Справа № 380/26730/23
Суддя: Карп'як Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2023-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

з питань відводу

20 грудня 2023 року

м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого - судді Карп`як О.О., розглянувши в порядку письмового провадження заяву представника Військової частини НОМЕР_1 від 14.12.2023 року про відвід судді Мартинюка В.Я., у справі №380/26730/23 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про стягнення середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні, -

встановив:

14.12.2023 року від представника відповідача надійшла заява про відвід судді.

Вказана заява мотивована тим, що суддя Мартинюк В.Я., перед прийняттям рішення про відкриття провадження у даній справі та постановленням відповідної ухвали від 04.12.2023 року зобов`язаний був проконтролювати виконання позивачем рішення суду від 20.11.2023 року і прийняти вказане рішення лише після подання ним нової редакції позовної заяви. У випадку невиконання позивачем рішення суду від 20.11.2023 року та не усунення недоліків позовної заяви у встановлений судом строк, суддя Мартинюк В.Я. зобов`язаний був повернути позовну заяву позивачу. Однак, суддею Мартинюком В.Я. вказані вимоги не були виконані. Зазначає, що позовна заява позивача не містить відомостей про наявність або відсутність електронного кабінету сторін. Два аркуші паперу, які йдуть додатками до позовної заяви та повинні містити виписки по картковому рахунку Ощадбанку від 31.10.2023 року, дуже поганої якості, їх неможливо прочитати та ідентифікувати, тобто, додатки не містять належним чином засвідченої копії довідки про розмір грошового забезпечення позивача. Вказує, що позивачем рішення суду від 20.11.2023 року не виконано, позов від 02.11.2023 року не відповідає вимогам ст.160 КАС України, а нова редакція позовної заяви суду надана не була. Тобто, правових підстав відкривати провадження у судді Мартинюка В.Я. не було.

Ухвалою від 18.12.2023 суддя Мартинюк В.Я., визнав необґрунтованою заяву представника Військової частини НОМЕР_1 від 14.12.2023 року про відвід судді Мартинюку В.Я. в адміністративній справі №380/26730/23 та передав для реєстрації в автоматизованій системі документообігу та визначення судді для її розгляду, в порядку, передбаченому ч.1 ст.31 Кодексу адміністративного судочинства України.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.12.2023 заява про відвід розподілена судді Карп`як О.О.

Відповідно до ч. 8 ст. 40 КАС України, суддя, якому передано на вирішення заяву про відвід, вирішує питання про відвід в порядку письмового провадження. За ініціативою суду питання про відвід може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід.

З огляду на викладене, розгляд заяви про відвід судді належить здійснювати в порядку письмового провадження.

При вирішенні заяви про відвід судді Мартинюку В.Я., у справі № 380/26730/23, суд керується наступним.

Підстави для відводу судді визначено ст. 36 КАС України, відповідно до якої суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу): 1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі; 2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи; 3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді; 5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу. Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених ст. 37 цього Кодексу. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

Головна мета відводу полягає у гарантуванні безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи. При цьому суд звертає увагу на те, що для відведення судді необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість. Таким чином, відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Так, метою запровадження інституту відводу судді (суддів) від розгляду справи є гарантування безсторонності суду, зокрема, з ціллю запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з усталеною практикою Європейського Суду з прав людини існування безсторонності суду для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (і) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (іі) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності.

Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.

Практика цього Суду свідчить, що при об`єктивному підході до встановлення наявності упередженості суду (суддів) повинно бути визначено окремо від поведінки судді, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Коли це стосується органу, який засідає як суд присяжних, то визначається окремо від персональної поведінки його членів, чи існують явні факти, що ставлять під сумнів неупередженість органу в цілому. Так само й у вирішенні питання щодо існування легітимних причин, сумнівів у неупередженості конкретного судді (пункті 45-50 рішення ЄСПЛ у справі "Морель проти Франції"; пункт 23 рішення ЄСПЛ у справі "Пескадор Валеро проти Іспанії") або органу, що засідає у вигляді суду присяжних (пункт 40 рішення ЄСПЛ у справі "Лука проти Румунії"), позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є наявність обґрунтованості сумніву в неупередженості суду (пункт 44 рішення ЄСПЛ у справі "Ветштайн проти Швейцарії"; пункт 30 рішення ЄСПЛ у справі "Пабла Кю проти Фінляндії"; пункт 96 рішення ЄСПЛ у справі "Мікалефф проти Мальти").

ЄСПЛ в пункті 49 рішення у справі "Білуха проти України" вказав, що наявність безсторонності відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно об`єктивного критерію цей суд указує на те, що при вирішенні питання, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (пункт 52 рішення у справі "Білуха проти України").

Суд зазначає, що відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Таким чином, не може бути підставою для відводу заява, яка містить лише припущення про існування обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді, не підтверджених жодними належними і допустимими доказами. Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, в ухвалах від 10.05.2018 року (справа №800/592/17) та від 01.10.2018 (справа №9901/673/18).

Згідно роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, наданого в пункті 10 постанови "Про незалежність судової влади" №8 від 13 червня 2007, процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом, відповідно, незгода сторони з винесеним суддею рішенням, а так само вчинення ним процесуальних дій, не повинно розглядатися у якості підстави для відводу, а передбачає право сторони на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

Щодо доводів заявника викладених у заяві від 14.12.2023 року про відвід судді Мартинюку В.Я., слід зазначити про таке.

Зі змісту заяви про відвід судді встановлено, що доводи представника відповідача зводяться виключно незгодою відповідача із процесуальними діями головуючого судді Мартинюка В.Я., та відповідно не містить інших обґрунтувань щодо наявності підстав для відводу.

Згідно ч. 4 ст. 36 КАС України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Викладені представником відповідача обставини в обґрунтування відводу є суб`єктивними та не свідчать про те, що суд, який розглядає дану справу, прямо чи опосередковано заінтересований в результаті її розгляду або його дії викликають сумніви в неупередженості та об`єктивності.

Відповідно до положень ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

У свою чергу заявником, в обґрунтування зазначених в заяві про відвід доводів, не надано доказів з яких можливо встановити наявність підстав для відводу.

Таким чином, суд не вбачає викладені представником відповідача у заяві про відвід судді Мартинюку В.Я., аргументи достатніми та обґрунтованими, а ч. 4 ст. 36 КАС України виключає незгоду сторони з процесуальними рішеннями судді в якості підстави для відводу.

Отже, враховуючи вищевикладене, наведені представником відповідача підстави для відводу судді Мартинюку В.Я., є лише його суб`єктивним сприйняттям рішень судді, а тому не можуть бути підставою для відводу, у зв`язку з чим суддя дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви представника відповідача від 14.12.2023 року про відвід судді Мартинюку В.Я., по справі №380/26730/23.

Керуючись ст. ст. 36, 39, 40, 243, 248 КАС України,

у х в а л и в:

Відмовити представнику Військової частини НОМЕР_1 у задоволенні заяви від 14.12.2023 року про відвід судді Мартинюка В.Я., у справі №380/26730/23.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Оскарження ухвали суду окремо від рішення суду не допускається.

Заперечення на ухвалу суду включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Карп`як Оксана Орестівна