Справа № 620/14993/23
Суддя: Оксана ТИХОНЕНКО
Дата ухвалення: 2023-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2023 року м. Чернігів Справа № 620/14993/23

Чернігівський окружний адміністративний суд в складі головуючої судді Тихоненко О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (далі відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі відповідач 2), в якому просить:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області 73 від 25.04.2023 про відмову у переведенні позивача на пенсію по втраті годувальника відповідно до Закону України від 16.12.1993 №3723-ХІІ Про державну службу;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області перевести позивача з 21.04.2023 на пенсію по втраті годувальника на підставі ст. 37 Закону України від 16.12.1993 №3723-ХІІ Про державну службу та здійснити відповідний перерахунок і виплату пенсії згідно довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця №7-10/3/2023 від 18.04.2023, виданої Чернігівським апеляційним судом з урахуванням раніше виплачених сум.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що стаття 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723-ХІІ «Про державну службу» передбачає, що в разі смерті особи в період перебування на державній службі за наявності у померлого годувальника стажу державної служби не менше 10 років непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, призначається пенсія у зв`язку з втратою годувальника на одного непрацездатного члена сім`ї в розмірі 70% суми заробітної плати померлого годувальника, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а на 2-х і більше членів сім`ї - 90% відсотків. Отже, вважає, що на момент звернення до відповідача із заявою від 21.04.2023 остання, як непрацездатний член сім`ї померлого годувальника має всі законні підстави для переведення на пенсію у зв`язку із втратою годувальника згідно ст.37 вказаного Закону.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 11.10.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами. Ухвалою суду надано термін для подачі відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив та заперечень.

Вказану ухвалу суду відповідач 1 отримав 11.10.2023, що підтверджується довідкою в матеріалах справи (а.с.25 зворот), однак правом для подання відзиву чи заяви про продовження процесуального строку для подання відзиву у встановлений судом 15-денний строк не скористався. При цьому, суд зазначає, що відповідачем 1 згідно штампу на конверті подано відзив на позов 08.11.2023 без клопотання про поновлення процесуального строку на його прийняття, як наслідок поданий понад строк відзив не може бути прийнятий судом до уваги.

Відповідачем 2 подано відзив на позов, в якому просить відмовити позивачу у задоволенні позову в повному обсязі та зазначає, що ОСОБА_2 (далі ОСОБА_2 ) перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Чернігівській області та отримував з 01.11.2013 щомісячне довічне грошове утримання судді відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів". Згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 05.04.1972 ОСОБА_2 з 14.12.2016 звільнений з посади судді апеляційного суду Чернігівської області рішенням Вищої ради юстиції. Після звільнення і надалі отримував щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів". Таким чином, ОСОБА_2 з 14.12.2016 звільнений з посади судді апеляційного суду Чернігівської області і до дня смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) отримував щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів". Відповідно до ст. 142 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суддя, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років виплачується пенсія на умовах, визначених Законом 1058, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. ОСОБА_2 виплачувалося щомісячне довічне грошове утримання судді. Щомісячне довічне грошове утримання є особливою формою соціального забезпечення суддів, а не пенсією. Отже, ОСОБА_2 (померла особа, годувальник) не отримував пенсії за віком згідно Закону України Про державну службу та мав право на пенсію за цим Законом. Звертає увагу суду на те, що згідно ст. 3 Закону 889, цей Закон регулює відносини, що виникають у зв`язку із вступом на державну службу, її проходженням та припиненням, визначає правовий статус державного службовця. Дія цього Закону поширюється на державних службовців, перелік яких визначено у ч. 2 ст. 3 цього Закону. Відповідно до п. 12 ч. 3 ст. З Закону 889 дія цього Закону не поширюється, зокрема на суддів. Таким чином, оскільки ОСОБА_2 (померлому годувальнику) не призначалась пенсія державного службовця, підстави для призначення позивачу пенсії у зв`язку з втратою годувальника згідно із Законом України Про державну службу відсутні.

Позивачем подана відповідь на відзив відповідача 2, в якій остання зазначає аналогічні обставини, викладені в позові.

Відповідачем 2 надані заперечення, в яких зазначені аналогічні обставини, викладені у відзиві.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 , є пенсіонером та перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Чернігівській області, отримує пенсію по втраті годувальника відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік позивача, ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 13.09.2022 (а.с.10-11).

Як встановлено судом, ОСОБА_2 перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Чернігівській області та отримував з 01.11.2013 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів», з 14.12.2016 був звільнений з посади судді апеляційного суду Чернігівської області рішенням Вищої ради правосуддя (а.с.17-20).

21.04.2023 позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області із заявою про переведення її на пенсію по втраті годувальника відповідно до Закону України від 16.12.1993 №3723-ХІІ Про державну службу та здійснення перерахунку пенсії на підставі довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 18.04.2023 № 7-10/3/2023, виданої Чернігівським апеляційним судом на ім`я померлого чоловіка позивача ОСОБА_2 (а.с.12-13).

За результатами розгляду заяви позивача, рішенням від 25.04.2023 № 73, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області відмовлено в проведенні перерахунку пенсії та переході на пенсію по втраті годувальника відповідно до Закону України "Про державну службу", у зв`язку з відсутністю правових підстав. Вказано, що пенсії по інвалідності та у разі втрати годувальника, а також пенсії за віком, особам, які не мають права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 №3723-ХІІ Про державну службу, призначаються за нормами Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (а.с.15).

Листом від 27.04.2023 Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області повідомило позивача про прийняте рішення (а.с.14).

Вважаючи вказане рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернулася до суду з відповідним позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 № 1058-IV (далі Закон № 1058-ІV) розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

За приписами ч. 1 ст. 36 Закону № 1058-ІV пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті особи, яка виконала функцію донора анатомічних матеріалів людини, пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), та непрацездатним членам сім`ї особи, якій відповідно до Закону України "Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин" надано правовий статус особи, зниклої безвісти за особливих обставин, - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

В ч. 2 ст. 36 вказаного Закону визначено, що непрацездатними членами сім`ї вважаються:

1) чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягай пенсійного віку, передбаченого ст. 26 цього Закону.

Відповідно до ч.3 ст.36 Закону № 1058-ІV члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомоги була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Як встановлено судом та не заперечується учасниками справи ОСОБА_2 з 2016 року перебував у відставці та отримував довічне грошове утримання судді у відставці. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер.

В свою чергу, позивач отримує пенсію по втраті годувальника за приписами Закону № 1058-ІV.

За визначенням, що міститься у ст. 1 Закону № 1058-ІV пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Статтею 9 Закону № 1058-ІV передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати:

1) пенсія за віком;

2) пенсія по інвалідності;

3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Вказаний перелік видів пенсійних виплат є вичерпним.

За приписами ч. 10 ст. 37 Закону України Про державну службу від 16.12.1993 № 3723-ХІІ (далі - Закон № 3723-ХІІ) у разі смерті особи у період перебування на державній службі за наявності у померлого годувальника стажу державної служби не менше 10 років непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні (при цьому дітям - незалежно від того, чи були вони на утриманні померлого годувальника), призначається пенсія у зв`язку з втратою годувальника на одного непрацездатного члена сім`ї у розмірі 70 відсотків суми заробітної плати померлого годувальника, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а на двох і більше членів сім`ї - 90 відсотків. До непрацездатних членів сім`ї належать особи, зазначені у статті 36 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Право на призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника на умовах, передбачених частиною десятою цієї статті, мають також непрацездатні члени сім`ї померлої особи, яка отримувала або мала право на пенсію за цим Законом.

Так, Закон № 3723-XII втратив чинність на підставі Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII (далі - Закон № 889-VIII) за винятком статті 37 Закону № 3723-XII, яка повинна застосовуватися до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 розділу 11 Закону № 889 -VIII.

Згідно із пунктами 10 і 12, 13 розділу 11 Закону № 889-VIII державні службовці які на момент набрання законної сили цим законом мають стаж роботи на державній службі 10 або 20 років на посадах віднесених до відповідних категорій державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII.

Особами, які на день набрання чинності цим Законом, перебувають у відставці, відповідно до вимог ст. 31 Закону №3723-XII зберігаються гарантії, передбачені цією статтею.

Частина 1, 13, 14 ст. 37 Закону № 3723-XII встановлює, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз. 1 ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

У разі смерті особи у період перебування на державній службі за наявності у померлого годувальника стажу державної служби не менше 10 років непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні (при цьому дітям - незалежно від того, чи були вони на утриманні померлого годувальника), призначається пенсія у зв`язку з втратою годувальника на одного непрацездатного члена сім`ї у розмірі 70 відсотків суми заробітної плати померлого годувальника, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а на двох і більше членів сім`ї - 90 відсотків. До непрацездатних членів сім`ї належать особи, зазначені у ст. 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Право на призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника на умовах, передбачених ч. 10 цієї статті, мають також непрацездатні члени сім`ї померлої особи, яка отримувала або мала право на пенсію за цим Законом.

Отже, суд дійшов висновку, що за наявності умов, передбачених Законом України Про державну службу, стажу державної служби у особи, на утриманні якого перебувала позивач, остання має право на таку пенсію.

Верховний Суд у постановах від 09.11.2018 у справі № 236/3193/16-а та від 31.05.2021 у справі № 569/10026/16-а, від 21.12.2021 у справі № 440/7341/20, вказав, що дотримання принципу правової визначеності як складової принципу верховенства права полягає у тому, що, приймаючи нові умови пенсійного забезпечення згідно Закону № 889-VIII, Верховна Рада України закріпила право певних осіб на конкретні умови призначення пенсії, зокрема, пенсії державного службовця шляхом відсилання до норм Закону, який, серед іншого, передбачає такий вид пенсійного забезпечення, як призначення пенсії по втраті годувальника. За таких умов, розповсюдивши право на особу, законодавець шляхом прийняття закону поширив і право членів сім`ї цієї особи при призначенні пенсії на випадок втрати годувальника у разі її смерті, тобто позивача, відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII.

Можливість застосування такого підходу підтверджена правовими висновками Верховного Суду у справах щодо членів сім`ї померлого судді, які бажають отримувати пенсію за втратою годувальника, зокрема: від 25.05.2022 у справі № 409/2218/17, від 01.06.2022 № 420/9478/21.

Крім того, суд зазначає, що право на призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника особам, які були на його утриманні до отримання права на вихід на відповідну пенсію годувальником, законодавець пов`язує з наявністю у померлого стажу державної служби не менше 10 років та факту непрацездатності утриманця.

Суд зазначає, що час перебування ОСОБА_2 на посадах судді відповідно до пункту 4 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 №229, зараховується до стажу державної служби.

Як встановлено судом та слідує з матеріалів справи, зокрема, трудової книжки ОСОБА_2 серії НОМЕР_1 від 05.04.1972 та довідки Чернігівського апеляційного суду від 12.12.2023 №6-27/17/2023, стаж померлого чоловіка позивача, на посаді судді становить 23 роки 11 місяців 01 день: з 14.01.1993 по 19.03.2001 ОСОБА_2 працював суддею Прилуцького міського народного суду Чернігівської області; з 20.03.2001 по 14.12.2016 суддею Апеляційного суду Чернігівської області.

Тобто станом на 01.05.2016 (на день набрання чинності Закон України № 889- VIII) померлий чоловік позивача мав необхідний стаж (понад 20 років) роботи на посадах віднесених до державної служби.

Таким чином, судом встановлено, що чоловік позивача, як на момент призначення довічного грошового утримання, так і на момент смерті мав більше 20 років стажу роботи на посадах віднесених до державної служби, тобто мав право на одержання пенсії державних службовців відповідно до ч. 1 ст.37 Закону № 3723-XII, а тому позивач має право на призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника на підставі ст. 37 Закону № 3723-ХІІ.

Враховуючи вищевикладене, на підставі зібраних та досліджених доказів, аналізу чинного законодавства, суд, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про відмову в проведенні перерахунку пенсії позивачу від 25.04.2023 № 73; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області призначити позивачу з 21.04.2023 пенсію по втраті годувальника на підставі Закону України від 16.12.1993 № 3723-ХІІ Про державну службу та здійснити перерахунок та виплату пенсії згідно довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця №7-10/3/2023 від 18.04.2023, виданої Чернігівським апеляційним судом з урахуванням виплачених сум.

У відповідності до вимог частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Тому, за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів на користь позивача підлягає стягненню сплачений нею при поданні позовної заяви судовий збір в розмірі 536,80 грн, з кожного.

Керуючись статтями 72-74, 77, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про відмову в проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 від 25.04.2023 № 73.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області призначити ОСОБА_1 з 21.04.2023 пенсію по втраті годувальника на підставі Закону України від 16.12.1993 № 3723-ХІІ Про державну службу та здійснити перерахунок та виплату пенсії згідно довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця №7-10/3/2023 від 18.04.2023, виданої Чернігівським апеляційним судом з урахуванням виплачених сум.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 536,80 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 536,80 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (, вул. П`ятницька, 83-а, м. Чернігів, 14000).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, 79016, ).

Повне судове рішення складено 19.12.2023.

Суддя Оксана ТИХОНЕНКО