Справа № 320/8583/23
Суддя: Василенко Ярослав Миколайович
Дата ухвалення: 2023-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/8583/23 Головуючий у 1-й інстанції: Щавінський В.Р.
Суддя-доповідач: Василенко Я.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Василенка Я.М.,

суддів Ганечко О.М., Мельничука В.П.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Домобудівний комбінат №4» на рішення Київського окружного адміністративного суду від 20 липня 2023 року у справі за адміністративним позовом Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві до приватного акціонерного товариства «Домобудівний комбінат № 4» про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві звернулося до суду першої інстанції з позовом, в якому просило стягнути з ПрАТ «ДБК №4» заборгованість з відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» у розмірі 1 016 812,22 грн. за період з листопада 2022 року по січень 2023 року на розрахунковий рахунок ГУ ПФ в м. Києві.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 20.07.2023 позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з вказаним рішенням приватне акціонерне товариство «Домобудівний комбінат № 4» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення, як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

З метою повного та всебічного встановлення обставин справи, колегією суддів ухвалено рішення про продовження апеляційного розгляду даної справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ПрАТ «ДБК № 4» зареєстроване у ГУ ПФ в м. Києві як суб`єкт підприємницької діяльності та платником страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

У період з листопада 2022 року по січень 2023 року позивачем направлялися відповідачу розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до п. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в частині пенсій, призначених відповідно до пункту «б-з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Отримання указаних розрахунків ПрАТ «ДБК №4» підтверджується матеріалами справи (а.с. 15-24).

Водночас, враховуючи, що заборгованість з відшкодування витрат на виплату і доставку пільгових пенсій у розмірі 1 016 812,22 грн. відповідачем сплачена не була, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що матеріали справи підтверджують наявність заборгованості із відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій на підставі розрахунків, які своєчасно направлялися підприємству та останнім не оскаржувалися.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що судом не було враховано, що позивачем пропущено строк звернення до суду із цим позовом, оскільки відшкодування витрат на виплату і доставку пільгових пенсій не є страховими внесками, недоїмкою чи штрафними санкціями і пенею, а відтак на них не поширюється вимоги ч. 15 ст. 106 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Крім того, підкреслює, що позивачем не було направлено відповідачу розрахунок розміру фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій, на підставі яких можна було б перевірити їх правильність і достовірність. Зауважує, що розрахунок не є адміністративним актом, не може бути окремо оскаржений, а відтак його правильність має перевірятися під час розгляду справи про стягнення коштів.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції та вважає доводи апелянта безпідставними, враховуючи наступне.

Порядок компенсації витрат на виплату і доставку пільгових пенсій Пенсійному Фонду України визначено у Прикінцевих положеннях Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон).

Відповідно до п. 2 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Покриття витрат Пенсійного фонду на виплату і доставку пенсій за віком, призначених на пільгових умовах відповідно до статей 13 і 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та частин другої і третьої статті 114 цього Закону до досягнення пенсійного віку, визначеного статтею 26 цього Закону, здійснюється у такому порядку - підприємства та організації (крім сільськогосподарських товаровиробників, віднесених до четвертої групи платників єдиного податку, що визначені підпунктом 4 пункту 291.4 статті 291 Податкового кодексу України) вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, крім тих, які були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України; на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, а також на інших роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та частини другої статті 114 цього Закону, - до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону за раніше діючим порядком.

У разі недостатності зазначених коштів фінансування суми, якої не вистачає для повного покриття витрат на виплату та доставку таких пенсій, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Інструкція про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затверджена постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 №21-1 (далі - Інструкція №21-1), регламентує процедуру стягнення заборгованості зі сплати внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - страхові внески), сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій та інших платежів до бюджету Пенсійного фонду України, нарахування і сплати фінансових санкцій та пені, а також відшкодування підприємствами витрат Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Відповідно до пп. 2.1.1 п. 2.1 указаної Інструкції платниками страхових внесків є, зокрема, страхувальники-роботодавці, а саме - підприємства, установи й організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форм власності, виду діяльності та господарювання.

Згідно п. 6.1 Інструкції №21-1 для платників, зазначених у підпункті 2.1.1 пункту 2.1 розділу 2 цієї Інструкції (крім платників, віднесених до четвертої групи платників єдиного податку, що визначені у підпункті 4 пункту 291.4 статті 291 глави 1 розділу XIV Податкового кодексу України), відшкодуванню підлягають фактичні витрати на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до набрання чинності Законом України від 03 жовтня 2017 року № 2148-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» та призначених відповідно до частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» - особам, які були зайняті на інших роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пунктів «б»-«з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та пунктів 2-8 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Пунктом 6.2 Інструкції №21-1 передбачено, що витрати на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах особам, які мають стаж, що дає право на призначення цих пенсій на декількох підприємствах, покриваються цими підприємствами пропорційно стажу роботи. При цьому стаж роботи на останньому підприємстві враховується у повному розмірі, а з попередніх місць роботи осіб він додається до стажу, необхідного для призначення пенсій на пільгових умовах.

За правилами п. 6.4 Інструкції №21-1 розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається органами Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 «Прикінцевих положень» Закону (згідно з додатками 6 та 7), які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом місяця з новопризначених (перерахованих) пенсій.

Розрахунки формуються програмними засобами Інтегрованої комплексної інформаційної системи (ІКІС) Пенсійного фонду України до 01 січня поточного року та протягом місяця з дня прийняття рішення про призначення нової пенсії (підсистема «Призначення та виплата пенсій на базі електронної пенсійної справи» (ППВП ЕПС)) за даними відомостей, сформованих згідно з додатком 8. Уповноважені особи підписують розрахунки та передають їх підрозділам, відповідальним за направлення їх платникам. (п. 6.5 Інструкції №21-1).

При цьому, приписами п. 6.7 Інструкції №21-1 закріплено, що підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в розрахунку місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

У разі зміни розміру пенсії або настання обставин, які впливають на суму відшкодування (смерть пенсіонера, зміна місця проживання тощо), органи Пенсійного фонду повідомляють про це підприємства у розрахунку, який направляється підприємству в місячний строк з дня прийняття рішення про зміну розміру пенсії або про припинення виплати пенсії.

Суми фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період з дати призначення пенсії до дати складання розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 «Прикінцевих положень» Закону, сплачуються одночасно із оплатою фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за перший поточний місяць.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що обов`язок визначення сум відшкодування витрат на виплату та доставку пільгових пенсій покладено на органи Пенсійного фонду. У свою чергу відповідач - підприємство, зобов`язане здійснити відшкодування зазначених витрат у розмірах, визначених позивачем.

Підставою для відшкодування підприємством органам Пенсійного фонду витрат на виплату та доставку пільгових пенсій є розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за відповідний період. При цьому, матеріали справи не свідчать про те, що відповідач має пільги щодо відшкодування витрат на виплату та доставку пільгових пенсій. Пенсії, призначені його колишнім працівникам, фінансуються за рахунок коштів Пенсійного фонду України та підлягають відшкодуванню підприємством.

З урахуванням наведених норм колегія суддів вважає, що ПрАТ «ДБК №4» має законодавчо визначений обов`язок відшкодовувати витрати на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, на чому обґрунтовано наголосив суд першої інстанції.

При цьому, оскільки розрахунки та рішення про призначення колишнім працівникам ПрАТ «ДБК №4» пенсій підприємством не оскаржені, то це свідчить про наявність підстав для задоволення позову.

Наведений висновок щодо застосування згаданих правових норм викладений, зокрема, у постановах Верховного Суду від 16.10.2023 у справі № 804/75/18, від 18.01.2023 у справі №826/8883/17, від 26.10.2022 у справі №812/1231/17, від 14.09.2022 у справі №817/1943/17.

Доводи відповідача про те, що позивачем до повідомлень про суми фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій за спірний період не було надано розрахунків, на підставі яких можна зробити висновок про достовірність обчислення розміру пільгових пенсій виходячи з фактичних заробітків, стажу роботи та кваліфікації працівників, суд апеляційної інстанції вважає помилковим, оскільки дослідження цих обставин не належить до предмету доказування у цій справі. Таку ж позицію у подібних правовідносинах висловлено Верховним Судом у вже згаданій вище постанові від 16.10.2023 у справі №804/75/18.

Колегія суддів звертає увагу, що Верховний Суд у постанові від 05.01.2021 у справі № 640/18421/19 зазначав, що підставою для відшкодування підприємством органам пенсійного фонду витрат на виплату та доставку пільгових пенсій є розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за відповідний період.

Тобто, розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій є підставою для стягнення заборгованості.

Водночас, це стягнення не є безумовним, якщо органом пенсійного фонду допущено помилки в проведенні обрахунку або включено будь-які додаткові суми до стягнення.

Указана позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 08.11.2023 у справі № 818/763/18.

Разом з тим, на відміну від обставин справи №818/763/18, у справі, рішення в якій є предметом апеляційного перегляду, відповідачем не наводяться конкретні докази чи посилання не допущення позивачем помилок при проведенні обрахунку належної до стягнення суми. У свою чергу, як було зазначено вище, направлення страхувальнику будь-яких інших документів, ніж розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 «Прикінцевих положень» Закону (згідно з додатком 6 у спірному випадку), вимоги Інструкції №21-1 не містять.

З приводу аргументів апеляційної скарги про те, що ГУ ПФ в м. Києві пропущено встановлений ст. 122 КАС України тримісячний строк звернення до суду із цим позовом в частині, що стосується листопада 2022 року, адже за практикою Верховного Суду відшкодування витрат на виплату та доставку пільгових пенсій не є страховими внесками, недоїмкою, штрафними санкціями чи пенею, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до ч. 15 ст. 106 Закону строк давності щодо стягнення недоїмки, пені та штрафів не застосовується.

Фінансові санкції (штраф, пеня) та адміністративні стягнення, а також примусові стягнення органами виконавчої служби за несплату внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування фізичними особами - підприємцями, які обрали особливий спосіб оподаткування, не застосовуються.

У постановах Верховного Суду від 20.03.2018 у справі № 804/18891/14, від 26.06.2018 у справі № 804/8277/14 сформульовано правовий висновок щодо застосування цієї норми права у подібних правовідносинах, відповідно до якого у разі звернення до суду із позовом про стягнення заборгованості (недоїмки), яка виникла через несвоєчасне нарахування та/або сплату суми фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, до відносин щодо стягнення такої заборгованості (недоїмки) застосовуються положення частини п`ятнадцятої статті 106 Закону.

Водночас, строки звернення до суду із позовом про стягнення цієї заборгованості (недоїмки), передбачені ст. 99 КАС України (в редакції, яка діяла до 15.12.2017), не застосовуються.

У постанові від 01.12.2021 у справі № 140/1205/19 Верховний Суд зазначив про відсутність необхідності відступати від вказаного висновку, додавши, що у такому випадку термін «недоїмка» вжито в широкому розумінні заборгованості. Тобто, в розумінні суми фінансових зобов`язань (грошових боргів), що підлягає погашенню, поверненню в певний термін.

Таким чином, у разі звернення до суду із позовом про стягнення заборгованості (недоїмки), яка виникла через несвоєчасне відшкодування підприємствами витрат Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, строки звернення до суду, визначені положеннями КАС України - не застосовуються.

Така правова позиція викладена й у постанові Верховного Суду від 28.11.2019 у справі № 460/3113/18.

Посилання відповідача на правові позиції, викладені у постановах Верховного Суду від 13.09.2019 у справі №812/210/17, від 25.06.2020 у справі №812/1654/16, від 13.02.2018 у справі №812/1347/17, колегія суддів вважає помилковими, оскільки спірні у згаданих справах відносини є відмінними від тих, що є предметом спору у справі №320/8583/23.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не містить жодних обґрунтувань та/або посилань скаржника на незаконність рішення суду першої інстанції. Обґрунтувань неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права апеляційна скарга відповідача також не містить.

Надаючи оцінку всім доводам учасників справи, колегія суддів також враховує рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому суд зазначив, що «…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…».

Відповідно до ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» висновки ЄСПЛ є джерелом права.

Отже, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Домобудівний комбінат №4» залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 20 липня 2023 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Василенко Я.М.

Судді: Ганечко О.М.

Мельничук В.П.