Справа № 620/15619/23
Суддя: Соломко І.І.
Дата ухвалення: 2023-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2023 року Чернігів Справа № 620/15619/23

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Соломко І.І., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

У провадженні Чернігівського окружного адміністративного суду перебуває справа за позовом ОСОБА_1 (далі також ОСОБА_1 , позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі також ГУ ПФУ в Рівненській області, відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення відповідача від 10.05.2023 № 92; зобов`язання ГУ ПФУ в Рівненській області зарахувати до страхового стажу позивача період проходження служби у В/ч НОМЕР_1 з 04.03.1985 по 31.12.1991 та з 05.01.1996 по 07.12.2004, вказаний у довідці Чернігівського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 19.04.2023 №2001; зобов`язання ГУ ПФУ в Рівненській області призначити позивачу з 03.05.2023 пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком, проте рішенням від 10.05.2023 № 92 у призначенні пенсії за віком відмовлено. Позивач вважає оскаржуване рішення протиправним, оскільки спірний період підтверджується відомостями у трудовій книжки серія НОМЕР_2 від 18.08.1982 та довідкою Чернігівського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки №2001 від 19.04.2023.

Ухвалою суду від 25.10.2023 відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач подав відзив, у якому просить відмовити у задоволенні позову, оскільки запис за період з 04.03.1985 по 31.12.1991 у трудовій книжці НОМЕР_2 від 18.08.1982 внесено з порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, а саме: відсутні накази про зарахування на службу та відрахування. Військовий квиток позивачем не надано. За довідкою №1729 від 09.09.2022, виданою Чернігівським районним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки, позивач не працювала з 07.07.1993 по 05.11.2004. а у довідці № 2001 від 19.04.2023, виданої тією ж установою, позивач не працювала з 05.01.1996 по 07.12.2004, що свідчить про розбіжність у періодах та потребує додаткового підтвердження. За таких обставин, підстави для зарахування спірного періоду відсутні.

Позивачем подано відповідь на відзив, у якій заперечувала проти доводів відповідача, викладених у відзиві.

Розглянувши у письмовому провадженні матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, які мають значення для вирішення спору, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд встановив таке.

03.03.2023 позивач звернулась до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії. Рішенням ГУ ПФУ в Рівненській області від 10.05.2023 № 92 відмовлено у призначенні пенсії позивачу за відсутності страхового стажу, зокрема, не зараховано стаж роботи з 04.03.1985 по 31.12.1991, зазначений у трудовій книжки НОМЕР_2 від 18.08.1982, оскільки запис внесено з порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, а саме: відсутні накази про зарахування на службу та відрахування. Вказане підтверджується матеріалами справи.

Вважаючи свої права та інтереси порушеними, позивач звернувся із цим позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Конституцією України, Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII (далі по тексту Закон № 1788-XII ) та Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі по тексту Закон № 1058-IV).

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній ( далі Порядок № 637 ).

Згідно із пунктом 1 частини першої статті 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у ст. 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Приписами статті 56 Закону №1788-XII визначено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Положеннями статті 62 Закону №1788-XII та пункту 1 Порядку №637 визначено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Отже, зміст наведених норм дає підстави стверджувати, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються інші документи.

Суд встановив, що трудова книжка НОМЕР_2 від 18.08.1982, яка видана на ім`я ОСОБА_1 , містить всі необхідні записи у період з 04.03.1985 по 01.01.1996, а саме відомості про службу позивача, про установу, дату прийняття позивача на службу, дані про звільнення зі служби; ці записи є належним та допустимим доказом підтвердження трудового стажу позивача.

Відтак, період служби позивача з 04.03.1985 по 01.01.1996 підтверджується трудовою книжкою НОМЕР_2 від 18.08.1982.

При цьому відповідно до статті 56 Закону України Про пенсійне забезпечення до стажу роботи зараховується військова служба та перебування в партизанських загонах і з`єднаннях, служба в органах державної безпеки, внутрішніх справ та Національної поліції, незалежно від місця проходження служби (пункт «в»).

Стосовно довідок Чернігівського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 09.09.2023 № 1729 та від 19.04.2023 № 2001, на які посилається відповідач, то такі до уваги не приймаються, оскільки період служби позивача з 04.03.1985 по 01.01.1996 підтверджується трудовою книжкою НОМЕР_2 від 18.08.1982, яка, відповідно до статті 62 Закону №1788-XII та пункту 1 Порядку №637, є основним документом, який підтверджує стаж роботи.

Щодо посилань відповідача, як на підставу правомірності прийняття спірного рішення, що запис до трудової книжки внесено з порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, а саме: відсутні накази про зарахування на службу та відрахування, то суд їх відхиляє, з огляду на таке.

Підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

ГУ ПФУ в Рівненській області не врахувало, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах.

Крім того, працівник не відповідає за правильність записів у трудовій книжці та не повинен контролювати роботодавця щодо її заповнення. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у трудовій книжці.

У свою чергу, неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду викладеною у постанові від 21 лютого 2018 року в справі №687/975/17.

За умови підтвердження трудового стажу, як громадянин України, позивач наділений правом на відповідний соціальний захист з боку держави, яка в особі своїх органів не може відмовляти у його наданні з формальних (надуманих) підстав.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 28 серпня 2018 року у справі № 175/4336/16-а, від 25 вересня 2018 року у справі № 242/65/17, від 06 березня 2019 року у справі № 242/3016/17, від 19 вересня 2019 року у справі № 227/2041/17 та № 686/21006/16-а.

Зворотнього відповідачем не доведено.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання протиправним та скасування оскаржуваного рішення та в цій частині позов задовольнити.

Щодо позовних вимог про зарахування до стажу періоду з 05.01.1996 по 07.12.2004, то суд зазначає, що рішенням ГУ ПФУ в Рівненській області від 10.05.2023 № 92 позивачу у зарахуванні вказаного періоду не відмовлено. Інші докази, які б свідчили, що вказаний період до стажу не зарахований, або позивачу відмовлено у його зарахуванні позивачем також не надано.

Отже, в цій частині позовні вимоги є передчасними, тому не підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсії за віком, то такі задоволенню також не підлягають, оскільки Пенсійний фонд України та його органи мають виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії, тому є дискреційними. Відповідно суд не повноважний втручатися до таких повноважень та зобов`язувати відповідача призначити позивачу пенсію.

Враховуючи викладене суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову частково.

У відповідності до вимог частин першої та третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем сплачений судовий збір в розмірі 1073,60 грн, тому з відповідача на користь позивача підлягають відшкодуванню судові витрати в розмірі 536,80 грн, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст.139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 10.05.2023 № 92.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період служби з 04.03.1985 по 01.01.1996 та повторно розглянути заяву від 03.03.2023, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській й області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 536,80 грн (п`ятсот тридцять шість гривень 80 коп), сплачений відповідно до квитанції від 18.10.2023.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 АДРЕСА_1 рнокпп НОМЕР_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області вул. Олександра Борисенка, 7,м. Рівне,Рівненська обл., Рівненський р-н,33028 .

Повний текст рішення виготовлено 20 грудня 2023 року.

Суддя І.І. Соломко