Справа № 580/10881/23
Суддя: Валентин ГАРАЩЕНКО
Дата ухвалення: 2023-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2023 року справа № 580/10881/23

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гаращенка В.В., розглянувши за правилами спрощеного провадження без виклику сторін в місті Черкаси адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах малолітнього ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 в інтересах малолітнього ОСОБА_2 звернулась до суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, в якій просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області № 95 від 03 листопада 2023 року про відмову у призначенні пенсії в разі втрати годувальника ОСОБА_2 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії в разі втрати годувальника на неповнолітнього ОСОБА_2 та прийняти рішення, яким призначити ОСОБА_2 пенсію в разі втрати годувальника ОСОБА_3 з 03.04.2023.

Ухвалою суду від 21.11.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

В обґрунтування заявленого позову позивач зазначає, що відповідачем безпідставно відмовлено у призначенні її малолітньому сину пенсії в разі втрати годувальника ОСОБА_3 з 03.04.2023.

Позивач звернула увагу, що її малолітній син ОСОБА_2 перебував на утриманні брата ОСОБА_3 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Перебування на отриманні ОСОБА_3 встановлено рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 20 липня 2023 року в справі №707/2012/23, яке набрало законної сили 22.08.2023.

Оскільки ОСОБА_2 перебував на утриманні брата ОСОБА_3 , тому після його смерті має право на отримання пенсії в разі втрати годувальника.

При цьому, позивач вважає безпідставним твердження відповідача щодо наявності у ОСОБА_2 працездатних батьків, тому що ОСОБА_1 є особою з інвалідністю ІІ групи, а ОСОБА_4 не є громадянином України та не приймав участі в утриманні та вихованні сина, відповідно не є працездатним членом сім`ї.

Відповідач подав відзив на адміністративний позов, в якому зазначив, що рішення про відмову у призначенні пенсії в разі втрати годувальника прийнято правомірно, оскільки братам. сестрам та онукам право на пенсію надається у тих випадках якщо у них немає працездатних батьків.

При розгляді поданих документів встановлено, що станом на 02.04.2023 (дату загибелі ОСОБА_3 ) у ОСОБА_2 були працездатні батьки: мати ОСОБА_1 та батько ОСОБА_4 , тому Головним управління винесено рішення № 95 від 03.11.2023 про відмову у призначенні пенсії в разі втрати годувальника ОСОБА_2 (опікун ОСОБА_1 ) в зв`язку з відсутністю правових підстав.

На підставі наведеного відповідач вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

У відповіді на відзив позивач не погодилась з доводами відповідача, вказавши про їх безпідставність та наполягала на задоволенні позову.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (надалі - позивач), звернулась до РТЦК і СП із заявою про призначення пенсії в разі втрати годувальника неповнолітньому ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за загиблого брата ОСОБА_3 відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Черкаський ОТЦК та СП підготував та направив 25.10.2023 документи ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (надалі - відповідач), зареєстровані у відповідача за № 50135/8 від 26.10.2023.

03 листопада 2023 року відповідачем прийнято рішення № 95 про відмову у призначенні пенсії в разі втрати годувальника ОСОБА_2 (опікун - ОСОБА_1 ). Зі змісту рішення вбачається, що при розгляді поданих документів встановлено, що станом на 02.04.2023 (дату загибелі ОСОБА_3 ) у ОСОБА_2 були працездатні батьки: мати - ОСОБА_1 та батько ОСОБА_4 . З огляду на викладене, відповідачем прийнято рішення відмовити у призначенні пенсії в разі втрати годувальника ОСОБА_2 .

Не погоджуючись із наведеним рішенням, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір по суті, суд враховує, що згідно ст. 29 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі Закон №2262-ХІІ) пенсії в разі втрати годувальника сім`ям військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом призначаються, якщо годувальник помер у період проходження служби або не пізніше 3 місяців після звільнення зі служби чи пізніше цього строку, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних у період проходження служби, а сім`ям пенсіонерів з числа цих військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом - якщо годувальник помер у період одержання пенсії або не пізніше 5 років після припинення її виплати. При цьому сім`ї військовослужбовців, які пропали безвісти в період бойових дій, прирівнюються до сімей загиблих на фронті.

Відповідно до статті 30 Закону № 2262-ХІІ право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні.

Непрацездатними членами сім`ї вважаються:

а) діти, брати, сестри та онуки, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років. При цьому братам, сестрам та онукам право на пенсію надається у тих випадках, якщо у них немає працездатних батьків.

Згідно зі статтею 31 Закону № 2262-ХІІ члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Члени сім`ї померлого, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які самі одержували будь-яку пенсію, мають право перейти на нову пенсію.

Механізм подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону № 2262-ХІІ визначено Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженим постановою Правління ПФУ України від 30.01.2007 (далі - Порядок № 3-1).

Відповідно до пункту 3 розділу 2 Порядку №3-1 до заяви про призначення пенсії в разі втрати годувальника додаються такі документи:

1) подання про призначення пенсії, підготовлене уповноваженим органом (структурним підрозділом) (якщо пенсія померлому годувальнику органом, що призначає пенсію, не призначалась);

2) витяг з наказу про виключення годувальника зі списків особового складу у зв`язку зі смертю/ з визнанням судом безвісно відсутнім (якщо годувальник помер (загинув)/ пропав безвісти у період проходження служби) або його копія;

3) свідоцтво про смерть годувальника або рішення суду про визнання його безвісно відсутнім чи оголошення його померлим;

4) документи, що засвідчують родинні відносини непрацездатних членів сім`ї з померлим годувальником, які передбачені пунктом 12 цього розділу;

5) документи про перебування непрацездатних членів сім`ї на утриманні померлого (загиблого) годувальника (крім непрацездатних дітей; непрацездатних батьків і дружини (чоловіка) військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти в період проходження служби або пізніше внаслідок поранення, контузії, каліцтва чи захворювання, що мали місце під час служби), які передбачені пунктом 13 цього розділу;

6) документи померлого годувальника, які передбачені підпунктом 4 пункту 2 цього розділу;

7) документи, що підтверджують право на призначення пенсії незалежно від віку відповідно до частини третьої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на дострокову пенсію за віком, пенсію за віком на пільгових умовах чи пенсію із зменшенням пенсійного віку відповідно до закону, які передбачені підпунктами 5-7 пункту 2.1 розділу II Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (для призначення пенсії непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у пункті "в" статті 30 Закону);

8) документи про обставини загибелі чи смерті годувальника внаслідок поранення, контузії, каліцтва, одержаних під час проходження служби при виконанні службових обов`язків (обов`язків військової служби) (висновок військово-лікарської комісії, витяг з наказу про виключення годувальника зі списків особового складу у зв`язку зі смертю/визнанням судом безвісно відсутнім або його копія) (для призначення пенсії непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у пункті "в" статті 30 Закону);

9) документи, що підтверджують право на встановлення надбавок, підвищень та інших доплат (за наявності), які передбачені пунктом 4 цього розділу.

Пунктом 13 розділу 2 Порядку №3-1 визначено, що за документи про перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї приймаються:

1) відомості про проживання (разом з годувальником за однією адресою), або інші документи, видані відповідно до чинного законодавства за місцем проживання особи, зокрема органом місцевого самоврядування, що підтверджують такий факт;

2) рішення суду про встановлення факту перебування непрацездатного члена сім`ї на утриманні померлого годувальника.

Отже, у разі підтвердження рішенням суду факту перебування члена сім`ї на утриманні померлого годувальника, такий член сім`ї набуває права на оформлення пенсії в разі втрати годувальника.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 є матір`ю двох дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

З 05.12.2022 ОСОБА_3 перебував на військовій службі в Збройних Сил України на підставі Указу Президента від 24.02.2022 № 69/2022 «Про загальну мобілізацію», що підтверджується довідкою військової частини НОМЕР_1 від 26.01.2023 № 17.

ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_3 , під час виконання бойових обов`язків військової служби в зоні ведення бойових дій по відсічі збройної агресії російської федерації у м. Бахмут Донецької області, загинув внаслідок вибухової травми, що підтверджується корінцем сповіщення № 7 від 03.04.2023 лікарським свідоцтвом про смерть №2895, довідкою про причину смерті № 2895 від 05.04.2023 та витягом з протоколу засідання штатної ВЛК ЦВЛК Збройних Сил України від 30 жовтня 2023 року № 3831.

Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 20 липня 2023 року в справі № 707/2012/23, яке набрало законної сили 22.08.2023, заяву ОСОБА_1 в інтересах малолітнього сина ОСОБА_2 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України у Черкаській області про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні - задоволено повністю. Встановлено факт, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебував на утриманні свого брата - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Враховуючи, що ОСОБА_2 перебував на утриманні загиблого військовослужбовця ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який загинув в зоні ведення бойових дій, тому ОСОБА_2 набув права на призначення пенсії в разі втрати годувальника.

Щодо посилань відповідача на наявність у ОСОБА_2 працездатних батьків, суд виходить з такого.

Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» не містить визначення працездатної особи.

В свою чергу, в розумінні положень п. 16 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про зайнятість населення» від 5 липня 2012 року №5067-VI, працездатні особи - особи віком від 16 років, які проживають на території України і за станом здоров`я здатні до активної трудової діяльності.

У відповідності до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» 21 березня 1991 року № 875-XII, особою з інвалідністю є особа зі стійким розладом функцій організму, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження її життєдіяльності, внаслідок чого держава зобов`язана створити умови для реалізації нею прав нарівні з іншими громадянами та забезпечити її соціальний захист.

Відповідно до п. 2.2 Інструкції про встановлення груп інвалідності, яку затверджено наказом Міністерства охорони здоров`я України від 05.09.2011 №561 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 листопада 2011 року за №1295/20033, визначено критерії життєдіяльності людини: здатність до самообслуговування, пересування, орієнтації, контролю своєї поведінки, спілкування, навчання, виконання трудової діяльності.

Ступінь обмеження життєдіяльності - величина відхилення від норми діяльності людини. Ступінь обмеження життєдіяльності характеризується одним або поєднанням декількох зазначених найважливіших його критеріїв. Виділяють три ступені обмеження життєдіяльності: помірно виражене, виражене, значне.

Помірно виражене обмеження життєдіяльності зумовлено порушеннями функції органів і систем організму, що призводять до помірного обмеження можливості навчання, спілкування, орієнтації, контролю за своєю поведінкою, пересування, самообслуговування, участі у трудовій діяльності.

Виражене обмеження життєдіяльності обумовлюється порушенням функцій органів та систем організму, що полягає у вираженому порушенні можливості навчання, спілкування, орієнтації, контролю за своєю поведінкою, пересування, самообслуговування, участі у трудовій діяльності.

Значне обмеження життєдіяльності виникає внаслідок значних порушень функцій органів чи систем організму, що призводить до неможливості або значного порушення здатності чи можливості навчання, спілкування, орієнтації, контролю за своєю поведінкою, пересування, самообслуговування, участі у трудовій діяльності, та супроводжується необхідністю в сторонньому догляді (сторонній допомозі).

Особі, що визнана інвалідом, залежно від ступеня розладу функцій органів і систем організму та обмеження її життєдіяльності встановлюється I, II або III група інвалідності. I група інвалідності поділяється на підгрупи А і Б залежно від ступеня втрати здоров`я інваліда та обсягу потреби в постійному сторонньому догляді, допомозі або нагляді.

Отже, з наведених законодавчих приписів вбачається, що порушення функцій організму, яке в подальшому є підставою для встановлення певної групи інвалідності, створює наслідки у вигляді порушення трудових можливостей.

За таких обставин, особа з інвалідністю в розумінні норм Закону України «Про зайнятість населення» не відноситься до працездатного населення, оскільки є обмежено працездатною.

Згідно відомостей, які містяться в матеріалах справи ОСОБА_1 Міжрайонною МСЕК №4 (м. Черкаси) визнано особою з інвалідністю ІІ групи безтерміново, що підтверджено довідкою до акта огляду МСЕК серії 12ААГ №058410 від 15.08.2023. Згідно п. 12 вказаної довідки у висновку про умови та характер праці визначено необхідність працепристосування, тому ОСОБА_1 не є повністю працездатною особою.

Суд також зазначає, що відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян №6 від 24.12.2013 батько ОСОБА_2 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , є громадянином Грецької Республіки.

Згідно отриманої на запит суду відповіді №370986 від 19.12.2023 з Єдиного демографічного реєстру ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 не має зареєстрованого місця проживання на території України та згідно наданих позивачем пояснень не брав участі в утриманні сина, що і стало підставою для утримання ОСОБА_2 його старшим братом ОСОБА_3 та підтверджується рішенням суду, яке набрало законної сили.

Отже враховуючи, що ОСОБА_4 є іноземцем, який не зареєстрований в Україні, без підтвердженого права на працевлаштування, тим самим не може відповідати критеріям та віднесеним до працездатного населення України.

У відповідності до п. 2 Розділу IV. Приймання, оформлення і розгляд документів органами, що призначають пенсії Порядку №3-1 при прийманні документів працівник органу, що призначає пенсію: 1) ідентифікує заявника (його представника); 2) повідомляє інформацію щодо умов та порядку призначення пенсії; 3) реєструє заяву, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта або іншого документа, що посвідчує особу. Фіксує й засвідчує виявлені розбіжності; 4) з`ясовує наявніcть у заявника особливого (особливих) статусу (статусів), особливих заслуг, інших обставин, які можуть бути підставою для встановлення підвищень, надбавок, доплат; 5) повідомляє заявника або посадову особу уповноваженого органу (структурного підрозділу) про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів; 6)сканує документи. На створені електронні копії накладає кваліфікований електронний підпис; 7) надсилає запити про отримання необхідних відомостей з відповідних державних електронних інформаційних реєстрів, систем, баз даних згідно з пунктом 15 розділу II цього Порядку; 8) видає заявнику або посадовій особі уповноваженого органу (структурного підрозділу) розписку із зазначенням дати прийняття заяви, переліку одержаних і відсутніх документів, строку подання додаткових документів для призначення пенсії та пам`ятку пенсіонеру (додаток 9 до цього Порядку) та/або надсилає уповноваженому органу (структурному підрозділу) повідомлення про перелік документів, які необхідно подати додатково, та строк їх подання. Скановані розписка та пам`ятка пенсіонеру зберігаються в електронній пенсійній справі.

Отже, реалізовуючи обов`язок держави щодо забезпечення реалізації права особи на соціальний захист, територіальний пенсійний орган в межах наданих йому повноважень та відповідно до пенсійного законодавства повинен сприяти такій особі у реалізації права на призначення їй пенсії у належному розмірі, зокрема, шляхом перевірки правильності оформлення заяви, відповідності викладених у ній відомостей, змісту і належності оформлення документів, а у випадку їх відсутності чи невідповідності документів сприяти у витребуванні таких документів.

Всупереч наведених вимог Порядку №3-1 відповідач обмежився лише твердженням про наявність ОСОБА_2 працездатних батьків, однак не перевірив працездатність батьків малолітнього та не зазначив заявнику про необхідність надання додаткових документів для призначення пенсії, що з урахуванням встановлених в ході судового розгляду спору обставин непрацездатності батьків ОСОБА_2 , вказує про неправомірність оскарженого рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області № 95 від 03 листопада 2023 року про відмову у призначенні пенсії в разі втрати годувальника ОСОБА_2 .

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини (зокрема, постанови по справі Олссон проти Швеції від 24.03.1988 (скарга № 10465/83), запорукою вірного застосування - дискреційних повноважень є високий рівень правової культури державних службовців. Обсяг цих повноважень суб`єкта владних повноважень повинен мати чіткі межі застосування, рішення органу має бути визнано протиправним, у разі, коли істотність порушення процедури потягнуло його неправильність, а за наявністю правової можливості (якщо ідеться про прийняття органом одного з двох рішень надати чи ні певну можливість здійснювати певні дій) суди повинні відновлювати порушене право шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень (у т. ч. колегіальний орган) прийняти конкретне рішення про надання можливості, якщо відмова визнана неправомірною, а інших підстав для відмови не вбачається.

Враховуючи, що єдиною підставою для відмови в призначенні пенсії в разі втрати годувальника ОСОБА_2 слугувало наявність працездатних батьків, і ця підстава спростована в судовому порядку та інших підстав для відмови не вбачається, тому для ефективного відновлення порушених прав позивача необхідно зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії в разі втрати годувальника на неповнолітнього ОСОБА_2 та прийняти рішення, яким призначити ОСОБА_2 пенсію в разі втрати годувальника ОСОБА_3 з 03.04.2023.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 12, 14, 72, 76, 90, 139, 241-246, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області № 95 від 03 листопада 2023 року про відмову у призначенні пенсії в разі втрати годувальника ОСОБА_2 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (18002, м. Черкаси, вул. Смілянська, 23, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про призначення пенсії в разі втрати годувальника на неповнолітнього ОСОБА_2 та прийняти рішення, яким призначити ОСОБА_2 пенсію в разі втрати годувальника ОСОБА_3 з 03.04.2023.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня підписання рішення суду.

Суддя Валентин ГАРАЩЕНКО