Справа № 600/6386/23-а
Суддя: Анісімов Олег Валерійович
Дата ухвалення: 2023-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2023 р. м. Чернівці Справа № 600/6386/23-а

Чернівецький окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Анісімова О.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України про визнання протиправним та скасування наказу,-

В С Т А Н О В И В:

I. РУХ СПРАВИ

1.1. ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Міністерства внутрішніх справ України (далі - відповідач), в якому, просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства внутрішніх справ України №1111 о/с від 01.08.2023 року про звільнення полковника міліції ОСОБА_1 , заступника директора Департаменту інформаційно-аналітичного забезпечення Міністерства внутрішніх справ України, з органів внутрішніх справ відповідно до пунктів 7, 8 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил (із поставленням на військовий облік) за пунктом 64 "а" (за віком);

- визнати припиненими трудові відносини, які виникли між Міністерством внутрішніх справ України та ОСОБА_1 на посаді заступника директора Департаменту інформаційно-аналітичного забезпечення Міністерства внутрішніх справ України, з 27 січня 2021 року.

1.2. Ухвалою суду від 27.09.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

1.3. Ухвалою суду від 27.10.2023 року відмовлено у задоволенні клопотання представника Міністерства внутрішніх справ України про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

ІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ПОЗИЦІЯ СТОРІН

Позиція позивача

2.1. Згідно позовної заяви та доданих до неї документів представник позивача стверджує, що Відповідно до наказу Міністерства внутрішніх справ України №856 о/с від 08.05.2015 р. звільнено у запас Збройних Сил ОСОБА_1 з посади заступника директора Департаменту інформаційно- аналітичного забезпечення Міністерства внутрішніх справ України згідно з ч.З ст. 1, п.8 ч. 1 та п.4 ч.2 ст.З Закону України "Про очищення влади" та відповідно до п.62 "а" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

2.2. Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 27 січня 2021 року, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 27 травня 2021 року, в адміністративній справі №824/1647/15-а, визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства внутрішніх справ України №856 о/с від 08.05.2015 р. про звільнення ОСОБА_1 з посади заступника директора Департаменту інформаційно-аналітичного забезпечення Міністерства внутрішніх справ України; поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника директора Департаменту інформаційно-аналітичного забезпечення Міністерства внутрішніх справ України з 08.05.2015 року; стягнуто з Міністерства внутрішніх справ України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 766780,30 гривень; рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі та стягнення середнього заробітку (грошового забезпечення) за час вимушеного прогулу за один місяць в сумі 11260,50 грн підлягає до негайного виконання.

2.3. Зазначає, що відповідно до наказу Міністерства внутрішніх справ України №854 о/с від 14.06.2023 року на виконання рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 27 січня 2021 року, залишеного без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 27 травня 2021 року, в адміністративній справі №824/1647/15-а, скасовано наказ Міністерства внутрішніх справ України №856 о/с від 08.05.2015 р. у частині звільнення ОСОБА_1 з посади заступника директора Департаменту інформаційно-аналітичного забезпечення Міністерства внутрішніх справ України.

2.4. Згідно наказу Міністерства внутрішніх справ України №1111 о/с від 01.08.2023 року звільнено з органів внутрішніх справ відповідно до пунктів 7, 8 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил (із поставленням на військовий облік) за пунктом 64 "а" (за віком) полковника міліції ОСОБА_1 , заступника директора Департаменту інформаційно-аналітичного забезпечення Міністерства внутрішніх справ України. Оскаржуваний наказ отриманий на адвокатський запит, який був надісланий 07.09.2023 р. про що свідчить лист з додатками щодо розгляду адвокатського запиту.

2.5. Разом з тим, вказує, що фактичного поновлення ОСОБА_1 на роботі в органах внутрішніх справ не відбулося, адже Міністерством внутрішніх справ України чи уповноваженим ним органом не виносилось жодного наказу або розпорядження про поновлення ОСОБА_1 на роботі в органах внутрішніх справ, відповідний запис до трудової книжки ОСОБА_1 щодо поновлення на попередній роботі не вносився. Окрім того, позивачу не був фактично забезпечений доступ до роботи та можливість виконання своїх трудових обов`язків.

2.6. Наголошує, що працівник повинен бути обізнаним про наявність наказу про його поновлення на роботі і йому повинно бути фактично забезпечено доступ до роботи і можливості виконання своїх обов`язків. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 06 грудня 2018 року у справі № 465/4679/16 (провадження № 61-29024св18), від 26 лютого 2020 року у справі № 702/725/17 (провадження № 61- 12857св18), від 17 червня 2020 року у справі № 521/1892/18(провадження № 61- 39740св18).

2.7. Також зазначає, що у Законі України "Про Національну поліцію" та постанові Кабінету Міністрів України від 16.09.2015 р. № 730 "Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ" не міститься приписів про відмову держави від виконання завдань та функцій, які були покладені на органи міліції.

2.8. Разом з тим, починаючи з 27 січня 2021 року (дня винесення судом рішення про поновлення позивача на роботі) по 01.08.2023 року (день звільнення позивача з органів внутрішніх справ) у ОСОБА_1 було відсутнє місце роботи в органах внутрішніх справ, позивач жодним чином не був забезпечений умовами праці, не підпорядковувався правилам внутрішнього трудового розпорядку, не виконував жодних трудових функцій та не отримував заробітної плати.

2.9. Таким чином, представник позивача робить висновок про те, що у встановленому законом порядку жодного наказу або розпорядження про поновлення ОСОБА_1 на роботі в органах внутрішніх справ не виносилось та йому не направлялось, також рішення суду про поновлення позивача на роботі належним чином виконано не було, ОСОБА_1 фактично не було допущено до роботи, та відповідно трудові відносини між сторонами після винесення судом рішення про поновлення на роботі не виникли. Враховуючи викладене та те, що поновлення ОСОБА_2 на роботі в органах внутрішніх справ на підставі рішення суду не відбулося, можна зробити висновок про те, що трудові відносини між сторонами припинились 27 січня 2021 року.

2.10. Також, враховуючи відсутність між сторонами трудових відносин можна стверджувати, що наказ Міністерства внутрішніх справ України №1111 о/с від 01.08.2023 року про звільнення полковника міліції ОСОБА_1 , заступника директора Департаменту інформаційно-аналітичного забезпечення Міністерства внутрішніх справ України, з органів внутрішніх справ відповідно до пунктів 7,8 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил (із поставленням на військовий облік) за пунктом 64 "а" (за віком), винесений без належної правової підстави, є протиправним, незаконним та підлягає скасуванню.

Позиція відповідача

2.11. До суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача зазначає, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

2.12. Звертає увагу суду, що на виконання рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 27.01.2021 року в адміністративній справі № 824/1647/15-а за позовом ОСОБА_1 в частині, що допущена до негайного виконання, наказом МВС України від 19.02.2021 року № 78 о/с ОСОБА_1 поновлено на посаді заступника директора Департаменту інформаційно-аналітичного забезпечення Міністерства внутрішніх справ України з 08.05.2015 року. Отже, МВС України у повному обсязі та відповідно до резолютивної частини рішення, виконало рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 27.01.2021 року у справі № 824/1647/15-а.

2.13. Вказує, що 02.07.2015 року прийнято Закон України "Про Національну поліцію", який опубліковано 06.08.2015 року, із набранням чинності 07.11.2015 року. Прикінцевими та перехідними положеннями Закону України "Про Національну поліцію" передбачено повне припинення діяльності органів внутрішніх справ з їх подальшою ліквідацією. Таким чином, органи внутрішніх справ відповідно до Закону України "Про Національну поліцію" на території України ліквідовані, фінансування органів внутрішніх справ з державного бюджету починаючи з 07.11.2015 припинено, а автоматичне призначення позивача на посаду державного службовця суперечило би вимогам законодавства.

2.14. Так, листом Департаменту персоналу МВС України (далі - ДП МВС) від 22.02.2021 року № 6947/22-2021 було направлено ОСОБА_1 (на адресу зазначену позивачем у позові, а саме: АДРЕСА_1 ), копію наказу МВС від 19.02.2021 року № 78 о/с та повідомлено про поновлення на посаді, а також запропоновано прибути до МВС з оригіналом трудової книжки для вирішення питання подальших трудових відносин з МВС.

2.15. Листом ДП МВС від 25.03.2021 року № 11651/22-2021 "Про наступне вивільнення" ОСОБА_1 було направлено Попередження про наступне вивільнення в якому повідомлялось про зміни, що відбулись у процесі реформування правоохоронної системи та поінформовано про те, що відносно нього розпочато процедуру звільнення через скорочення. Зокрема поінформовано, що відповідно до наказів МВС України від 06.11.2015 року № 1388, № 1389 та № 1390 скорочено усі посади, які можуть заміщуватися працівниками міліції. Таким чином, на сьогодні у штатному розписі МВС України відсутні посади, які можуть бути заміщені особами рядового або начальницького складу ОВС (міліції). Ураховуючи викладене, після закінчення двомісячного терміну з дати отримання цього персонального попередження ОСОБА_1 підлягаєте звільненню з органів внутрішніх справ, з посади заступника директора Департаменту інформаційно-аналітичного забезпечення МВС України за п. 64 "г" (через скорочення штатів, у зв`язку з відсутністю можливості подальшого використання на службі) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Української PCP від 29.07.1991 року № 114. У листі зазначалось, що це повідомлення є офіційним персональним попередженням про наступне вивільнення через скорочення штатів. Вищезазначені листи повернулись, з відміткою, що адресат відмовився отримати вказані листи.

2.16. У зв`язку з цим, ОСОБА_1 повторно було направлено лист з повідомленням про поновлення, про зміни, що відбулись у процесі реформування правоохоронної системи та вкотре запропоновано прибути до МВС з оригіналом трудової книжки для вирішення питання подальших трудових відносин з МВС (листа ДП МВС від 15.04.2021 року №15706/22-2021). Вказаний лист Міністерства за вих. № 15706/22-2021 повернувся з відміткою причини повернення - відмова адресата від отримання.

2.17. В черговий раз ОСОБА_1 було направлено лист від 10.06.2021 року № 26027/22-2021 з аналогічною попереднім листам інформацією за проханням прибути з трудовою книжкою для вирішення питання подальших трудових відносин з МВС. Черговий лист було направлено ОСОБА_1 листом ДП МВС від 30.08.2021 року № 40220/22-2021 з аналогічною з попередніми листами інформацією та Повідомленням про наступне вивільнення, а також проханням прибути до МВС з трудовою книжкою. Зазначений лист за вих. № 40220/22-2021 повернувся за закінченням терміну зберігання. Аналогічний лист від 26.10.2021 року № 49086/22 з Повідомленням про наступне вивільнення направлено ОСОБА_1 . Вказаний лист також повернувся.

2.18. Листом ДП МВС від 15.06.2023 року № 11138/22-2023 поінформовано ОСОБА_1 , що наказом МВС від 14.06.2023 року № 854 о/с на виконання рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 27.01.2021 року та постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 27.05.2021 у справі № 824/1647/15-а, з урахуванням наказу МВС від 19.02.2021 року № 78 о/с, скасовано наказ МВС від 08.05.2015 року № 856 о/с в частині звільнення ОСОБА_1 з посади заступника директора Департаменту інформаційно-аналітичного забезпечення МВС та знов запропоновано прибути з трудовою книжкою до Міністерства для внесення (за бажанням ОСОБА_1 ) відповідного запису та вирішення питання подальших трудових відносин. Вказаний лист повернувся.

2.19. Наказом МВС України від 01.08.2023 року № 1111 о/с ОСОБА_1 звільнено з органів внутрішніх справ відповідно до пунктів 7,8 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ за пунктом 64 "а" (за віком) з 01.08.2023 року. Листом Департаменту персоналу МВС від 01.08.2023 року № 13544/22-2023 повідомлено ОСОБА_1 про звільнення, запропоновано надати трудову книжку (за бажанням) для внесення записів та направлено копію наказу №1111 о/с. Одночасно було направлено аналогічні листи з копією наказу про звільнення ОСОБА_1 за адресами, зазначеними позивачем в його особовій справі. Зазначені листи також повернулись до МВС України через неотримання адресатом.

2.20. Також наголошує, що працівниками Департаменту персоналу та Департаменту юридичного забезпечення, з метою вручення ОСОБА_1 копії наказу МВС України від 01.08.2023 № 1111 о/с про звільнення, з урахуванням вимог та положень статті 7 Закону України "Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану" і статті 47 Кодексу законів про працю України, а також у зв`язку із невстановленим місцем перебування останнього та не відомим місцем його проживання/знаходження, у період часу з 17.50 до 17.58, наявним доступним способом електронних комунікацій через месенджери соціальних мереж Telegram, Viber, WhatsApp були відправлені повідомленням файли PDF формату вищезазначеної копії наказу МВС України від 01.08.2023 № 1111 о/с про звільнення та листи з повідомленням про звільнення (скріншоти дзвінка та відправлення/отримання повідомлення з мобільного пристрою додаються). 04.08.2023 року отримано підтвердження відкриття та ознайомлення ОСОБА_1 з повідомленнями, надісланими через засоби електронного зв`язку із застосуванням месенджерів Telegram, WhatsApp (скріншоти додаються).

2.21. 04.08.2023, о 13.16 через месенджер WhatsApp ОСОБА_1 зателефонував з мобільного телефону ( НОМЕР_1 ) на мобільний телефон ОСОБА_3 та повідомив, що отримав повідомлення вищезазначеної копії наказу МВС України від 01.08.2023 № 1111 о/с про його звільнення та листів з повідомленням про звільнення. Крім того, ОСОБА_1 повідомлено про необхідність подання декларації про доходи, як особи, яка припинила діяльність, пов`язану із виконанням функцій держави (скріншоти додаються).

2.22. Про вжиті, з метою вручення ОСОБА_1 копії наказу про звільнення, дії працівниками кадрового та юридичного підрозділів 04.08.2023 було складено та підписано Акт.

2.23. Таким чином, МВС України повідомило позивача ОСОБА_1 про звільнення та направило копію наказу, яку позивач отримав через месенджер. Даний факт спростовує твердження адвоката про необізнаність позивача про звільнення та не вручення йому копії наказу про звільнення. Отже, МВС України виконало всі дії, передбачені законодавством та процедурою звільнення працівника під час ліквідації та скорочення всіх штатних посад. Одночасно вбачається, що позивач ОСОБА_1 всіляко намагався уникнути контакту з роботодавцем, хоча питання подальших трудових відносин залежало від дій обох сторін - працівника та роботодавця. Проте, позивач проявив явну правову індиферентність щодо вирішення своїх трудових відносин з роботодавцем (МВС України). Також твердження позивача про протиправну бездіяльність МВС України є голослівними та надуманими, оскільки, як вбачається із вищевикладених фактів та доказів доданих до відзиву, МВС України виконало всі можливі та передбачені законом дії по сприянню позивачу в подальшому проходженні служби.

ІІІ. ОБСТАВИНИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

3.1. Дослідженням матеріалів справи та згідно доводів сторін, судом встановлено, що відповідно до наказу Міністерства внутрішніх справ України №856 о/с від 08.05.2015 р. звільнено у запас Збройних Сил ОСОБА_1 з посади заступника директора Департаменту інформаційно-аналітичного забезпечення Міністерства внутрішніх справ України, згідно з ч.3 ст.1, п.8 ч.1 та п.4 ч.2 ст.3 Закону України "Про очищення влади" та відповідно до п. 62 "а" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

3.2. У свою чергу, рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 27 січня 2021 року, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 27 травня 2021 року, в адміністративній справі №824/1647/15-а, визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства внутрішніх справ України №856 о/с від 08.05.2015 р. про звільнення ОСОБА_1 з посади заступника директора Департаменту інформаційно-аналітичного забезпечення Міністерства внутрішніх справ України; поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника директора Департаменту інформаційно-аналітичного забезпечення Міністерства внутрішніх справ України з 08.05.2015 року; стягнуто з Міністерства внутрішніх справ України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 766780,30 гривень; рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі та стягнення середнього заробітку (грошового забезпечення) за час вимушеного прогулу за один місяць в сумі 11260,50 грн підлягає до негайного виконання.

3.3. 19.02.2021 року Міністерством внутрішніх справ України видано наказ №78 о/с "Про особовий склад", згідно якого, на виконання рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 27.01.2021 року в адміністративній справі № 824/1647/15-а в частині, що допущена до негайного виконання, ОСОБА_1 поновлено на посаді заступника директора Департаменту інформаційно-аналітичного забезпечення Міністерства внутрішніх справ України з 08.05.2015 року.

3.4. Листом Департаменту персоналу МВС України від 22.02.2021 року № 6947/22-2021 було направлено ОСОБА_1 (на адресу: АДРЕСА_1 ), копію наказу МВС від 19.02.2021 року № 78 о/с та повідомлено про поновлення на посаді, а також запропоновано прибути до МВС з оригіналом трудової книжки для вирішення питання подальших трудових відносин з МВС.

3.5. Листом Департаменту персоналу МВС України від 25.03.2021 року № 11651/22-2021 "Про наступне вивільнення" ОСОБА_1 направлено Попередження про наступне вивільнення в якому повідомлялось про зміни, що відбулись у процесі реформування правоохоронної системи та поінформовано про те, що відносно нього розпочато процедуру звільнення через скорочення. Зокрема поінформовано, що відповідно до наказів МВС України від 06.11.2015 року № 1388, № 1389 та № 1390 скорочено усі посади, які можуть заміщуватися працівниками міліції. Таким чином, на сьогодні у штатному розписі МВС України відсутні посади, які можуть бути заміщені особами рядового або начальницького складу ОВС (міліції). Ураховуючи викладене, після закінчення двомісячного терміну з дати отримання цього персонального попередження ОСОБА_1 підлягаєте звільненню з органів внутрішніх справ, з посади заступника директора Департаменту інформаційно-аналітичного забезпечення МВС України за п. 64 "г" (через скорочення штатів, у зв`язку з відсутністю можливості подальшого використання на службі) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Української PCP від 29.07.1991 року № 114. У листі зазначалось, що це повідомлення є офіційним персональним попередженням про наступне вивільнення через скорочення штатів.

3.6. Листом Департаменту персоналу МВС України від 15.04.2021 року №15706/22-2021 повторно повідомлено ОСОБА_1 про поновлення на посаді, про зміни, що відбулись у процесі реформування правоохоронної системи та запропоновано прибути до МВС з оригіналом трудової книжки для вирішення питання подальших трудових відносин з МВС. Вказаний лист МВС України повернувся з відміткою причини повернення "відмова адресата від отримання", про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення та довідка Укрпошти про причини повернення/досилання.

3.7. У подальшому, ОСОБА_1 направлено листи від 10.06.2021 року №26027/22-2021, від 30.08.2021 року № 40220/22-2021, від 26.10.2021 року № 49086/22-2021 з аналогічною попереднім листам інформацією та проханням прибути з трудовою книжкою для вирішення питання подальших трудових відносин з МВС, а також Повідомленням про наступне вивільнення. Однак, вказані листи не вручені позивачу, зокрема лист від 26.10.2021 року № 49086/22-2021, - з причин "адресат відсутній за вказаною адресою", про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення та довідка Укрпошти про причини повернення/досилання.

3.8. Листом Департаменту персоналу МВС України від 15.06.2023 року № 11138/22-2023 було поінформовано ОСОБА_1 , що наказом МВС від 14.06.2023 року № 854 о/с на виконання рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 27.01.2021 року та постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 27.05.2021 у справі № 824/1647/15-а, з урахуванням наказу МВС від 19.02.2021 року № 78 о/с, скасовано наказ МВС від 08.05.2015 № 856 о/с в частині звільнення ОСОБА_1 з посади заступника директора Департаменту інформаційно-аналітичного забезпечення МВС та знов запропоновано прибути з трудовою книжкою до Міністерства для внесення (за бажанням ОСОБА_1 ) відповідного запису та вирішення питання подальших трудових відносин. Вказаний лист повернувся адресату з причин "адресат відсутній за вказаною адресою", про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення за та довідка Укрпошти про причини повернення/досилання.

3.9. Наказом МВС України від 01.08.2023 року № 1111 о/с "Про звільнення ОСОБА_1 " полковника міліції ОСОБА_1 звільнено з органів внутрішніх справ відповідно до пунктів 7,8 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ за пунктом 64 "а" (за віком) з 01.08.2023 року.

3.10. Листом Департаменту персоналу МВС від 01.08.2023 року № 13544/22-2023 (надіслано на адресу: АДРЕСА_1 ) повідомлено ОСОБА_1 про звільнення, запропоновано надати трудову книжку (за бажанням) для внесення записів та направлено копію наказу №1111 о/с. Зазначені лист також повернувся до МВС України з причин "адресат відсутній за вказаною адресою", про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення та довідка Укрпошти про причини повернення/досилання.

Також, як повідомлено представником відповідача та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 було направлено три аналогічні листи з копією наказу про звільнення за адресами, зазначеними в його особовій справі. Зазначені листи також повернулись до МВС України через неотримання адресатом.

3.11. Окрім наведеного, судом встановлено, що відповідно до наявного у справі рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу 467, позивач отримав листа надісланого МВС України на адресу АДРЕСА_2 про звільнення, з пропозицією надати трудову книжку (за бажанням) для внесення записів та з копією наказу №1111 о/с.

3.12. Також судом встановлено, що 04.08.2023 року посадовими особами МВС України оформлено Акт про направлення копії наказу про звільнення ОСОБА_1 , в якому констатовано, що з метою вручення ОСОБА_1 копії наказу МВС України від 01.08.2023 № 1111 о/с про звільнення, з урахуванням вимог та положень статті 7 Закону України "Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану" і статті 47 Кодексу законів про працю України, а також у зв`язку із невстановленим місцем перебування останнього та не відомим місцем його проживання/знаходження, у період часу з 17.50 до 17.58, наявним доступним способом електронних комунікацій через месенджери соціальних мереж Telegram, Viber, WhatsApp були відправлені повідомленням файли PDF формату вищезазначеної копії наказу МВС України від 01.08.2023 № 1111 о/с про звільнення та листи з повідомленням про звільнення (скріншоти дзвінка та відправлення/отримання повідомлення з мобільного пристрою додаються). 04.08.2023 року отримано підтвердження відкриття та ознайомлення ОСОБА_1 з повідомленнями, надісланими через засоби електронного зв`язку із застосуванням месенджерів Telegram, WhatsApp (скріншоти додаються). 04.08.2023, о 13.16 через месенджер WhatsApp ОСОБА_1 зателефонував з мобільного телефону ( НОМЕР_1 ) на мобільний телефон ОСОБА_3 та повідомив, що отримав повідомлення вищезазначеної копії наказу МВС України від 01.08.2023 № 1111 о/с про його звільнення та листів з повідомленням про звільнення. Крім того. ОСОБА_1 було повідомлено про необхідність подання декларації про доходи, як особи, яка припинила діяльність, пов`язану із виконанням функцій держави (скріншоти додаються).

ІV. ПОЗИЦІЯ СУДУ

4.1. Предметом цього позову є наказ МВС України від 01.08.2023 року № 1111 о/с, згідно якого ОСОБА_1 звільнено з органів внутрішніх справ відповідно до пунктів 7,8 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ за пунктом 64 "а" (за віком) з 01.08.2023 року. Крім цього, позивач ставить перед судом питання визначення тривалості його трудових відносин з відповідачем.

4.2. Обраним позивачем спосіб захисту порушеного права та його обґрунтування є не типовим, оскільки він фактично оскаржує факт існування трудових правовідносин між ним та МВС України, з моменту поновлення його на посаді на підставі рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 27.01.2021 року в справі №824/1647/15-а, яке залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 27.05.2021 року, №824/1647/15-а, до моменту прийняття оскаржуваного наказу МВС України від 01.08.2023 року № 1111 о/с.

4.3. Позивач заперечує існування трудових правовідносин між ним та МВС України, і саме через призму наведеного він вважає неправомірним наказ про його звільнення, оскільки не було самого працевлаштування.

4.4. У той ж час відповідач, заперечуючи щодо задоволення цього позову, в заявах по суті зазначає, що звільнення ОСОБА_1 було правомірним, оскільки на момент звільнення він досяг граничного віку для служби в МВС України.

4.5. Отже, у цій справі, для прийняття справедливого та об`єктивного рішення, суд насамперед має перевірити чи існували трудові правовідносини між ОСОБА_1 та МВС України в період між його поновленням на посаді на підставі рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 27.01.2021 року в справі №824/1647/15-а, до моменту його звільнення, згідно наказу МВС України від 01.08.2023 року № 1111 о/с.

4.6. При цьому суд наголошує, що принцип верховенства права підпорядковує державу інтересам людини, а не навпаки. Коли учасником правовідносин виступає держава, остання у суперечці щодо права з будь-якою особою, має поступитися на користь опонента, оскільки вона сама створила ситуацію правової невизначеності і порушила в такий спосіб принцип верховенства права.

Щодо фактичного існування трудових правовідносин

4.7. Встановлення наявності трудових правовідносин полягає у тому, що за їх існування створюються підстави для реалізації працівником трудових прав, зокрема на заробітну плату, гарантійних, компенсаційних та інших соціальних виплат, у тому числі виплат, пов`язаних із тимчасовою непрацездатністю, нещасним випадком на виробництві чи професійним захворюванням тощо.

4.8. При цьому, при встановленні факту трудових правовідносин між працівником та роботодавцем, слід звернути увагу на концепцію прихованого працевлаштування, яка знайшла своє застереження у Рекомендаціях Міжнародної організації праці 2006 року № 198 «Про трудові відносини», де зазначено, що держави - члени МОП повинні передбачити можливість визначення у своїх законодавчих та нормативно-правових актах або інших засобах конкретних ознак існування трудових відносин, які можуть включати:

а) той факт, що робота: виконується відповідно до вказівок і під контролем іншої сторони; припускає інтеграцію працівника в організаційну структуру підприємства; виконується винятково або головним чином в інтересах іншої особи; повинна виконуватися особисто працівником; виконується відповідно до певного графіка або на робочому місці, що вказується або узгоджується стороною, яка замовила її; має певну тривалість і передбачає певну спадкоємність; вимагає присутності працівника; або передбачає надання інструментів, матеріалів і механізмів стороною, що замовила роботу;

b) періодична виплата винагороди працівникові; той факт, що ця винагорода є єдиним або основним джерелом доходів працівника; здійснення оплати праці в натуральному виразі шляхом надання працівникові, приміром, харчових продуктів, житла або транспортних засобів; визнання таких прав, як щотижневі вихідні дні й щорічна відпустка; оплата стороною, що замовила виконання роботи, поїздок, що здійснюються працівником у цілях виконання роботи; або те, що працівник не несе фінансового ризику.

Рекомендація Міжнародної організації праці 2006 року № 198 «Про трудові відносини» щодо прихованого працевлаштування знайшла своє відображення у постановах ВС від 08.05.2018 у справі № 127/21595/16, від 04.07.2018 у справі № 820/1432/17, від 13.06.2019 у справі № 815/954/18, у справі № 1840/2507/18, у справі № 824/896/18-а, від 03.03.2020 у справі № 1540/3913/18, від 10.06.2020 у справі № 298/827/15-ц, від 17.09.2020 у справі № 560/975/19, від 01.09.2021 у справі № 520/13660/19 тощо.

4.9. Водночас суд зазначає, що згідно існуючого правозастосування в Україні, поновлення людини на посаді, у зв`язку із скасуванням наказу про незаконне звільнення, включає допущення її до фактичного виконання трудових обов`язків, створення умов, за яких він може їх здійснювати у порядку, що мав місце до незаконного звільнення.

Наведене дає підстави стверджувати, що виконання рішення про поновлення на посаді вважається закінченим з моменту видачі наказу про поновлення працівника на роботі та фактичного допуску працівника, до виконання попередніх обов`язків.

4.10. При цьому, працівник повинен бути обізнаним про наявність наказу про його поновлення на роботі і йому повинно бути фактично забезпечено доступ до роботи і можливості виконання своїх обов`язків.

У даному разі мова йде не про формальне, а фактичне забезпечення поновленому працівнику доступу до роботи і можливості виконання своїх обов`язків (аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 06.12.2018 року у справі № 465/4679/16, від 26.02.2020 року у справі № 702/725/17, від 17.06.2020 року у справі 521/1892/18).

4.11. Як встановлено судом вище (див. пункти 3.3., 3.4 цього рішення) 19.02.2021 року Міністерством внутрішніх справ України видано наказ №78 о/с "Про особовий склад", згідно якого, на виконання рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 27.01.2021 року в адміністративній справі № 824/1647/15-а в частині, що допущена до негайного виконання, ОСОБА_1 поновлено на посаді заступника директора Департаменту інформаційно-аналітичного забезпечення Міністерства внутрішніх справ України з 08.05.2015 року, про що позивачу надіслано листа Департаменту персоналу МВС України від 22.02.2021 року № 6947/22-2021, яким також повідомлено про поновлення на посаді та запропоновано прибути до МВС з оригіналом трудової книжки для вирішення питання подальших трудових відносин з МВС.

4.12. Однак, будь-яких доказів вручення цього листа позивачеві, відповідач суду не надав.

При цьому суд звертає увагу на те, що згідно змісту позову, позивач на момент пред`явлення цього позову не знав про існування такого наказу щодо поновлення його на посаді заступника директора Департаменту інформаційно-аналітичного забезпечення Міністерства внутрішніх справ України з 08.05.2015 року, що зокрема слідує з відсутності посилань на нього у позові.

4.13. Водночас суд звертає увагу на те, що справа щодо поновлення ОСОБА_1 на посаді розглядалась в суді першої інстанції біля шести років і рішення по ній як в суді першої інстанції, так і в суді апеляційної інстанції ухвалювались в порядку письмового провадження, тобто без участі позивача, що, у зв`язку із тривалістю судового розгляду, пояснює відсутність своєчасної обізнаності позивача про результати розгляду справи, та реалізацію таких результатів шляхом поновлення його на посаді.

4.14. Спірний період трудових правовідносин між позивачем (працівник) та відповідачем (роботодавець) становить час з 27.01.2021 року по 01.08.2023 року, протягом якого МВС України відносно ОСОБА_1 приймалось три накази:

- №78 о/с від 19.02.2021 року «Про особливий склад», яким ОСОБА_1 поновлено на посаді заступника директора Департаменту інформаційно-аналітичного забезпечення Міністерства внутрішніх справ України;

- №854 о/с від 14.06.2023 року «Про скасування рішення щодо звільнення ОСОБА_1 »;

- №1111 о/с від 01.08.2023 року «Про звільнення ОСОБА_1 », яким позивача звільнено з органів внутрішніх справ відповідно до пунктів 7,8 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ за пунктом 64 "а" (за віком).

4.15. Дослідженням матеріалів справи встановлено, що відповідач не надав суду доказів про те, що в цей період ОСОБА_1 табелювався по місцю роботи в МВС України, отримував заробітну плату та інші платежі, на які мав право згідно чинного законодавства України, наявності у нього робочого місця.

Фактично позивач не виконував жодних трудових функцій, пов`язаних зі службою в органах МВС України, не підпорядковувався правилам внутрішнього трудового розпорядку.

4.16. У справі наявні чисельні листи МВС України, які адресовані позивачу щодо поновлення його на посаді, про намір його звільнити у зв`язку із скороченням штату, про скасування наказу МВС від 08.05.2015 № 856 о/с в частині звільнення ОСОБА_1 з посади заступника директора Департаменту інформаційно-аналітичного забезпечення МВС та пропозицією прибути з трудовою книжкою до МВС України для внесення (за бажанням ОСОБА_1 ) відповідного запису, та вирішення питання подальших трудових відносин (див. пункти 3.5.-3.8. цього рішення).

Однак, жоден з таких листів не був отриманий позивачем, що зокрема слідує з аналізу рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення та довідок Укрпошти про причини повернення/досилання.

4.17. Водночас суд звертає увагу на те, що листом Департаменту персоналу МВС України від 25.03.2021 року № 11651/22-2021 "Про наступне вивільнення" ОСОБА_1 направлено Попередження про наступне вивільнення в якому повідомлялось про зміни, що відбулись у процесі реформування правоохоронної системи та поінформовано про те, що відносно нього розпочато процедуру звільнення через скорочення. Зокрема поінформовано, що відповідно до наказів МВС України від 06.11.2015 року № 1388, № 1389 та № 1390 скорочено усі посади, які можуть заміщуватися працівниками міліції. Таким чином, на сьогодні у штатному розписі МВС України відсутні посади, які можуть бути заміщені особами рядового або начальницького складу ОВС (міліції). Ураховуючи викладене, після закінчення двомісячного терміну з дати отримання цього персонального попередження ОСОБА_1 підлягаєте звільненню з органів внутрішніх справ, з посади заступника директора Департаменту інформаційно-аналітичного забезпечення МВС України за п. 64 "г" (через скорочення штатів, у зв`язку з відсутністю можливості подальшого використання на службі) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Української PCP від 29.07.1991 року № 114. У листі зазначалось, що це повідомлення є офіційним персональним попередженням про наступне вивільнення через скорочення штатів.

4.18. Однак, всупереч змісту наведеного, ОСОБА_1 не був звільнений з органів МВС України, оскільки таке офіційне персональне попередження про наступне вивільнення через скорочення штатів, він не отримав.

4.19. Таким чином, аналізуючи наведене вище у своїй сукупності, суд вважає, що в період часу з 27.01.2021 року по 01.08.2023 року ОСОБА_1 фактично не перебував у трудових правовідносинах з МВС України, оскільки він не виконував жодних трудових функцій, пов`язаних зі службою в органах МВС України, не підпорядковувався правилам внутрішнього трудового розпорядку, не отримував заробітної плати, у нього не було робочого місця та йому до відома не було доведено наказ про його поновлення на посаді на підставі рішення суду.

4.20. Сутність трудових правовідносин між працівником та роботодавцем полягає не в їх формалізації через наказ про поновлення на посаді, а в існуванні стало юридичного зв`язку між працівником та роботодавцем, де права першого кореспондуються в обов`язки другого і навпаки. Роботодавець створює робоче місце, працівник виконує свої трудові функції, згідно посадових обов`язків.

Накази про прийом на роботу, про поновлення на посаді лише формалізують дійсний стан речей, не підмінюючи їхній зміст собою.

4.21. ОСОБА_1 не працював в органах МВС України в період часу з 27.01.2021 року по 01.08.2023 року, а отже трудових відносин між ними за цей період часу не могло існувати.

4.22. Оскільки, позивач в період часу з 27.01.2021 року по 01.08.2023 року не працював в органах МВС України, слідує, що він не може бути звільнений з такої служби, а тому наказ Міністерства внутрішніх справ України №1111 о/с від 01.08.2023 року про звільнення полковника міліції ОСОБА_1 , заступника директора Департаменту інформаційно-аналітичного забезпечення Міністерства внутрішніх справ України, з органів внутрішніх справ відповідно до пунктів 7, 8 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил (із поставленням на військовий облік) за пунктом 64 "а" (за віком) є протиправним та підлягає скасуванню.

4.23. При цьому суд звертає увагу на те, що відповідач обґрунтовуючи правомірність оскаржуваного наказу виходить з того, що між позивачем та МВС України існували трудові правовідносини, однак, як встановлено судом вище, таких відносин між ними не існувало, про що не міг не знати відповідач.

4.24. Водночас суд звертає увагу на те, що відповідач, будучи в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України суб`єктом владних повноважень, зобов`язаний діяти відповідно до принципу належного урядування, який вимагає діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб, та ризик будь-якої помилки державного органу покладає на саму державу, і така помилка не може виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

4.25. У цій справі, МВС України поновлюючи на виконання рішення суду ОСОБА_1 на посаді заступника директора Департаменту інформаційно-аналітичного забезпечення Міністерства внутрішніх справ України, не довело наказ до відома останнього, не звільнила його у зв`язку із скороченням штатів, протягом двох років не реагувала на відсутність позивача на роботі, і звільнила його виключно з досягненням віку відповідно до пунктів 7, 8 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил (із поставленням на військовий облік) за пунктом 64 "а".

4.26. Наведене є ніщо іншим, як протиправною бездіяльністю МВС України, яка штучно породила трудові правовідносини між ним та позивачем, де-факто, яких не існувало. При цьому, позивач не виявляв жодного бажання щодо працевлаштування в МВС України в цей період часу. Окремо слід зазначити, що позивач не має жодних вимог (претензій) щодо будь-яких виплат йому за період, який відповідач визначає таким, протягом якого між ними існували трудові правовідносини.

Щодо порушення прав позивача

4.27. Наявність трудових правовідносин у публічній службі в працівника обумовлює виникнення не лише обов`язків, які пов`язані з виконанням трудових функцій, а й обов`язків та обмежень, які дотично виникають у працівника.

До таких обов`язків та обмежень можна віднести обов`язок декларування своїх доходів, дотримання вимог щодо не сумісництва посад, обмеження щодо здійснення підприємницької діяльності, участь в політичній діяльності держави, тощо.

4.28. Наведене вище дає підстави стверджувати, що наявність формальних трудових правовідносин у сфері публічної служби, впливає на права та обов`язки працівника, який де-факто не є працевлаштований, а тому такі права можуть бути захищені у судовому порядку.

Щодо способу захисту порушеного права

4.29. Відповідно до статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю (частина 1 статті 5).

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина 2 статті 5).

4.30. Пред`являючи позов до суду позивач просить визнати протиправним та скасувати наказ про його звільнення, а також визнати припиненими трудові відносини, які виникли між ним та МВС України з 27.01.2021 року (день ухвалення рішення суду про його поновлення).

4.31. Суд вважає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права розумним та ефективним, оскільки він формально закріплює відсутність трудових правовідносин між позивачем та МВС України в період часу з 27.01.2021 року по 01.08.2023 року, а також дає можливість ОСОБА_1 уникнути несприятливих наслідків, які могли або можуть виникнути у зв`язку із зарахування йому цього періоду до стажу трудової діяльності.

4.32. Щодо наказу МВС України від 19.02.2021 року, №78 о/с "Про особовий склад", згідно якого, на виконання рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 27.01.2021 року в адміністративній справі № 824/1647/15-а в частині, що допущена до негайного виконання, ОСОБА_1 поновлено на посаді заступника директора Департаменту інформаційно-аналітичного забезпечення Міністерства внутрішніх справ України з 08.05.2015 року, суд звертає увагу, що даний наказ прийнятий на виконання рішення суду, а тому його наявність є легітимною.

Однак такий наказ не був доведений до відома позивача та фактично не забезпечив позивачу доступу до роботи і можливість виконання своїх обов`язків.

4.33. За таких обставин суд вважає, що такий цей наказ не породив для позивача правових наслідків, а отже його наявність фактично не вплинула на трудові права ОСОБА_1

V. ВИСНОВКИ СУДУ

5.1. Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. На розвиток зазначених положень Конституції України частиною другою статті 2 КАС України визначені критерії законності рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, яким є відповідач.

5.2. У статті 23 Загальної декларації прав людини встановлено, що кожна людина має право на працю, на вільний вибір роботи, на справедливі і сприятливі умови праці та на захист від безробіття.

5.3. Згідно зі статтею 6 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права держави, які беруть участь у цьому Пакті, визнають право на працю, що включає право кожної людини дістати можливість заробляти собі на життя працею, яку вона вільно обирає або на яку вона вільно погоджується, і зроблять належні кроки до забезпечення цього права.

5.4. У законодавстві України право кожного на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яка вільно обирається або на яку вільно погоджується особа, гарантоване статтею 43 Конституції України, Кодексом законів про працю України, іншими нормативно-правовими актами, які регулюють правовідносини у сфері захисту трудових прав.

5.5. Судом у цій справі встановлено, що в період часу з 27.01.2021 року по 01.08.2023 року ОСОБА_1 фактично не перебував у трудових правовідносинах з МВС України, оскільки він не виконував жодних трудових функцій, пов`язаних зі службою в органах МВС України, не підпорядковувався правилам внутрішнього трудового розпорядку, не отримував заробітної плати, у нього не було робочого місця та йому до відома не було доведено наказ про його поновлення на посаді на підставі рішення суду.

5.6. Існування таких виключно формальних відносин між позивачем та відповідачем може призвести до виникнення у позивача побічних обов`язків та обмежень, які вплинуть на його права щодо здійснення підприємницької діяльності, участі в політичній діяльності держави, тощо.

При цьому суд вважає, що звільнення особи з місця роботи можливо виключно у разі її фактичного, а не формального працевлаштування.

5.7. Змістом правосуддя є встановлення справедливості і позивач вправі її вимагати.

5.8. Цей публічно-правовий спір виник у зв`язку із триваючою протиправною бездіяльністю МВС України, яка всупереч вимог трудового законодавства, яке включає питання проходження публічної служби, не довело наказ до відома останнього, не звільнила його у зв`язку із скороченням штатів, протягом двох років не реагувала на відсутність позивача на роботі, і звільнила його виключно з досягненням віку відповідно до пунктів 7, 8 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил (із поставленням на військовий облік) за пунктом 64 "а".

5.8. За таких обставин, суд вважає, що цей позов необхідно задовольнити у повному обсязі.

VІ. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

6.1. Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

6.2. Оскільки, при зверненні до суду із цим позов позивач згідно квитанції ID:5660-3894-1847-0342 сплатив судовий збір у розмірі 2148,00 грн, то такі витрати підлягають стягненню на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань МВС України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 73-77, 90, 241-246, 250 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України про визнання протиправним та скасування наказу, визнання трудових відносин припиненими, задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства внутрішніх справ України №1111 о/с від 01.08.2023 року про звільнення полковника міліції ОСОБА_1 , заступника директора Департаменту інформаційно-аналітичного забезпечення Міністерства внутрішніх справ України, з органів внутрішніх справ відповідно до пунктів 7, 8 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил (із поставленням на військовий облік) за пунктом 64 "а" (за віком).

3. Визнати припиненими трудові відносини, які виникли між Міністерством внутрішніх справ України та ОСОБА_1 на посаді заступника директора Департаменту інформаційно-аналітичного забезпечення Міністерства внутрішніх справ України, з 27 січня 2021 року.

4. Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства внутрішніх справ України судові витрати у вигляді сплаченого згідно квитанції ID:5660-3894-1847-0342 судового збору у розмірі 2148,00 грн.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складання).

Повне найменування учасників процесу:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідач - Міністерство внутрішніх справ України (м. Київ, вул. Богомольця, буд. 10, ).

Суддя О.В. Анісімов