Справа № 400/7893/23
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2023-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2023 р.м. ОдесаСправа № 400/7893/23

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Коваля М.П.,

суддів Турецької І.О.,

Косцової І.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одеса апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2023 року, прийняте у складі суду судді Мороза А.О. в місті Миколаїв, по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

У червні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому позивач просив суд:

- - визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо непроведення нарахування та виплати компенсації втрати частини доходу у випадку порушення встановлених строків їх виплати за весь час затримки по день фактичного розрахунку 27.05.23 р. по виплаті індексації грошового забезпечення за період з 01.01.16 р. до 28.02.18 р. включно із прийняттям індексу споживчих цін за 1 або 100 відсотків для обчислення індексації грошового забезпечення у січні 2008 р. (базовий місяць).;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходу у випадку порушення встановлених строків їх виплати за весь час затримки по день фактичного розрахунку 27.05.23 р. по виплаті індексації грошового забезпечення за період з 01.01.16 р. до 28.02.18 р. включно із прийняттям індексу споживчих цін за 1 або 100 відсотків для обчислення індексації грошового забезпечення у січні 2008 р. (базовий місяць).

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо непроведення нарахування та виплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходу у випадку порушення встановлених строків їх виплати за весь час затримки по день фактичного розрахунку 27.05.23 р. по виплаті індексації грошового забезпечення за період з 01.01.16 р. до 28.02.18 р. включно із прийняттям індексу споживчих цін за 1 або 100 відсотків для обчислення індексації грошового забезпечення у січні 2008 р. (базовий місяць). Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходу у випадку порушення встановлених строків їх виплати за весь час затримки по день фактичного розрахунку 27.05.23 р. по виплаті індексації грошового забезпечення за період з 01.01.16 р. до 28.02.18 р. включно із прийняттям індексу споживчих цін за 1 або 100 відсотків для обчислення індексації грошового забезпечення у січні 2008 р. (базовий місяць)..

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, Військова частина НОМЕР_1 звернулась до П`ятого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою, в якій вказує, що оскаржуване рішення суду прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, тому просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове рішення, у якому відмовити у задоволені позовних вимог повністю.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що умовою для виплати громадянину компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів, при цьому індексація грошового забезпечення взагалі не нараховувалась Позивачу, а нарахування відбулась одночасно із виплатою на виконання рішення суду. Апелянт вважає, що виплата коштів по рішенню суду носить разовий характер та не підпадає під дію Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків їх виплати». Апелянт вважає, що тільки в разі відмови власника або уповноваженого ним органу (особи) виплатити компенсацію особа набуває право на звернення до суду з позовом про зобов`язання у судовому порядку виплатити відповідну компенсацію, тому право позивача не порушене. Крім того, на думку апелянта, позивачем порушено строк звернення до суду з адміністративним позовом.

Позивач надав до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначено про законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, Позивач у період з 01.08.94 р. по 31.10.19 р. проходив військову службу у Збройних Силах України.

За змістом наказу Командувача Повітряних Сил Збройних Сил України (по особовому складу) від 1 жовтня 2019 р. № 487, ОСОБА_1 звільнено з військової служби у запас за п. 2 ч. 5 ст.26 (за станом здоров`я) Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 272 від 31.10.19 р. позивача виключено із списків військової частини та всіх видів забезпечення.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 12.01.23 р. у справі № 400/11143/21, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11.04.23 р., позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_2 задоволено, визнані протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо проведення перерахунку та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 за період з 01.01.16 р. до 28.02.18 р. включно з врахуванням 01.01.16 р. та 01.03.17 р. (базовий місяць) для обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення; зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення з 01.01.16 р. до 28.02.18 р. включно із прийняттям індексу споживчих цін за 1 або 100 відсотків для обчислення індексації грошового забезпечення у січні 2008 р. (базовий місяць).

27.05.23 р. відповідачем на виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 12.01.23 р. у справі № 400/11143/21 відповідач виплатив позивачу індексацію грошового забезпечення з 01.01.16 р. до 28.02.18 р. включно із прийняттям індексу споживчих цін за 1 або 100 відсотків для обчислення індексації грошового забезпечення у січні 2008 р. (базовий місяць).

29.05.23 р. позивач звернувся до відповідача з заявою про нарахування та виплату йому компенсацію втрати частини доходу у випадку порушення встановлених строків їх виплати за весь час затримки по день фактичного розрахунку 27.05.23 р. по виплаті індексації грошового забезпечення за період з 01.01.16 р. до 28.02.18 р. включно із прийняттям індексу споживчих цін за 1 або 100 відсотків для обчислення індексації грошового забезпечення у січні 2008 р. (базовий місяць). Однак, у строк визначений Законом України Про звернення громадян відповідач відповідь не надав.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо не проведення нарахування та виплати компенсації втрати частини доходу, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Вирішуючи спірне питання, суд першої інстанції виходив з того, що в ході розгляду справи судом встановлено бездіяльність відповідача щодо непроведення нарахування та виплати компенсації втрати частини доходу у випадку порушення встановлених строків їх виплати за весь час затримки по день фактичного розрахунку 27.05.23 р. по виплаті індексації грошового забезпечення за період з 01.01.16 р. до 28.02.18 р. включно із прийняттям індексу споживчих цін за 1 або 100 відсотків для обчислення індексації грошового забезпечення у січні 2008 р. (базовий місяць).

Вирішуючи дану справу в апеляційній інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» (далі Закон № 2050-ІІІ) визначає, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі № 2050-ІІІ слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення), сума індексації грошових доходів громадян; та інші.

Відповідно до статті 3 Закону № 2050-ІІІ сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Згідно зі статтею 4 Закону № 2050-ІІІ виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Використане у статті 3 Закону № 2050-ІІІ формулювання, що компенсація обчислюється як добуток «нарахованого, але не виплаченого грошового доходу» за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації - невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.

Зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні положень статей 1- 3 вказаного Закону № 2050-ІІІ дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені.

Аналогічна правова позиція наведена у постановах Верховного Суду України від 11 липня 2017 року № 21-2003а16, Верховного Суду від 22 червня 2018 року у справі № 810/1092/17, від 13 січня 2020 року у справі № 803/203/17, від 15.10.2020 року у справі № 240/11882/19.

З матеріалів справи вбачається, що рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 12 січня 2023 року у справі № 400/11143/21, яким зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення з 01.01.16 р. до 28.02.18 р. включно із прийняттям індексу споживчих цін за 1 або 100 відсотків для обчислення індексації грошового забезпечення у січні 2008 р. (базовий місяць) фактично було виконано лише 27 травня 2023 року шляхом перерахунку на картковий рахунок позивача індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 із врахуванням базового місяця січень 2008 року, що свідчить про наявність правових підстав для компенсації втрати частини доходів.

З метою реалізації Закону України №2050-ІІІ Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 21.02.2001 № 159, якою затвердив Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - Порядок №159), положення якого фактично відтворюють положення Закону № 2050-ІІІ, конкретизують підстави та механізм виплати компенсації.

Основними умовами для виплати суми компенсації є: порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів - пенсії та нарахування доходів (в тому числі, за рішенням суду). При цьому виплата компенсації втрати частини доходів повинна здійснюватися в день виплати основної суми доходу.

Норми Закону України № 2050-ІІІ і Порядку № 159 свідчать про відсутність обов`язку громадянина додатково звертатися до органу за виплатою компенсації втрати частини доходу.

Аналіз положень статей 1, 2, 4 Закону України №2050-ІІІ свідчить, що ними фактично встановлено (визначено) обов`язок відповідного підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання (у цьому випадку - пенсійного органу) у разі порушення встановлених строків виплати доходу (в тому числі, пенсії) громадянам провести їх компенсацію (нарахувати та виплатити) у добровільному порядку разом із відповідною несвоєчасною проведеною виплатою перерахованої пенсії.

Відмова відповідача у виплаті компенсації громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати у розумінні статті 7 Закону України № 2050-ІІІ не обов`язково має висловлюватися через ухвалення окремого акта індивідуальної дії, оскільки це не передбачено законодавством.

Зазначену норму варто тлумачити у її системному зв`язку з нормами статей 2-4 Закону України № 2050-ІІІ, які визначають, що компенсація втрати частини доходів через порушення строку їх виплати повинна нараховуватись, у цій справі Військовою частиною НОМЕР_3 , одночасно з виплатою заборгованості. Відповідно, не виплата компенсації разом із заборгованістю свідчить про відмову виплатити таку відповідно до Закону України № 2050-ІІІ і не потребує оформлення такої окремим рішенням, чим спростовуються доводи апелянта у цій частині.

Доводи апелянта, що виплата індексації за рішенням суду мала разовий характер, а тому компенсації не підлягає, колегія суддів відхиляє, оскільки компенсація, передбачена Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», виплачується у разі порушення строків виплати доходу, а не виконання рішення суду. Оскільки вказані кошти нараховані в результаті перерахунку розміру грошового забезпечення позивача та відновлення прав позивача, порушених при виплаті грошового забезпечення у меншому розмірі, вказана сума є доходом в розумінні статті 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати». Аналогічні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 09.08.2022 у справі №460/4765/20.

Судом першої інстанції вірно відхилено посилання відповідача, що позивач мав звернутись з даним позовом у період з 07.09.21 р. до 27.05.23 р., оскільки 07.09.21 р. відповідачем проведена виплата індексації в неповному обсязі і позивач в листопаді 2021 р. звернувся до суду з позовом, який був розглянути судом 12.01.23 р. і індексація відповідачем в повному обсязі була виплачена лише 27.05.23 р. Тобто, саме з вини відповідача відбулась несвоєчасна виплата індексації і не в повному обсязі.

Щодо посилань апелянта на пропуск позивачем строку звернення д о суду, колегія суддів звертає увагу, що у постановах Верховного Суду від 11.05.2023 у справі № 460/786/20, від 27.07.2022 у справі № 460/783/20, від 17.11.2021 у справі № 460/4188/20, від 09.06.2021 у справі № 240/186/20, Верховний Суд дійшов висновку, що саме з моменту отримання листа-відповіді, яким відмовлено позивачу у виплаті компенсації втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків виплати частини доходів, донарахованих на виконання рішення суду, розпочинається перебіг передбаченого частиною другою статті 122 КАС України шестимісячного строку для звернення до суду із заявленими позовними вимогами.

Враховуючи викладене, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вони не спростовують висновків суду першої інстанції, яким повно та правильно встановлено обставини справи і ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до положень статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладені обставини та з огляду на наведені положення законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 292, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2023 року залишити без задоволення.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2023 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий суддя: М. П. Коваль

Суддя: І. О. Турецька

Суддя: І.П. Косцова