Справа № 420/7229/23
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2023-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2023 р.м. ОдесаСправа № 420/7229/23
Головуючий в 1 інстанції: Хурса О.О.

Дата і місце ухвалення 20.09.2023р., м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Бойка А.В.,

суддів: Єщенка О.В.,

Шевчук О.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛОС» на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2023 року по справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛОС» до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2023 року товариство з обмеженою відповідальністю «КОЛОС» звернулось до суду першої інстанції з позовом до Головного управління ДПС в Одеській області, в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 12417/15-32-07-06 від 27.12.2022 року Головного управління ДПС в Одеській області, яким до товариства застосовані штрафні (фінансові) санкції, передбачені ст. 117 ПК України, за непоставлення на облік у контролюючому органі за місцем здійснення господарської діяльності об`єктів оподаткування, або об`єктів пов`язаних з оподаткуванням або через які провадиться повідомлення за формою № 20-ОПП у кількості 95 об`єктів оподаткування.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 20.09.2023 року відмовлено у задоволенні позову.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, товариство з обмеженою відповідальністю «КОЛОС» подало апеляційну скаргу, в якій посилалось на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

У поданій апеляційній скарзі позивач посилався на неправильне застосування судом першої інстанції норм п. 117.1 ст. 117 ПК України. Апелянт вказав, що предметом правопорушення є саме неподання відповідної звітності, або подання з помилками чи у неповному обсязі, тому лише факт неподання відповідних документів звітності (у тому числі неподання виправлених документів) чи подання їх з помилками (у тому числі з помилками, які являють собою невключення до звітності одного, кількох чи дев`яноста п`яти об`єктів) може бути підставою для притягнення до відповідальності.

На думку апелянта, у випадках, коли слід застосувати юридично значущі наслідки до правових відносин, пов`язаних з кількома об`єктами, законодавець прямо зазначає про залежність таких наслідків від кількості об`єктів. Апелянт зазначає, що у випадку ж з пп. 117.1. ПКУ закон таких наслідків не передбачає, встановлюючи, що предметом правопорушення може бути лише факт неподання/неправильного подання відповідної звітності (а не кількість об`єктів, що не були зазначені/не зазначені у такій звітності).

Позивач вказує на те, що він в апеляційній скарзі не оспорює факт вчинення ним порушення, передбаченого п. 117.1 ПКУ, однак вважає за доцільне визнати факт повторності його вчинення та виявляє готовність нести тягар фінансових санкцій, пов`язаних з таким порушенням, але не може погодитись з розміром санкцій, що були накладені внаслідок неправильного тлумачення правової норми, втіленої у п.117.1 ПКУ.

Зважаючи на зазначене апелянт просить скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20.09.2023 року та прийняти нове судове рішення про задоволення позовних вимог товариства.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, згідно якого суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне:

Судом першої інстанції встановлено, що 14.11.2022 року Головним управлінням ДПС в Одеській області було прийнято наказ «Про проведення фактичної перевірки ТОВ «Колос» з метою здійснення контролю щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платником податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

18.11.2022 року посадовими особами Головним управлінням ДПС в Одеській області проведено фактичну перевірку ТОВ «Колос» за місцем здійснення господарської діяльності: Одеська область, Біляївський район, с. Градениці, вул. Леніна, 87, за наслідком якої складено акт фактичної перевірки №13508/15/09/РРО/24775415 від 25.11.2022 року.

В ході проведення перевірки контролюючим органом встановлено порушення ТОВ «Колос» вимог п.63.3 ст.63 ПК України, що виразилось у непоставленні на облік у контролюючому органі за місцем здійснення господарської діяльності про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (згідно оборотно-сальдової відомості) по рахунку 010 у кількості 95 об`єктів.

На підставі Акту перевірки відповідачем прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення № 12417/15-32-07-06 від 27.12.2022 року, яким до позивача застосовано штрафну санкцію у розмірі 193 800 грн.

Позивач оскаржив вказане податкове повідомлення-рішення до Державної податкової служби України в порядку адміністративного оскарження, однак рішенням Державної податкової служби України від 08.03.2023 року № 5712/6/99-00-06-03-01-06 подана скарга залишена без задоволення, а податкове повідомлення-рішення - без змін.

Не погоджуючись з прийнятим Головним управлінням ДПС в Одеській області ППР, позивач звернувся до суду першої інстанції, посилаючись на його протиправність та необґрунтованість.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно відсутності підстав для задоволення поданого ТОВ «Колос» позову, з огляду на наступне:

Згідно з п.п.20.1.4 п. 20.1 ст.20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Відповідно до ст. 61 ПК України, податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Податковий контроль здійснюється органами, зазначеними у статті 41 цього Кодексу, в межах їх повноважень, встановлених цим Кодексом (п. 61.2 ст. 61 ПК України).

Положеннями п. 62.1 ст. 62 ПК України визначено, що податковий контроль здійснюється шляхом, зокрема, перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Відповідно до п. 75.1 ст. 75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно п.п. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75 ПК України, фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Відповідно до п. 85.2 ст. 85 ПК України, платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Як вбачається з матеріалів справи, за наслідками проведення Головним управлінням ДПС в Одеській області фактичної перевірки ТОВ «Колос» було встановлено порушення товариством вимог п. 63.3 ст. 63 ПК України, зокрема, встановлено, що позивачем не поставлено на облік у контролюючому органі за місцем здійснення господарської діяльності об`єкти оподаткування, або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, або через які провадиться діяльність згідно оборотно-сальдової відомості по рахунку 10, шляхом подання повідомлення за формою № 20-ОПП у кількості 95 об`єкта оподаткування (які не поставлені на облік з моменту попередньої перевірки).

За положеннями п.п. 63.3 ст. 63 ПК України, з метою проведення податкового контролю платники податків підлягають реєстрації або взяттю на облік у контролюючих органах за місцезнаходженням юридичних осіб, відокремлених підрозділів юридичних осіб, місцем проживання особи (основне місце обліку), а також за місцем розташування (реєстрації) їх підрозділів, рухомого та нерухомого майна, об`єктів оподаткування або об`єктів, які пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (неосновне місце обліку).

Об`єктами оподаткування і об`єктами, пов`язаними з оподаткуванням, є майно та дії, у зв`язку з якими у платника податків виникають обов`язки щодо сплати податків та зборів. Такі об`єкти за кожним видом податку та збору визначаються згідно з відповідним розділом цього Кодексу.

Платник податків зобов`язаний стати на облік у відповідних контролюючих органах за основним та неосновним місцем обліку, повідомляти про всі об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, контролюючі органи за основним місцем обліку згідно з порядком обліку платників податків.

Згідно статті 22 ПК України, об`єктом оподаткування можуть бути майно, товари, дохід (прибуток) або його частина, обороти з реалізації товарів (робіт, послуг), операції з постачання товарів (робіт, послуг) та інші об`єкти, визначені податковим законодавством, з наявністю яких податкове законодавство пов`язує виникнення у платника податкового обов`язку.

Згідно п. 1.4 Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 09.12.2011 року № 1588 (далі Порядок), з метою проведення податкового контролю платники податків підлягають реєстрації або взяттю на облік у контролюючих органах за місцезнаходженням юридичних осіб, відокремлених підрозділів юридичних осіб, місцем проживання осіб (основне місце обліку), а також за місцем розташування (реєстрації) їх підрозділів, рухомого та нерухомого майна, об`єктів оподаткування або об`єктів, які пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (неосновне місце обліку).

Платник податків зобов`язаний стати на облік у відповідних контролюючих органах за основним та неосновним місцями обліку, повідомляти про всі об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, контролюючі органи за основним місцем обліку.

Відповідно до п. 1.5 Порядку, дія цього Порядку поширюється на платників податків - юридичних осіб (резидентів та нерезидентів), їх відокремлені підрозділи, а також самозайнятих осіб.

За приписами п. 8.1-8.2 Порядку, платник податків зобов`язаний повідомляти про всі об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, контролюючий орган за основним місцем обліку у порядку, встановленому цим розділом.

Об`єктами оподаткування і об`єктами, пов`язаними з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (далі - об`єкти оподаткування), є майно та дії, у зв`язку з якими у платника податків виникають обов`язки щодо сплати податків та зборів. Такі об`єкти за кожним видом податку та збору визначаються згідно з відповідними розділами Податкового кодексу України.

Відокремлені підрозділи юридичної особи подають інформацію про об`єкти оподаткування, що знаходяться на їх балансі.

Юридична особа інформує про всі об`єкти оподаткування крім тих, відомості щодо яких надані до відповідних контролюючих органів відокремленими підрозділами такої юридичної особи.

Згідно п. 8.4 Порядку, повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність, за формою № 20-ОПП подається протягом 10 робочих днів після їх реєстрації, створення чи відкриття до контролюючого органу за основним місцем обліку платника податків.

У повідомленні за формою № 20-ОПП надається інформація про всі об`єкти оподаткування, що є власними, орендованими або переданими в оренду.

Таким чином, повідомлення за формою №20-ОПП повинні подавати всі платники податків - як юридичні, так і фізичні особи - підприємці в разі наявності, виникнення, зміни типу об`єкта оподаткування.

Основною метою запровадження форми №20-ОПП є отримання від платників податків інформації про всі наявні в них об`єкти майна, їх місцезнаходження, переміщення та стан, у якому вони фактично перебувають (використовуються, тимчасово не використовуються, не використовуються тощо).

Нормами п. 117.1 ст. 117 ПК України передбачено, що неподання у строки та у випадках, передбачених цим Кодексом, заяв або документів для взяття на облік у відповідному контролюючому органі, реєстрації змін місцезнаходження чи внесення інших змін до своїх облікових даних, неподання виправлених документів для взяття на облік чи внесення змін, подання з помилками чи у неповному обсязі, неподання відомостей стосовно осіб, відповідальних за ведення бухгалтерського обліку та/або складення податкової звітності, відповідно до вимог встановлених цим Кодексом, - тягнуть за собою накладення штрафу на самозайнятих осіб у розмірі 340 гривень, на юридичних осіб, відокремлені підрозділи юридичної особи чи юридичну особу, відповідальну за нарахування та сплату податків до бюджету під час виконання договору про спільну діяльність, - 1020 гривень.

У разі неусунення таких порушень або за ті самі дії, вчинені протягом року особою, до якої були застосовані штрафи за таке порушення, - тягнуть за собою накладення штрафу на самозайнятих осіб у розмірі 680 гривень, на юридичних осіб, відокремлені підрозділи юридичної особи чи юридичну особу, відповідальну за нарахування та сплату податків до бюджету під час виконання договору про спільну діяльність, - 2040 гривень.

Застосовуючи наведені норми права, Верховний Суд у постанові від 21 липня 2020 року (справа №826/14197/17) дійшов висновку, що платник податків зобов`язаний подавати повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність, за формою 20-ОПП кожного разу після реєстрації, створення чи відкриття нових об`єктів оподаткування або об`єктів, пов`язаних з оподаткуванням або через які провадиться діяльність.

У даній справі позивач не заперечує факт порушення ним вимог Податкового кодексу України в частині не поставлення на облік у контролюючому органі за місцем здійснення господарської діяльності об`єктів оподаткування, або об`єктів, пов`язані з оподаткуванням, або через які провадиться діяльність, шляхом подання повідомлення за формою № 20-ОПП у кількості 95 об`єкта оподаткування. Апелянт фактично не погоджується з розміром штрафної санкції, застосованої контролюючим органом, та вважає, що предметом даного порушення може бути лише факт неподання/неправильного подання відповідної звітності (а не кількість об`єктів, що не були зазначені/не зазначені у такій звітності)

З цього приводу колегія суддів звертає увагу на наступне:

Відповідно до пункту 111.5 статті 111 ПК України триваюче правопорушення - безперервне невиконання норм цього Кодексу платником податків, який вчинив певні дії чи допустив бездіяльність і не вчиняв подальших дій для його усунення до моменту виявлення такого правопорушення контролюючим органом.

Згідно з пунктом 113.3 статті 113 ПК України у разі вчинення платником податків двох або більше порушень іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, штрафні (фінансові) санкції (штрафи) застосовуються за кожне вчинене разове та триваюче порушення окремо.

При цьому, пунктом 113.8 статті 113 ПК України визначено, що за одне податкове правопорушення контролюючий орган може застосувати тільки один вид штрафної (фінансової) санкції (штрафу), передбаченої цим Кодексом та іншими законами України.

Відтак, невиконання платником податків такого обов`язку станом на листопад 2022 року є підставою для притягнення відповідальності згідно статті 117 ПК України за кожне порушення.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 11 квітня 2023 року у справі № 60/2584/21.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду, а тому при вирішенні даної справи суд апеляційної інстанції враховує правову позицію, викладену Верховним Судом у постанові від 11 квітня 2023 року у справі № 60/2584/21.

Колегія суддів звертає увагу на те, що в даному випадку позивачем допущено повторне вчинення порушення. Так судом встановлено, що 19.09.2022 року контролюючим органом вже було виявлено факт допущення позивачем вказаного порушення, у зв`язку з чим було прийнято податкове повідомлення-рішення від 20.10.2022 року № 7373/15-32-09-02. Однак, після проведення вказаної вище фактичної перевірки позивачем не були усунені виявлені порушення та не поставлено на облік у контролюючому органі за місцем здійснення господарської діяльності об`єкти оподаткування, або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, або через які провадиться діяльність, шляхом подання повідомлення за формою № 20-ОПП.

Таким чином у зв`язку з не усуненням виявлених попередньою перевіркою порушень та виявлення повторного допущення позивачем вказаного порушення, контролюючий орган вірно здійснив розрахунок штрафної санкції виходячи з розміру штрафу 2040 грн. за неподання повідомлення за формою №20-ОПП за кожен об`єкт оподаткування або об`єкт, пов`язаний з оподаткуванням та не поставлений на облік у контролюючому органі.

Суд першої інстанції вірно відхилив доводи позивача про те, що відповідачем в акті не зазначено, які саме об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, не поставлені на облік у контролюючому органі, з огляду на те, що в акті перевірки зафіксовано, що позивачем не поставлено на облік у контролюючому органі за місцем здійснення господарської діяльності об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, або через які провадиться діяльність згідно оборотно-сальдової відомості по рахунку: 10 (бухгалтерському обліку) у кількості 95 об`єктів.

Окрім цього, скріншотами з бази даних контролюючого органу щодо об`єктів оподаткування підприємства підтверджено, що позивач поставив їх на облік вже після проведення фактичної перевірки.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не свідчать про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому, відповідно до ст. 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Підстави для розподілу судових витрат згідно ст. 139 КАС України відсутні.

Зважаючи на те, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, рішення суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції, відповідно до ч.5 ст.328 КАС України, в касаційному порядку оскарженню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛОС» залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2023 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених ч. 5 ст. 328 КАС України.

Суддя-доповідач: А.В. Бойко

Суддя: О.В. Єщенко

Суддя: О.А. Шевчук