПРИЛАД не є правонаступником Харківського заводу точного приладобудування, на якому вказані в позовній заяві особи отримали пільговий стаж. Вимога Управління надати додаткові документи, видані саме ВАТ ТОЧПРИЛАД (нині AT ТОЧПРИЛАД) є необґрунтованою та неправомірною. Все вищевикладене вказує, що підтвердження набутого позивачем пільгового стажу на союзному підприємстві Харківський завод точного приладобудування відбувається на підставі даних трудової книги та архівних довідок, як для підприємства, що ліквідоване без правонаступників."

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З огляду на вищезазначене ТОВ ТОЧПРИЛАД не є правонаступником Харківського Заводу Точного Приладобудування, тому суд приходить до висновку про відсутність у відповідача обов`язку відшкодовувати позивачу фактичні витрати на виплату та доставку пільгової пенсії пенсіонерам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 як колишнім працівникам ДП "Точприлад", яке перереєстроване у ВАТ "Точприлад", а потім у ТОВ "Точприлад", проте, не є правонаступником Харківського заводу точного приладобудування.

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (№ 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (№ 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до частини 1,2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295-296 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Зоркіна Ю.В.