Справа № 320/30072/23
Суддя: Кушнова А.О.
Дата ухвалення: 2023-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2023 року справа №320/30072/23

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнової А.О., розглянув у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Приватного підприємства «Будпостач» до Тернопільської митниці про визнання протиправним та скасування рішення,

Суть спору: до Київського окружного адміністративного суду звернулось Приватне підприємство «Будпостач» (далі позивач та/або ПП «Будпостач) з позовом до Тернопільської митниці (далі відповідач та/або митний орган) та просить суд визнати протиправним та скасувати рішення Тернопільської митниці від 11.08.2023 №UA403070/2023/000126/1 про коригування митної вартості товарів.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що при митному оформленні товару за митною декларацією ІМ40АА №23UA53U9 від 09.08.2023, який ввозився на митну територію України, ним було визначено його митну вартість за основним методом за ціною договору (контракту). ПП «Будпостач» зазначає, що на підтвердження заявленої митної вартості оцінюваного товару надало митному органу документи, які відповідають переліку, визначеному в частині 2 статті 53 Митного кодексу України (далі МК України), підтверджують митну вартість товару та містять об`єктивні відомості про складові митної вартості товару, подані документи не містять розбіжностей.

Позивач стверджує, що митний орган зазначених документів не врахував, у зв`язку з чим дійшов необґрунтованих висновків про наявність підстав для коригування митної вартості із застосуванням другорядних методів.

Відповідачем, на переконання ПП «Будпостач», неправомірно було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від 11.08.2023 №UA403070/2023/000126/1, яким скориговано заявлену позивачем митну вартість товару в митній декларації ІМ40АА №23UA53U9 від 09.08.2023, незважаючи на подані позивачем необхідні документи, які давали змогу митному органу визначити митну вартість товару за ціною, заявленою декларантом.

Позивач не погодився із рішенням митного органу, але з метою випуску задекларованого товару у вільний обіг подав до митного органу нову митну декларацію, в якій скоригував митну вартість товару з урахуванням рішення митного органу, сплатив митні платежі й перерахував на депозитний рахунок державного казначейства різницю між сумою митних платежів (гарантійне зобов`язання), обчисленою згідно з митною вартістю товару, визначеною декларантом, і сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товару, визначеною митним органом.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 13.09.2023 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання.

Відповідач проти позову заперечує, у відзиві на позовну заяву вказує, що під час автоматизованого контролю із застосуванням системи управління ризиками відповідно до Порядку здійснення аналізу та оцінки ризиків, розроблення і реалізації заходів з управління ризиками для визначення форм та обсягів митного контролю, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.07.2015 № 684, автоматизованою системою митного оформлення «Інспектор» (надалі АСМО «Інспектор») було згенеровано форми митного контролю:

« 103-1 Перевірка поданих товаросупровідних та товаротранспортних документів (в тому числі наданих на вимогу митного органу) та/або відомостей про них на предмет розбіжностей у відомостях, що зазначені у цих документах, митній декларації чи документах, що її заміщують, їх електронних копіях, розміщених в ЄАІС Держмитслужби»;

« 105-2 Контроль правильності визначення митної вартості товарів»;

« 106-2 Витребування документів, які підтверджують митну вартість товарів».

Також, АСМО «Інспектор» посадовій особі підрозділу митного оформлення визначено перелік необхідних до виконання митних процедур:

«Товари №№ 2. Здійснити перевірку достовірності заповнення полів додаткової інформації та додаткових властивостей товару електронного інвойсу графи 31 МД.

Перевірити характеристики, по яких зазначено «немає даних».

За участі фізичної особи (гр. 54 МД) наявні протоколи про порушення митних правил. Розглянути питання щодо посилення митного контролю з метою недопущення повторних порушень; п.3.3.4 Заявлення митної вартості товарів за рівнем нижчим, ніж рівень митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено».

09.08.2023 митницею було опрацьовано інформацію, яка міститься у наданих до митного оформлення товаросупровідних документах, за результатами опрацювання якої виявлено:

1. у супровідних документах Т-1 №№23PL322080NS61JEA9, 23PL322080NS61JED1, 23PL322080NS61JEF8, 23PL322080NS61JEM3, 23PL322080NS61JEN1, 23PL322080NS61JEP8 від 24.07.2023 зазначено класифікаційний код 87012900, а у поданій до митного оформлення мд №23UA53U9 від 09.08.2023 зазначено класифікаційні коди: товар №1 класифікацій код , товар №2 класифікацій код УКТЗЕД;

2. до митного оформлення надано інвойс № FTCM202302 від 21.05.2023 з чорним відбитком печатки продавця, хоча на інших товаро-супровідних документах відбиток печатки продавця червоного кольору, що надає сумнів у подані до митного оформлення оригіналу документа;

3. платежі, що було здійсненні відповідно до платіжних інструкцій в іноземній валюті №191 від 14.03.2023, №31 від 15.05.2023 не можливо ідентифікувати з даною поставкою товару в частині підтвердження фактурної вартості товару.

Таким чином, у сукупності перелічені вище фактори на думку митного органу вказують на наявність розбіжностей та невідповідностей у поданих до митного оформлення документах. Виходячи з вище наведеного, в митного органу виникли сумніви щодо достовірності відомостей зазначених у товаро-супровідних документах та піддається сумніву їх справжність. Таким чином, наявні ризики декларування недостовірних відомостей щодо митної вартості товарів та не включення всіх складових митної вартості у повному обсязі. Відповідно до п.2 ч.2 ст.52 МКУ декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані подати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Враховуючи дану інформацію заявлена до митного оформлення митна вартість не може бути визнана. Митна вартість товару № 1 визначена на підставі угоди щодо ідентичних товарів митне оформлення яких було проведено раніше. За результатом проведеної консультації з декларантом, відповідно до положень частини 4 ст. 57 Митного кодексу України, дійшли згоди, щодо визначення митної вартості згідно ст.59 Митного кодексу України за ціною договору щодо ідентичних товарів. За основу для обрахунку митної вартості товарів взято інформацію щодо раніше визначеної митним органом митної вартості товарів на рівні 2,55 USD/кг (592,66 USD/ шт,) згідно ЕМД UA403020/2022/24172 від 11.11.2022. Заявлена до митного оформлення митна вартість товару №2 не може бути визнана. Другорядні методи не були застосовані через відсутність достатньої інформації про ціну угоди щодо ідентичних та подібних товарів. Метод на основі віднімання вартості не може бути використаний оскільки відсутня інформація про ціни ідентичних чи подібних (аналогічних) товарів, що продаються на території України, а також про складові компоненти, що можуть бути виділені із ціни. Метод на основі додавання вартості не може бути використаний оскільки відсутня інформація про вартість всіх витрат, що зараховуються до ціни товару. За результатом проведеної консультації з декларантом, відповідно до положень частини 4 ст. 57 Митного кодексу України, дійшли згоди про неможливість визначення митної вартості згідно з положеннями статей 59-63 Митного кодексу України. Митна вартість товарів визначена за резервним методом визначення митної вартості згідно ст.64 Митного кодексу України. За основу для обрахунку митної вартості товарів взято інформацію щодо раніше визначеної митним органом митної вартості товарів на рівні 2,22 USD/кг (115,44 USD/шт.) згідно ЕМД UA206020/2023/8933 від 27.05.2023... ».

Отже, джерелом інформації для визначення митної вартості при винесенні рішення про коригування митної вартості № UA403070/2023/000126/1 від 11.08.2023 використано рівень митної вартості щодо ідентичних та аналогічних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, визначений відповідно до раніше визнаної (визначеної) митної вартості товарів, зокрема, товару № 1 на рівні 2,55 USD/кг (592,66 USD/шт,) згідно ЕМД UA403020/2022/24172 від 11.11.2022, товару № 2 на рівні 2,22 USD/кг (115,44 USD/ шт.) згідно ЕМД UA206020/2023/8933 від 27.05.2023. Таким чином, зважаючи на викладене, Тернопільська митницявважає, що рішення про коригування митної вартості товару №UA403070/2023/000126/1 від 11.08.2023 прийняте з дотриманням вимог чинного законодавства, є законним та обгрунтованим та не підлягає скасуванню.

Копію позовної заяви направлено відповідачу рекомендованою поштовою кореспонденцією, яку отримано 13.11.2023, що підтверджується відомостями з сервісу відстеження рекомендованих поштових відправлень Укрпошта.

23.11.2023 в Київському окружному адміністративному суді зареєстровано клопотання Тернопільської митниці про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 19.12.2023 у задоволенні клопотання представника Тернопільської митниці про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін відмовлено.

Відповідно до частини 6 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно з частиною 2 статті 175 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відповідно до частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Учасники справи з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні до суду не звертались.

З урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

в с т а н о в и в :

Приватне підприємство «Будпостач» (місцезнаходження: 02099, м. Київ, вул. Бориспільська, буд. 9Е, кім. 314, ідентифікаційний код 24267110) зареєстроване в якості юридичної особи 07.03.1996, про що в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань зроблено запис №1 000680 від 27.09.2004.

Судом встановлено, що 10.03.2021 між позивачем (як покупцем) та компанією SHAN DONG CHAHG MEI TRADING CO.LTD (як продавцем) укладено контракт №1340, відповідно до якого продавець виробляє та продає, а покупець купує з доставкою на територію України морським транспортом (доставка на умовах FOB будь-який китайський порт згідно правил Інконтермс 2000), товари (трактори, мотоблоки, культиватори, приналежності, запасні частини до них) згідно з Проформою-Інвойсом чи Інвойсом, які оформлюються на кожну партію товару і визначають асортимент, кількість, загальну вартість товару, строк поставки товару і порядок розрахунків. Проформа-інвойс чи Інвойс є невід`ємною частиною даного контракту (т. 1, а.с. 14-19).

Як вказує позивач, з метою перевезення товару ним попередньо укладено договір транспортного експедирування №UA00072711 від 24.02.2020 з ТОВ «Мерс Україна Лтд».

14.02.2022 для перевезення товарів позивач уклав з компанією «Maersk» (Данія) договір перевезення зовнішньоторговельних вантажів UA00072649.

28.02.2023 SHAN DONG CHAHG MEI TRADING CO.LTD надав ПП «Будпостач» прайс-листа (т. 1, а.с. 20) щодо ціни товарів, проформу-інвойс №FTCM202302 (т. 1, а.с. 24-25) за ціною 255820,00 доларів США на умовах 10% передоплати і 90% не пізніше відправки, товар мотоблоки, порт розвантаження: Гданськ порт, Польща або Констанца порт, Румунія.

14.03.2023 позивач на підставі контракту від 10.03.2021 №1340 перерахував продавцю платіжною інструкцією в іноземній валюті №191 (т. 1, а.с. 27-28) грошові кошти в розмірі 30301 доларів США.

15.05.2023 ПП «Будпостач» на підставі контракту від 10.03.2021 №1340 перерахував продавцю платіжною інструкцією в іноземній валюті №31 (т. 1, а.с. 29-30) грошові кошти в розмірі 259926 доларів США, що в сумі перерахованих коштів за двома платежами складає 290227 доларів США.

21.05.2023 продавець виписав позивачу комерційний інвойс №FTCM202302 (т. 1, а.с. 31-32) за ціною 243037 доларів США на товари на умовах передоплати, а також пакувальний аркуш до цього інвойсу.

Також, судом встановлено, що між сторонами укладено додаткову угоду №2/1 від 21.05.2023 до контракту №1340 від 10.03.2021, якою зменшено ціни за товар для покупця ПП «Будпостач».

Нові ціни на товар вказані в Додатку до даної додаткової угоди.

13.06.2023 на товари, що вказані в комерційному інвойсі, був виписаний сертифікат походження №X0002 (т. 1, а.с. 33-34).

11.07.2023 продавець передав товари перевізнику для доставки в Україну та одержав, як підтвердження передачі товарів, коносамент № 227429821 (т. 1, а.с. 35-39).

14.07.2023 для оплати транспортних та експедиційних послуг позивачу були виписані рахунки-фактури (інвойси): експедитором ТОВ «Мерск Україна Лтд» рахунок-фактура № (т. 1, а.с. 40-41), а перевізником компанією «Maersk» (Данія) інвойси № та № (т. 1, а.с. 42-43).

24.07.2023 митними органами Європейського Союзу були оформлені транзитні декларації форми ТІ №23PL322080NS61JEA9, №23PL322080NS61JEDl, №23PL322080NS61JEF8, №23PL322080NS61JENl, №23PL322080NS61JEM3 та №23PL322080NS61JEP8, як документи, що застосовуються для товарів, які перетинають територію Євросоюзу транзитом, як гарантія доставки товару до місця призначення (т. 1, а.с. 50).

26.07.2023 для підтвердження витрат на транспортування товарів та включення вартості таких послуг до митної вартості експедитор ТОВ «Мерск Україна Лтд» надав позивачу довідку про транспортні витрати №26 (т. 1, а.с. 44).

В цей же день, 26.07.2023, позивачем був складений для подачі відповідачу лист про оплату товарів, а також про те, що товари не страхувалися (т. 1, а.с. 45).

08.08.2023 ПП «Будпостач» була підготовлена презентація щодо технічних характеристик товарів (т. 1, а.с. 46-49).

На підставі залізничної накладної УМВС від 29.07.2023 № товари були доставлені до Тернопільської митниці (т. 1, а.с. 51-52).

09.08.2023 ПП «Будпостач» подав до відповідача митну декларацію №23UA53U9 (т. 1, а.с. 53-56) для митного оформлення товарів та випуску у вільний обіг, в якій митну вартість товарів визначив за основним методом за ціною договору (контракту), а у графі 22 зазначив загальну суму за рахунком 243037 доларів США.

Для підтвердження заявленої митної вартості до митної декларації №23UA53U9 декларант надав митному органу наступні документи: контракт від 10.03.2021 №1340 між позивачем та компанією SHAN DONG CHANG MEI TRADING CO.LTD. (Китай); комерційний інвойс від 21.05.2023 № FTCM202302 щодо ціни товарів; прайс лист продавця від 28.02.2023 щодо ціни товару; Платіжну інструкцію в іноземній валюті від 14.03.2023 №191 про оплату товару; платіжну інструкцію в іноземній валюті від 15.05.2023 №31 про оплату товару; сертифікат походження від 13.06.2023 №X0002; договір транспортного експедирування від 24.02.2020 №UA00072711 між позивачем та ТОВ «Мерск Україна ЛТД»; договір від 14.02.2022 №UA00072649 про перевезення товарів між позивачем та компанією Maersk А/S (Данія); коносамент від 11.07.2023 № 227429821; інвойс компанії Maersk А/S (Данія) від 14.07.2023 № для оплати послуг з перевезення товарів; інвойс компанії Maersk А/S (Данія) від 14.07.2023 № для оплати послуг з перевезення товарів; рахунок-фактуру ТОВ «Мерск Україна Лтд» від 14.07.2023 № для оплати позивачем експедиторських послуг при транспортуванні товарів; довідку ТОВ «Мерск Україна Лтд» про транспортні витрати від 26.07.2023 №26; залізничну накладну УМВС від 29.07.2023 №; транзитні декларації форми ТІ від 24.07.2023, №23PL322080NS61 JEA9, №23PL322080NS61 JED 1, №23PL322080NS61JEF8, №23PL322080NS61 JEN 1, №23PL322080NS61JEM3 та №23PL322080NS61JEP8; презентацію про технічні характеристики товарів від 08.08.2023; лист позивача від 26.07.2023 про оплату та страхування; декларацію митної вартості товарів.

Розглянувши подані ПП «Будпостач» документи для підтвердження заявленої в митній декларації ІМ40АА №23UA53U9 від 09.08.2023 митної вартості товарів, митний орган направив позивачеві електронне повідомлення від 09.08.2023 №923138 (далі повідомлення від 09.08.2023) (т. 1, а.с. 57), у якому вказав про документальне не підтвердження числових значень складових митної вартості, які є обов`язковими при її обчисленні, а саме фактурну вартість та витрати на страхування (якщо здійснювались).

Посилаючись на положення частини 2 статті 53 МК України, митний орган витребував від позивача наступні додаткові документи для підтвердження митної вартості імпортованих товарів: транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять інформацію про вартість перевезення оцінюваних товарів; якщо рахунок сплачено; банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; якщо здійснювалось страхування - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

09.08.2023 у відповідь на електронне повідомлення ПП «Будпостач» направив до митного органу лист №М184/23-1 (т. 1, а.с. 58), у якому заявив, що категорично не згідний з вимогами митниці про надання додаткових документів, оскільки в повідомленні не зазначено жодних доказів, жодних підстав, які б свідчили про наявність розбіжностей, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки чи інші підстави для витребування додаткових документів.

Як вказує позивач, не зважаючи на протиправність витребування додаткових документів (на його думку), ним було надано додаткові документи, а саме: доповнення від 21.05.2023 №2/1 до контракту від 10.03.2021 №1340; інформацію з джерел Інтернету щодо ціни ідентичних товарів на ринку Китаю.

11.08.2023 Тернопільська митниця прийняла рішення про коригування митної вартості товарів №UA403070/2023/000126/l (т. 1, а.с. 60), яким визначила митну вартість імпортованих позивачем товарів:

- Товару №1 трактори одновісні за ціною договору щодо ідентичних товарів. За основу для обрахунку митної вартості товарів взято інформацію щодо раніше визначеної митним органом митної вартості товарів на рівні 2,55 USD/кг (592,66 USD/шт,) згідно ЕМД UA403020/2022/24172 від 11.11.2022;

- Товару №2 культиватори для мотоблоку за резервним методом визначення митної вартості. За основу для обрахунку митної вартості товарів взято інформацію щодо раніше визначеної митним органом митної вартості товарів на рівні 2,22 USD/кг (115,44 USD/шт.) згідно ЕМД UA206020/2023/8933 від 27.05.2023.

Далі спірне та/або оскаржуване рішення.

В графі 33 спірного рішення митний орган вказав наступне:

«митна вартість імпортованого товару не може бути визнана за основним мотором визначення митної вартості у зв`язку з тим, що декларантом заявлено не повні відомості про митну вартість товару, а також документально не підтверджено числові значення складових митної вартості, які є обов`язковими при її обчисленні та на вимогу митного органу не подано документів, що підтверджують митну вартість товару:

- страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування;

- за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

- копію митної декларації країни відправлення;

- висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією.

СУР згенеровано форми митного контролю щодо контролю митної за кодами МФ 105-2, 106-2. У митного органу виникли обґрунтовані сумніви щодо заявленої митної вартості даного товару, враховуючи також те, що митна вартість згідно бази даних Держмитслужби щодо оформлених раніше митними органами товарів є вищою. Відповідно, митним органом розпочато процедуру консультації з декларантом та надіслано електронне повідомлення про надання додаткових документів для підтвердження митної вартості товару. Декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати додаткові документи.

За результатами опрацювання документів встановлені наступні невідповідності, а саме:

В супровідних документах Т-1 №№23PL322080NS61 JEA9, 23PL322080NS61JED1, 23PL322080NS61JEF8, 23PL322080NS61JEM3, 23PL322080NS61JEN1, 23PL322080NS61JEP8 від 24.07.2023 зазначено класифікаційний код 87012900, в поданій до митного оформлення мд №23UA53U9 від 09.08.2023 зазначено класифікаційні коди: товар №1 класифікацій код , товар №2 класифікацій код УКТЗЕД; до митного оформлення надано інвойс № FTCM202302 від 21.05.2023 з чорним відбитком печатки продавця, хоча на інших товаро-супровідних документах відбиток печатки продавця червоного кольору, що надає сумнів у поданні до митного оформлення оригіналу документа; платежі, що було здійсненні відповідно до платіжних інструкцій в іноземній валюті №191 від 14.03.2023, №31 від 15.05.2023 не можливо ідентифікувати з даною поставкою товару в частині підтвердження фактурної вартості товару.

Виходячи з вище наведеного, в митного органу виникли сумніви щодо достовірності відомостей, зазначених у товаро-супровідних документах та піддається сумніву їх справжність. Таким чином, наявні ризики декларування недостовірних відомостей щодо митної вартості товарів та не включення всіх складових митної вартості у повному обсязі.

Митна вартість товару №1 визначена на підставі угоди щодо ідентичних товарів митне оформлення яких було проведено раніше. За результатом проведеної консультації з декларантом, відповідно до положень частини 4 статті 57 Митного кодексу України, дійшли згоди, щодо визначення митної вартості згідно статті 59 Митного кодексу України за ціною договору щодо ідентичних товарів. За основу для обрахунку митної вартості товарів взято інформацію щодо раніше визначеної митним органом митної вартості товарів на рівні 2,55 USD/кг (592,66 USD/шт,) згідно ЕМД UA403020/2022/24172 від 11.11.2022.

Заявлена до митного оформлення митна вартість товару №2 не може бути визнана. Другорядні методи не були застосовані через відсутність достатньої інформації про ціну угоди щодо ідентичних та подібних товарів. Метод на основі віднімання вартості не може бути використаний, оскільки відсутня інформація про ціни ідентичних чи подібних (аналогічних) товарів, що продаються на території України, а також про складові компоненти, що можуть бути виділені із ціни. Метод на основі додавання вартості не може бути використаний, оскільки відсутня інформація про вартість всіх витрат, що зараховуються до ціни товару. За результатом проведеної консультації з декларантом, відповідно до положень частини 4 ст. 57 Митного кодексу України, дійшли згоди про неможливість визначення митної вартості згідно з положеннями статей 59-63 Митного кодексу України. Митна вартість товарів визначена за резервним методом визначення митної вартості згідно ст.64 Митного кодексу України. За основу для обрахунку митної вартості товарів взято інформацію щодо раніше визначеної митним органом митної вартості товарів на рівні 2,22 USD/кг (115,44 USD/шт.) згідно ЕМД UA206020/2023/8933 від 27.05.2023.».

Окрім цього митним органом винесено картку відмови в прийнятті митної декларації та митному оформленні товарів №UA403070/2023/000208 (т. 1, а.с. 62-65).

Позивачем, з урахуванням оскаржуваного рішення, заявив товари за митною декларацією №23UA64U0 (т. 1, а.с. 66-69) по якій сплатив митні платежі: мито на 185453,35 грн., ПДВ на 534007,92, грн., всього на 719461,27 грн.

Приватне підприємство «Будпостач» не погоджується із оскаржуваним рішенням, вважає його протиправним та таким, що підлягає скасуванню, з огляду на що звернулось до суду з метою захисту своїх порушених прав та охоронюваних законом інтересів.

Вирішуючи спір по суті, суд керується положеннями чинного законодавства, яке діяло станом на час виникнення спірних правовідносин та звертає увага на наступне.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що пов`язані із справлянням митних платежів регулюються Митним кодексом України, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.

Порядок визначення митної вартості імпортованих товарів та правила її декларування, а також регулює правовідносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України встановлює Митний кодекс України (далі МК України).

Відповідно до частини 1 статті 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Згідно зі статтею 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення, зокрема, код товару згідно з УКТ ЗЕД; фактурна вартість товарів; митна вартість товарів та метод її визначення; суми митних платежів; спосіб забезпечення сплати митних платежів (у разі застосування заходів гарантування їх сплати) (стаття 257 МК України).

Частиною 7 статті 257 МК України передбачено, що перелік відомостей, що підлягають внесенню до митних декларацій, обмежується лише тими відомостями, які є необхідними для цілей справляння митних платежів, формування митної статистики, а також для забезпечення додержання вимог цього Кодексу та інших законодавчих актів.

Митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється митними органами на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться відомості, передбачені частиною восьмою вказаної статті, у тому числі відомості про найменування товару, код товару згідно з УКТ ЗЕД, фактурну вартість товарів, митну вартість товарів та метод її визначення.

Статтями 49 та 50 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

При цьому, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця (ч. 5 ст. 58 МК України).

Система визначення митної вартості товарів ґрунтується на загальних принципах митної оцінки, прийнятих у міжнародній практиці. Міжнародно-правовим стандартом, на який зорієнтоване українське митне законодавство, є угоди по застосуванню статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року (ГААТ).

Згідно з частиною 2 статті VII ГААТ оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або подібного товару і не повинна ґрунтуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.

Частинами 4, 5 статті 58 МК України передбачено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Ціною, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, вважається загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

При визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, за переліком, що визначений частиною десятою статті 58 МК України, серед яких, зокрема, витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.

Згідно зі статтею 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів. При цьому, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

За правилами статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно з частиною 2 статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Статтею 58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо, зокрема, щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості (п. 1 ч. 5 ст. 54 МК України).

Цією ж статтею визначено, що у випадках, встановлених цим Кодексом, митний орган наділений правом письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Відповідно до положень статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У силу положень частини 5 статті 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Дана норма кореспондується з положеннями частини 3 статті 318 МК України, якою встановлено, що митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи.

Це також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур» №3018-VI від 15.02.2011, якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Разом з цим, якщо документи, зазначені у частині 2 статті 53 МК України, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини (частини третя статті 53 МК).

Відповідно до частини 3 статті 58 МК України у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Згідно з частинами 1-3 статті 64 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (ГААТ).

Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

Митна вартість імпортних товарів не визначається згідно із положеннями цієї статті на підставі:

1) ціни товарів українського походження на внутрішньому ринку України;

2) системи, яка передбачає прийняття для митних цілей вищої з двох альтернативних вартостей;

3) ціни товарів на внутрішньому ринку країни-експортера;

4) вартості виробництва, іншої, ніж обчислена вартість, визначена для ідентичних або подібних (аналогічних) товарів відповідно до положень статті 63 цього Кодексу;

5) ціни товарів, що поставляються з країни-експортера до третіх країн;

6) мінімальної митної вартості;

7) довільної чи фіктивної вартості.

Відповідно до частини 1 статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Частиною 2 статті 55 МК України передбачено, що прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:

1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;

3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом;

4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування;

5) інформацію про:

а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються:

у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом;

у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті;

б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

З аналізу частин 1, 2 статті 53 МК України слідує, що законом визначений вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Митні органи мають право витребовувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 30.06.2015 (справа 21-591а15).

Згідно з пунктом 2 частини 6 статті 54 МК України на підставі якого відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості товарів, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Тобто умовою, з якою закон пов`язує право митниці самостійно розраховувати митну вартість заявлених декларантом товарів, є наявність документально підтверджених обставин, що свідчать про заявлення декларантом неповних та/або недостовірних відомостей про товар та ціну, яку за нього сплачено.

Відтак, рішення митного органу не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.

Зі змісту спірного рішення слідує, що митним органом встановлено, що в супровідних документах Т-1 №№23PL322080NS61 JEA9, 23PL322080NS61JED1, 23PL322080NS61JEF8, 23PL322080NS61JEM3, 23PL322080NS61JEN1, 23PL322080NS61JEP8 від 24.07.2023 зазначено класифікаційний код 87012900, а в поданій до митного оформлення митній декларації №23UA53U9 від 09.08.2023 зазначено класифікаційні коди: товар №1 класифікацій код , товар №2 класифікацій код УКТЗЕД.

Суд звертає увагу, що в повідомлення від 09.08.2023 митним органом про вказані неточності зазначено не було. Під час розгляду справи відповідачем не аргументовано, яким чином дані недоліки вплинули на визначення декларантом митної вартості.

Отже, суд вважає, що такі доводи та посилання митного органу не підтверджені належними та достатніми доказами, а відтак не можуть бути підставами для коригування митної вартості товару.

Що ж стосується посилання митного органу на обставини надання ПП «Будпостач» до митного оформлення інвойсу № FTCM202302 від 21.05.2023 з чорним відбитком печатки продавця, хоча на інших товаро-супровідних документах відбиток печатки продавця червоного кольору, що надає сумнів у поданні до митного оформлення оригіналу документа, суд відмічає наступне.

Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу).

Суд при наданні оцінки вказаним вище твердженням митного органу звертає увагу на те, що у повідомленні від 09.08.2023 відповідач щодо окресленого нічого не вказував. Додаткових пояснень у декларанта не запитував.

При цьому, суд акцентує увагу на тому, що сумніви митного органу в частині «оригінальності» поданого ПП «Будпостач» інвойсу № FTCM202302 від 21.05.2023 не підтверджені належними та достатніми доказами, тобто є виключно припущеннями відповідача.

В матеріалах справи відсутні належні та достатні докази на підтвердження здійснення відповідачем запиту щодо встановлення обставин, який саме інвойс № FTCM202302 від 21.05.2023 було подано для митного оформлення, оригінал чи копія.

Крім цього, в спірному рішенні митним органом не вказано, що надання позивачем копії інвойсу № FTCM202302 від 21.05.2023 вплинуло безпосередньо на визначення митної вартості товару. Митним органом не встановлено та не доведено взагалі подання позивачем копії такого документу та відмінність у визначеній у ньому ціні на товар із оригіналом відповідного документа.

Отже, такі посилання відповідача, як підстава для коригування митної вартості не є обґрунтованими.

З приводу того, що платежі, здійснені відповідно до платіжних інструкцій в іноземній валюті №191 від 14.03.2023, №31 від 15.05.2023, не можливо ідентифікувати з даною поставкою товару в частині підтвердження фактурної вартості товару, суд зазначає таке.

Відповідно до платіжної інструкції №191 від 14.03.2023 (т. 1, а.с. 27-28) позивачем сплачено на користь SHAN DONG CHAHG MEI TRADING CO.LTD 30301,00 доларів США.

Згідно із платіжною інструкцією №321 від 15.05.2023 ТОВ «Будпостач» сплачено на користь SHAN DONG CHAHG MEI TRADING CO.LTD 259926,00 доларів США (т. 1, а.с. 29- 30).

Тут і надалі платіжні інструкції.

В призначенні платежу вказаних вище платіжних інструкціях міститься посилання на контракт №1340 від 10.03.2021.

Відповідно до статті 2 Контракту загальна сума по даному контракту становить 5000000,00 USD.

Підпунктом 3.1 пункту 3 статті 3 Контракту сторонами погоджено, що платежі по даному контракту проводяться в доларах США шляхом відстрочення платежу в строки, вказані у відповідному проформі-інвойсі та/або інвойсі.

Судом також встановлено, що ПП «Будпостач» разом з митною декларацією було надано лист від 26.07.2023 б/н (т. 1, а.с. 45), в якому наведено суми, які були ним сплачені за товар та відображено, що різниця 42471,00 доларів США буде закрита наступними поставками.

Резюмуючи викладене, суд вважає, що надані декларантом позивача документи (платіжні інструкції), з урахуванням листа від 26.07.2023 б/н в повній мірі давали можливість митному органу ідентифікувати, за яким контрактом сплачено ПП «Будпостач» кошти, в якому розмірі, тобто встановити фактурну вартість товару.

Водночас, слід наголосити, що у повідомленні від 09.08.2023 Тернопільська митниця витребувала від ПП «Будпостач» транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять інформацію про вартість перевезення оцінюваних товарів; якщо рахунок сплачено; банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; якщо здійснювалось страхування - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування, які, у свою чергу були надані останнім при митному оформлені товару.

Суд відмічає, що ПП «Будпостач» було надано відповідачу договір транспортного експедирування від 24.02.2020 №UA00072711, укладений між позивачем та ТОВ «Мерск Україна ЛТД»; договір від 14.02.2022 №UA00072649 про перевезення товарів між позивачем та компанією Maersk А/S (Данія); коносамент від 11.07.2023 № 227429821; інвойс компанії Maersk А/S (Данія) від 14.07.2023 № для оплати послуг з перевезення товарів; інвойс компанії Maersk А/S (Данія) від 14.07.2023 № для оплати послуг з перевезення товарів; рахунок-фактуру ТОВ «Мерск Україна Лтд» від 14.07.2023 № для оплати позивачем експедиторських послуг при транспортуванні товарів; довідку ТОВ «Мерск Україна Лтд» про транспортні витрати від 26.07.2023 №26; Залізничні накладні УМВС від 29.07.2023 №; транзитні декларації форми ТІ від 24.07.2023 №23PL322080NS61JEA9, №23PL322080NS61JEDl, №23PL322080NS61JEF8, №23PL322080NS61 JEN1, №23PL322080NS61 JEM3 та №23PL322080NS61 JEP8.

У наданій митному органі довідці експедитора ТОВ «Мерск Україна Лтд» про транспортні витрати від 26.07.2023 №26 (т. 1, а.с. 44) зазначено, що експедиційні послуги включені у вартість транспортних витрат, а вантаж не страхувався.

Загальна вартість транспортних витрат склала 265925,03 грн. та 8890,09 доларів США.

Також, суд зазначає, що у листі ПП «Будпостач» від 26.07.2023 б/н декларант повідомив митний орган, що при відповідній поставці, вантаж ним не страхувався та перевізнику не сплачувались кошти за страхування.

Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду у постанові від 31.05.2019 у справі №804/16553/14, якщо законом не визначено доказ (докази), виключно яким (-ми) повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами.

В даному випадку, як лист позивача від 26.07.2023 №б/н, так і довідка про транспортні витрати вих. №26 від 26/07/2023 підтверджують обставини не здійснення позивачем страхування вантажу, що виключає наявність можливості надати страхові документи.

Отже, на переконання суду, ПП "Будпостач", здійснюючи митне оформлення вантажу за митною декларацією №23UA53U9 від 09.08.2023, надав митному органу повний перелік документів, визначений частиною 2 статті 53 МК України, на підтвердження всіх складових митної вартості товару.

Що ж стосується обставин не подання позивачем на вимогу митного органу копії митної декларації країни відправлення та висновку про вартісні характеристики товару, який підготовлений спеціалізованою експертною організацією, суд відмічає, що такі вимоги у повідомленні від 09.08.2023 відсутні.

Водночас, такі документи, в розрізі положень частини 2 статті 53 МК України не є документами, які підтверджують митну вартість товару.

В частині виникнення у митного органу обґрунтованих сумнів щодо заявленої митної вартості даного товару, враховуючи також те, що митна вартість згідно бази даних Держмитслужби щодо оформлених раніше митними органами товарів є вищою, суд звертає увагу на те, що такі обставини не були підставою для витребування додаткових документів у декларанта, що прямо вбачається зі змісту повідомлення від 09.08.2023.

До того ж, відповідно до підпункту 1 пункту 1 розділу XII Порядку здійснення аналізу та оцінки ризиків, розроблення і реалізації заходів з управління ризиками для визначення форм та обсягів митного контролю, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.07.2015 № 684, посадові особи митних органів (їх структурних підрозділів) під час застосування СУР зобов`язані дотримуватися Конституції України та діяти винятково відповідно до Митного кодексу України та інших законів України, інших нормативних актів та вимог цього Порядку.

Спрацювання системи управління ризиками АСАУР, є лише рекомендацією посадовій особі митного органу більш детально проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції, та не може бути безумовною підставою для відмови в оформленні товару за самостійно заявленою декларантом митною вартістю товарів. Верховний Суд вважає за необхідне зауважити, що рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися виключно на інформації ЄАІС Держмитслужби України, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин при здійсненні ними зовнішньоекономічної діяльності Митним кодексом України не передбачено. Також слід врахувати, що в ЄАІС відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо судових рішень з питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню.

Аналогічна правова позиція зазначена у постанові Верховного Суду від 25.02.2020 у справі №260/718/19.

При цьому, суд вказує, що Тернопільська митниця, всупереч надання декларантом документів, які регламентовані частиною 2 статті 53 МК України, витребувала у декларанта додаткові документи, які вже були надані останнім і в повній мірі підтверджували заявлену ним митну вартість товару.

Суд відмічає, що не заперечує права митного органу з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, проте для цього він має довести підстави застосування норм частини 3 статті 53 МК України: наявність розбіжностей у поданих декларантом документах, ознак підробки або відсутність усіх відомостей про числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митним органом у повідомленні від 09.08.2023 про необхідність надання додаткових документів вказано про документальне не підтвердження числових значень складової митної вартості, які є обов`язковим при її обчислення, а саме фактурну вартість та витрати на страхування, однак, як вже було зазначено судом вище, запитувані відповідачем документи були надані декларантом разом з митною декларацією.

Відтак, проаналізувавши доводи митного органу, що слугували підставою для відмови у визнанні митної вартості, заявленої позивачем, суд дійшов висновку, що відповідач не довів, що ПП «Будпостач» було заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість імпортованого товару, та що в документах, поданих ним до митного оформлення, були відсутні відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товар.

Зі змісту спірного рішення слідує, що митний орган не надав належної оцінки поданим документам та не встановив конкретних обставин та фактів, які перешкоджають митному оформленню товару за основним методом визначення митної вартості.

Водночас, матеріалами справи підтверджується, що визначена ПП «Будпостач» у відповідній митній декларації митна вартість товару базується на об`єктивних, документально підтверджених даних і піддається обчисленню.

Суд також дослідив правомірність застосування відповідачем другорядного (резервного) методу визначення митної вартості товарів при прийнятті оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товару та зазначає наступне.

Матеріали справи свідчать, що за основу для коригування митної вартості спірного товару за другорядними (резервним та на підставі угоди щодо ідентичних товарів) методами визначення митної вартості товарів митним органом взято інформацію про раніше визначеної митної вартості товарів згідно ЕМД UA403020/2022/24172 від 11.11.2022 та UA206020/2023/8933 від 27.05.2023, з приводу чого суд зазначає наступне.

Відповідно до пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

У разі здійснення коригування митної вартості за резервним методом, у рішенні про коригування орган доходів і зборів поряд з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо; також у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні (пункт 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України №598 від 24.05.2012).

Таким чином, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номерів та дат митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у своїх постановах від 19.06.2018 у справі №826/6346/16 (№К/9901/36092/18), від 31.01.2018 у справі №813/7272/13-а (К/9901/3036/18), від 02.03.2018 у справі №804/2997/17 (К/9901/4472/17).

Між тим, як вбачається з графи 33 оскаржуваного рішення, у ньому зазначено лише дати та номери вказаних вище митних декларацій, на підставі яких здійснено коригування митної вартості, що не дає підстав вважати таке рішення обґрунтованим та мотивованим у контексті положень пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 статті 77 КАС України регламентовано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За правилами частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що оскаржуване рішення не відповідає критеріям, які встановлені частиною 2 статті 2 КАС України, а відтак є протиправним та таким, що підлягає скасуванню, відтак адміністративний позов підлягає задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем при зверненні з адміністративним позовом до суду було сплачено судовий збір у розмірі 10792,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № від 22.08.2023 (т. 1, а.с. 13).

Оскільки адміністративний позов підлягає до задоволення, сплачений ПП «Будпостач» судовий збір підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Тернопільської митниці.

Керуючись статтями 243-246, 250, 255 КАС України, суд

в и р і ш и в :

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Тернопільської митниці від 11.08.2023 №UA403070/2023/000126/1 про коригування митної вартості товарів.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Тернопільської митниці (місцезнаходження: 46020, м. Тернопіль, вул. Текстильна, б. 38, код ЄДРПОУ ВП: 43985576) на користь Приватного підприємства «Будпостач» (ідентифікаційний код 24267110, місцезнаходження: 02099, м. Київ, вул. Бориспільська, буд. 9Е, кім. 314) судовий збір у розмірі 10792,00 грн. (десять тисяч сімсот дев`яносто дві грн. 00 коп.).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Повний текст судового рішення складено 19.12.2023.

Суддя Кушнова А.О.