Справа № 420/25846/23
Суддя: Василяка Д.К.
Дата ухвалення: 2023-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Василяки Д.К., розглянувши в письмовому провадженні справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про визнання протиправним та скасування постанов,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) в якому позивач просить суд:

визнати протиправною та скасувати постанову Головного державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Динника Олександра Анатолійовича від 11.09.2023 року про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_1 у розмірі: 5186,46 долари США (USD) в рамках виконавчого провадження № 52481765;

визнати протиправною та скасувати постанову Головного державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Динника Олександра Анатолійовича від 19.07.2023 року про арешт коштів боржника ОСОБА_1 в рамках виконавчого провадження № 52481765.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 04.10.2016 року старшим державним виконавцем Інгульського відділу державної виконавчої служби міста Миколаїв головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Сидоровою Наталією Володимирівною винесено Постанову про відкриття виконавчого провадження № 52481765 за виконавчим листом № 520/12495/15-ц виданого Київським районним судом м. Одеси 18.12.2015 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ" Укрсиббанк" боргу в розмірі 51562,64 дол. США та 11040,69 грн.

У постанові про відкриття виконавчого провадження, адреса боржника ОСОБА_1 зазначена: АДРЕСА_2 .

Позивач зазначає, що дана адреса на момент винесення постанови та по сьогоднішній день, не відповідає дійсній адресі реєстрації та проживання оскільки він зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_3 з 2008 року по сьогоднішній день.

У зв`язку з зазначенням невірної адреси боржника, постанову про відкриття виконавчого провадження від 04.10.2016 року та усі наступні постанови Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ОСОБА_1 не отримував, не знав про відкриття виконавчого провадження.

19.07.2023 року Головним державним виконавцем Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Динником Олександром Анатолійовичем винесено постанову про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_1 у розмірі: 189617,08 гривень. 1

19.07.2023 року Головним державним виконавцем Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Динником Олександром Анатолійовичем винесено постанову про виправлення описки в процесуальному документі, якою внесено виправлення до документу «Постанова про стягнення виконавчого збору» від 19.07.2023: змінити суму виконавчого збору з зазначеного « 189617,08 грн.» на вірний « 5156,26 дол. США та 1104,07 грн.»

19.07.2023 року Головним державним виконавцем Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Динником Олександром Анатолійовичем винесено постанову про арешт коштів боржника ОСОБА_1 , якою накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику у зв`язку з не надходженням до відділу ДВС інформації про сплату боргу, згідно з ст. 28 Закону України "ПВП" стягується збір в розмірі 10% від боргу та витрати на проведення виконавчих дій відповідно до ст. 42 ЗУ " ПВП".

Не знаючи про відкриття виконавчого провадження, ОСОБА_1 добровільно виконав рішення Київського районного суду м. Одеси від 20.11.2015 року, погасив кредитну заборгованість у повному обсязі.

14.08.2023 року АТ «УКРСИББАНК» видало ОСОБА_1 довідку про те, що він не має станом на 14.08.2023 року отриманих та непогашених кредитів в АТ «УКРСИББАНК».

Позивач зазначає, що Інгульським відділом державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) не було стягнуто з ОСОБА_1 сум за виконавчим листом, вказані суми заборгованості були погашені в добровільному порядку.

Законом не передбачено стягнення виконавчого збору у сумі, що перевищує 10 суми, зазначеної у виконавчому документі, незалежно від кількості боржників.

Солідарним боржником за виконавчим листом Київського районного суду м. Одеси від 18.12.2015 року є ОСОБА_2 , яка в свою чергу, погасила основну винагороду приватному виконавцю в повному обсязі, що підтверджується повідомленням приватного виконавця Парфьонова Г.В. від 09.08.2023 року. Відповідно до п. 12 Постанови КМУ «Про затвердження Порядку виплати винагород державним виконавцям та їх розмірів і розміру основної винагороди приватного виконавця» від 08.09.2016 року, розмір основної винагороди приватного виконавця становить 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом.

Стягнення з позивача як солідарного боржника виконавчого збору у сумі 10% від суми стягнення, зазначеної у виконавчому листі, при тому, що ця сума вже фактично сплачена іншим солідарним боржником ОСОБА_2 , порушує вимоги ч. 2 ст. 27 ЗУ «Про виконавче провадження».

11.09.2023 року головним державним виконавцем Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Динником Олександром Анатолійовичем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з фактичним повним виконанням рішення.

11.09.2023 року головним державним виконавцем Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Динником Олександром Анатолійовичем повторно винесено постанову про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_1 у сумі 5186,46 долари США (USD).

Державний виконавець встановивши, що боржником в 7-денний термін самостійно рішення не виконано, всупереч вимогам законодавства, своєчасно не виніс постанову про стягнення виконавчого збору, а виніс її 19.07.2023 року та 11.09.2023 року.

Позивач зазначає, що постанови від 19.07.2023 року та 11.09.2023 року про стягнення з позивача виконавчого збору в сумі 5156,26 дол. США та 1104,07 грн. та 5186,46 долари США (USD) винесені у зв`язку з невиконанням позивачем постанови від 04.10.2016 року про відкриття виконавчого провадження у добровільному порядку.

Отже, як при відкритті виконавчого провадження № 52481765, так і в подальшому при винесені спірних постанов про стягнення виконавчого збору від 19.07.2023 року та 11.09.2023 року державний виконавець зазначив адресу боржника, яка не відповідає адресі його реєстрації.

З цього випливає, що державний виконавець у ВП № 52481765 належним чином не повідомив боржника про примусове виконання виконавчого листа, боржник не був повідомлений про відкриття виконавчого провадження, що, на думку позивача, позбавило його права на добровільне виконання рішення у межах установлених законом строків, що у свою чергу свідчить про протиправність постанов про стягнення виконавчого збору від 19.07.2023 року та 11.09.2023 року.

Ухвалою судді від 19.10.2023 року прийнято до розгляду вказану позовну заяву та відкрито провадження у справі. Ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей встановлених ст.ст.268-272, 287 КАС України. Справу призначено до судового розгляду на 31.10.2023 року 10.00 год.

31.10.2023 року до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить позовну заяву залишити без задоволення. У відзиві зазначено, що на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження №52481765 з виконання виконавчого листа № 520/12495/15-ц виданого 18.12.2015 року Київським районним судом м. Миколаєва про стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» за кредитним договором №0 від 30.01.2008 року заборгованість в сумі 51562,64 дол. США та заборгованість по сплаті пені за несвоєчасне погашення кредиту та процентів у розмірі 11040,69 грн., з яких: кредитна заборгованість складає 48787,53 дол. США; заборгованість по процентам - 2775,11 дол. США; пеня за прострочення сплати кредиту 2447,47 грн.; пеня за прострочення сплати процентів 8593,22 грн.

03.10.2016 року надійшла заява про відкриття виконавчого провадження з оригіналом виконавчого листа № 520/12495/15-ц від 18.12.2015 року. Згідно виконавчого документа боржником визначено ОСОБА_1 , місто мешкання: АДРЕСА_2 . Аналогічна інформація вказана в заяві стягувача про відкриття виконавчого провадження. Таким чином, інформація про інше зареєстроване місце проживання боржника відсутня.

04.10.2016 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 52481765, якою встановлено строк для самостійного виконання до 11.10.2016 року.

19.07.2023 року винесено постанову про стягнення виконавчого збору в розмірі 189617,08 грн.

19.07.2023 року винесено постанову виправлення помилки у процесуальному документі, якою внесено виправлення до документа «Постанова про стягнення виконавчого збору» від 19.07.2023 року, змінено суму виконавчого збору з зазначеного « 189617,08 грн. на вірний 5156,26 дол. США та 1104,07 грн.

При виконанні виконавчого провадження № 52481765 державними виконавцями відділу вжито наступні заходи примусового виконання рішення:

09.06.2017 року винесено постанову про арешт майна боржника;

17.11.2017 року винесено постанову про розшук майна боржника;

13.04.2020 року винесено постанову про арешт коштів боржника;

19.07.2023 року винесено постанову про арешт коштів боржника.

Таким чином, відповідач вважає, що твердження позивача про добровільне виконання рішення, не знаходять свого підтвердження, оскільки протягом 2017-2023 років державними виконавцями відділу вживалися заходи примусового виконання рішення, що і призвело до фактичного виконання виконавчого документа.

Відповідач зазначає, що виконавчий збір стягується з боржника в розмірі 10% відсотків від суми, що підлягає стягненню, у разі невиконання рішення у строк встановлений державним виконавцем, що повністю відповідає обставинам справи. В позовній заяві ОСОБА_1 посилається на стягнення основної винагороди приватним виконавцем з солідарного боржника ОСОБА_2 . Як доказ надає копію листа Приватного виконавця Парфьонова Г.В. Однак, згідно наданої копії листа з солідарного боржника ОСОБА_2 в межах зведеного виконавчого провадження 62565537 стягнуто лише 27259,80 грн. виконавчого збору, що значно менше за суму виконавчого збору згідно оскаржуваної постанови. Також, виконавче провадження у відношені ОСОБА_1 не виконувалося. У разі надання боржником копій платіжних інструкцій про перерахування основної винагороди в межах зведеного виконавчого провадження 62565537, вказані платіжні інструкції будуть враховані для розрахунку залишку нестягнутого виконавчого збору.

У відповідності до вимог ч.3 ст.40 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки виконавчий збір на момент закінчення виконавчого провадження стягнуто не було, 11.09.2023 винесено постанову про стягнення виконавчого збору в розмірі 5 186,46 доларів США. 12.09.2023 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання постанови про стягнення виконавчого збору 5 186,46 доларів США. Постанова про стягнення виконавчого збору від 19.07.2023 винесена відповідно до вимог ст.ст. 27,40 Закону України «Про виконавче провадження». Таким чином підстави для скасування вказаної постанови відсутні.

07.11.2023 року від позивача надійшла відповідь на відзив в якій не погоджується з доводами відповідача та зазначає, що Державний виконавець у ВП № 52481765 належним чином не повідомив боржника про примусове виконання виконавчого листа, боржник не був повідомлений про відкриття виконавчого провадження, що позбавило його права на добровільне виконання рішення у межах установлених законом строків, що у свою чергу свідчить про протиправність постанов про стягнення виконавчого збору від 19.07.2023 року та 11.09.2023 року.

21.11.2023 року від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив в яких зазначає, що місто мешкання: АДРЕСА_2 ОСОБА_1 , визначена у виконавчому листі Київського районного суду м. Одеса № 520/12495/15-ц від 18.12.2015 року 03.10.2016 року та заяві ПАТ «УкрСиббанк» про відкриття виконавчого провадження. Згідно доданих до заяви про відкриття копії паспорту боржника ОСОБА_1 з 2008 року зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 з 1992 року. Таким чином, інформація про інше зареєстроване місце проживання боржника відсутня.

05.09.2023 року до відділу надійшла заява АТ «УкрСиббанк» про закінчення виконавчого провадження в якій зазначено, що 21.12.2021 відбулося погашення існуючої заборгованості за кредитним договором.

При виконанні виконавчого провадження № 52481765 державними виконавцями відділу вжито наступні заходи примусового виконання рішення. 09.06.2017 року винесено постанову про арешт майна боржника. 17.11.2017 року винесено постанову про розшук майна боржника. 13.04.2020 року винесено постанову про арешт коштів боржника. 19.07.2023 року винесено постанову про арешт коштів боржника. Таким чином, твердження позивача про добровільне виконання рішення, не знаходять свого підтвердження, оскільки протягом 2017-2023 років державними виконавцями відділу вживалися заходи примусового виконання рішення, що і призвело до фактичного виконання виконавчого документа. У відповідності до вимог ч.3 ст.40 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки виконавчий збір на момент закінчення виконавчого провадження стягнуто не було, 11.09.2023 винесено постанову про стягнення виконавчого збору в розмірі 5 186,46 доларів США. 12.09.2023 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання постанови про стягнення виконавчого збору 5 186,46 доларів США. Постанова про стягнення виконавчого збору від 19.07.2023 винесена відповідно до вимог ст.ст. 27,40 Закону України «Про виконавче провадження». Таким чином підстави для скасування вказаної постанови відсутні.

У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги у повному обсязі, не заперечував проти подальшого розгляду справи в порядку письмового провадження.

Представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовної заяви з підстав викладених у відзиві на позовну заяву та запереченні на відповідь на відзив. Також не заперечував проти подальшого розгляду справи в порядку письмового провадження.

З урахуванням вищенаведеного, а також того, що дана справа відноситься до окремої категорії термінових адміністративних справ, суд дійшов до висновку про можливість розгляду справи, у порядку письмового провадження.

Дослідивши в письмовому провадженні наявні в матеріалах справи докази, суд встановив наступні обставини: на виконанні Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) перебувало виконавче провадження №52481765 з виконання виконавчого листа № 520/12495/15-ц виданого 18.12.2015 року Київським районним судом м. Миколаєва про стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» за кредитним договором №0 від 30.01.2008 року заборгованість в сумі 51562,64 дол. США та заборгованість по сплаті пені за несвоєчасне погашення кредиту та процентів у розмірі 11040,69 грн., з яких: кредитна заборгованість складає 48787,53 дол. США; заборгованість по процентам 2775,11 дол. США; пеня за прострочення сплати кредиту 2447,47 грн.; пеня за прострочення сплати процентів 8593,22 грн.

03.10.2016 року надійшла заява про відкриття виконавчого провадження з оригіналом виконавчого листа № 520/12495/15-ц від 18.12.2015 року. Згідно виконавчого документа боржником визначено ОСОБА_1 , місто мешкання: АДРЕСА_2 .

04.10.2016 року старшим державним виконавцем Інгульського відділу державної виконавчої служби міста Миколаїв головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Сидоровою Наталією Володимирівною винесено Постанову про відкриття виконавчого провадження №52481765 за виконавчим листом № 520/12495/15-ц виданого Київським районним судом м. Одеси 18.12.2015 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ" Укрсиббанк" боргу в розмірі 51562,64 дол. США та 11040,69 грн.

09.06.2017 року винесено постанову про арешт майна боржника.

17.11.2017 року винесено постанову про розшук майна боржника.

13.04.2020 року винесено постанову про арешт коштів боржника.

19.07.2023 року Головним державним виконавцем Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Динником Олександром Анатолійовичем винесено постанову про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_1 у розмірі: 189617,08 гривень.

19.07.2023 року Головним державним виконавцем Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Динником Олександром Анатолійовичем винесено постанову про виправлення описки в процесуальному документі, якою внесено виправлення до документу «Постанова про стягнення виконавчого збору» від 19.07.2023: змінити суму виконавчого збору з зазначеного « 189617,08 грн.» на вірний « 5156,26 дол. США та 1104,07 грн.»

19.07.2023 року Головним державним виконавцем Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Динником Олександром Анатолійовичем винесено постанову про арешт коштів боржника ОСОБА_1 , якою накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику у зв`язку з не надходженням до відділу ДВС інформації про сплату боргу, згідно з ст. 28 Закону України "ПВП" стягується збір в розмірі 10% від боргу та витрати на проведення виконавчих дій відповідно до ст. 42 ЗУ " ПВП".

Згідно повідомлення приватного виконавця Парфьонова Г.В. від 09.08.2023 року повідомлено, що боржником за ЗВП 62565537, до складу якого входили наступні виконавчі провадження: ВП62564646 та ВП62565383 є ОСОБА_2 а стягувачем АТ «УКРСИББАНК». В межах зведеного виконавчого провадження ЗВП 62565537 стягнуто основну винагороду в загальному розмірі 27259, 80 грн.

14.08.2023 року АТ «УКРСИББАНК» видало ОСОБА_1 довідку про те, що він не має станом на 14.08.2023 року отриманих та непогашених кредитів в АТ «УКРСИББАНК».

11.09.2023 року головним державним виконавцем Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Динником Олександром Анатолійовичем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з фактичним повним виконанням рішення.

11.09.2023 року головним державним виконавцем Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Динником Олександром Анатолійовичем повторно винесено постанову про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_1 у сумі 5186,46 долари США (USD).

Незгода позивача із діями державного виконавця у ВП №52481765 про стягнення виконавчого збору та про накладення арешту зумовила звернення позивача до суду із цим позовом.

Частиною другою статті 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, який визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку є Закон України від 21.04.1999 №606-XIV «Про виконавче провадження»(далі - Закон № 606-XIV; був чинний на дату відкриття виконавчого провадження).

Відповідно до частини другої статті 25 Закону № 606-XIVдержавний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п`ятнадцяти днів) та

зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Згідно з частиною першою статті 27 Закону № 606-XIVу разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Відповідно до частини першої статті 28 Закону № 606-XIV у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі самостійного виконання боржником рішення після початку його примусового виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Поряд з цим, 05.10.2016 набрав чинності Закон України №1404-VIII «Про виконавче провадження»(далі - Закон №1404-VIII), пунктом 7 розд. ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» якого передбачено, що виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Відповідно до статті 10 Закону № 1404-VIIIзаходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Згідно з частиною першою та другою статті 27 Закону № 1404-VIII(у редакції, викладеній згідно із Законом України від 03.07.2018 №2475-VIII) виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 39 Закону №1404-VIII виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Як встановлено частиною третьою статті 40 Закону №1404-VІІІ, у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до частини четвертої статті 42 Закону № 1404-VІІІ на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

Згідно з пунктом 8 розділу IIІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 за №489/20802; у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 №2832/5, далі у редакції чинній на момент прийняття оскаржуваних постанов), у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1,3,4,6частини першої статті 37 Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1,2,4,6,7,9(крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 Закону),11,14 і 15частини першої статті 39 Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, постанова про стягнення виконавчого збору не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) реєструється в автоматизованій системі виконавчого провадження як виконавчий документ та підлягає виконанню в порядку, передбаченому Законом та цією Інструкцією. Державний виконавець зобов`язаний відкрити виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого збору не пізніше наступного робочого дня з дня її реєстрації в автоматизованій системі виконавчого провадження.

З наведеного випливає, що норми частини третьої статті 40 Закону №1404-VIII зобов`язують державного виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня закінчення виконавчого провадження, з підстав, передбачених, зокрема пунктом 9 вказаного Закону,винести постанову про стягнення виконавчого збору (якщо виконавчий збір не стягнуто), яка виконується в порядку, встановленому цим Законом.

Суд зазначає, що виконавче провадження №52481765 було відкрито 04.10.2016 (тобто за правилами Закону № 606-XIV, в редакції, які діяли на той час).

Як зазначалось вище, до 05.10.2016 правовідносини щодо здійснення виконавчих дій регулювались Законом № 606-XIV, а з 05.10.2016 вступив у силуЗакон №1404-VIII.

Спірна постанова про стягнення виконавчого збору в межах виконавчого провадження №52481765 прийнята відповідачем 11.09.2023 (за правилами Закону №1404-VIII, чинного на дату її ухвалення).

Отже, з моменту виникнення заборгованості позивача та прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження до прийняття постанови про стягнення виконавчого збору змінювалось законодавство відповідно до якого здійснювався обрахунок виконавчого збору.

За подібної ситуації Верховний Суд у постанові від 11.08.2021 у справі №300/3260/20 звернув увагу, з-поміж іншого, на те, що відповідно до частини першої статті 28 Закону № 606-XIVрозмір виконавчого збору (у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 Закону № 606-XIVдля самостійного його виконання) становив 10 відсотків від суми, що підлягала стягненню (якщо йдеться про вимоги майнового характеру). Відповідно до зазначеної постанови, у цьому випадку (тобто коли виконавче провадження відкрито за правилами Закону № 606-XIV) розмір виконавчого збору, який підлягає стягненню з боржника, потрібно визначати за правилами статті 28 Закону № 606-XIV(чинного на той час). Буквальний аналіз положень статті 27 Закону № 1404-VIII у зіставленні з частиною першою статті 28 Закону № 606-XIV у вимірі обставин цієї справи дає підстави для висновку, що повернення виконавчого документа стягувачу (зокрема без реального його виконання) не заперечує наявності підстав для стягнення виконавчого збору у розмірі 10 відсотків суми, що підлягала стягненню за цим (поверненим) виконавчим документом.

Повертаючись до обставин цієї справи, законом, який діяв на час відкриття виконавчого провадження, є Закон № 606-XIV, а з уваги на зміст його статті 28 розмір виконавчого збору становить 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом.

Аналогічна правова позиція викладено у постановах Верховного Суду від 19.01.2022 у справі №640/7697/21, від 11.08.2022 у справі №640/23271/21.

Також суд зазначає, що стягнення виконавчого збору є безумовною дією державного виконавця у межах виконавчого провадження та ефективним засобом стимулювання боржника до намагання виконати рішення суду самостійно до відкриття виконавчого провадження. Стягнення виконавчого збору є не правом, а обов`язком державного виконавця.

Суд критично оцінює посилання представника позивача, що виконавчий збір стягується лише за фактичного стягнення державним виконавцем коштів чи вчиненням ним дій, які призвели до стягненню з боржника сум заборгованості, оскільки відповідно до статті 27 Закону №1404-VІІІ (у редакції чинній на момент винесення оскаржуваної постанови) виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом.

Також суд звертає увагу позивача на те, що частина друга статті 27 №1404-VIII щодо стягнення виконавчого збору у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом діяла до 28.08.2018. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання» № 2475-VIII від 03.07.2018, який набрав чинності 28.08.2018, у частині другій статті 27 Закону № 1404-VIII слова «фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом» замінено словами «підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів». Отже, після 28.08.2018 розмір виконавчого збору розраховується не від суми фактичного стягнення, а від суми яка підлягає стягненню.

З урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд дійшов висновку про те, що оскаржувана постанова про стягнення виконавчого збору винесена відповідно до норм статей 3, 27, 40 Закону №1404-VIII, прийнята на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначений вказаним Законом.

Крім того, суд вважає необґрунтованими посилання позивача на те, що у постанові про відкриття виконавчого провадження, адреса боржника ОСОБА_1 зазначена: АДРЕСА_2 дійсна адреса місця проживання та реєстрації АДРЕСА_3 , оскільки згідно виконавчого документа боржником визначено ОСОБА_1 , місто мешкання: АДРЕСА_2 . Аналогічна інформація вказана в заяві стягувача про відкриття виконавчого провадження.

Серед іншого позивач вказує на те, що відповідач не повідомив про відкриття виконавчого провадження, що позбавило його права на добровільне виконання рішення. Однак суд вважає необхідним зазначити, що в даному випадку пердметом спору є постанова про арешт коштів боржника та постанова про стягнення виконавчого збору, а не оскарження дій державного виконавця, тому суд відхиляє зазначні посилання. При цьому обізнаність позивача про виконавче провадження підтверджується матеріалами справи та виконавчого провадження.

Також позивач зазначає, що в межах зведеного виконавчого провадження 62565537 сплачено виконавчий збір з ОСОБА_2 у розмірі 27259, 80 грн., однак суд вважає, що вказана сума не стягнута з ОСОБА_1 в рамках виконавчого провадження 62565537 та сума не відповідає 10% від суми яка підлягає примусовому стягнення в рамках виконавчого провадження 52481765.

У ході судового розгляду справи суд не встановив порушень процедури винесення постанови від 11.09.2013 року про стягнення виконавчого збору, передбаченої Законом №1404-VIII, які б призвели до порушень прав позивача як боржника у виконавчому провадженні.

Матеріали виконавчого провадження №52481765 свідчать, що державні виконавці вживали заходи щодо забезпечення виконання виконавчого документа.

За приписами частин першої четвертої статті 56 Закону №1404-VIII арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі. Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення.

Суд вважає, що оскаржувана постанова про арешт коштів боржника від 19.07.2023 ВП №2481765 прийнята з дотриманням вимог статті 56 Закону №1404-VIII, доказів протилежного позивачем не надано, у зв`язку із чим фактичні та правові підстави для визнання протиправною та скасування зазначеної постанови також відсутні.

Згідно з частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

У справах про протиправність рішень суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача.

Відповідачі під час розгляду справи довели правомірність оскаржуваних постанов.

З огляду на викладене, ураховуючи встановлені у справі обставини та положення законодавства, що регулюють спірні правовідносини, відсутність інших доводів позивача на обґрунтування заявлених вимог, суд уважає їх недоведеними, а позов таким, що не підлягає задоволенню з наведених вище підстав.

Оскільки позивачу у задоволенні позову відмовлено, судові витрати зі сплати судового збору відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 2, 5-6, 9, 72, 77, 90, 139, 205, 229, 241-246, 262, 268, 269, 287, 293 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про визнання протиправним та скасування постанов - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та строки, встановлені ст. 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Д.К.Василяка

.