Справа № 420/5550/23
Суддя: Шевчук О.А.
Дата ухвалення: 2023-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2023 р.м. ОдесаСправа № 420/5550/23
Головуючий в 1 інстанції: Юхтенко Л.Р.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі: головуючої судді Шевчук О.А.,

суддів: Бойка А.В., Федусика А.Г.,

при секретарі Альонішко С.І.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2022 року у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

В березні 2023 року позивач звернулась до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просила визнати протиправною бездіяльність НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби (військова частина НОМЕР_2 ) щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби у розмірі 50 % місячного грошового забезпечення за 15 повних календарних років служби з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди та індексації грошового забезпечення;

- зобов`язати НОМЕР_1 прикордонний загін Державної прикордонної служби (військова частина НОМЕР_2 ) здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби у розмірі 50 % місячного грошового забезпечення за 15 повних календарних років служби з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди та індексації грошового забезпечення;

- судові витрати покласти на відповідача.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2023 року позовну заяву задоволено. Визнано протиправною бездіяльність НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби (військова частина НОМЕР_2 ) щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби у розмірі 50 % місячного грошового забезпечення за 15 повних календарних років служби з урахуванням індексації грошового забезпечення та нарахованої і виплаченої щомісячної додаткової грошової винагороди. Зобов`язано НОМЕР_1 прикордонний загін Державної прикордонної служби (військова частина НОМЕР_2 ) здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби у розмірі 50 % місячного грошового забезпечення за 15 повних календарних років служби з урахуванням індексації грошового забезпечення та нарахованої і виплаченої щомісячної додаткової грошової винагороди. Стягнути з НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби (військова частина НОМЕР_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1073,60 грн (одна тисяча сімдесят три гривні 60 копійок).

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 20 листопада 2023 року у задоволенні клопотань НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина № НОМЕР_2 ) про поновлення строку на апеляційне оскарження - відмовлено. Відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина № НОМЕР_2 ) на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2023 року.

25.10.2023 року (вхід.№ ЕП/36776/23) від представника позивача до Одеського окружного адміністративного суду надійшла заява про ухвалення додаткового рішення.

На обґрунтування вказаної заяви представник позивача зазначив, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Дана позиція є усталеною і підтверджується численними постановами Верховного суду, наприклад у постанові ВС від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19 та інш. Повідомляє, що у позовній заяві ним зазначалось, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат складає: судовий збір за подання позовної заяви 1073,60 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 12100,00 грн. (розрахунок наданих послуг додається).

Крім того, представник позивача зазначає, що розрахунок наданих послуг № 1 від 26.01.2023р., Акт наданих послуг № 1 від 26.01.2023р. та Договір про надання правової допомоги додавалися до позовної заяви та містяться в матеріалах справи.

Отже, заявник вказує, що про намір стягнути витрати на професійну правничу допомогу позивачем було заявлено при поданні позовної заяви.

На підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу, понесених позивачем у зв`язку з підготовкою, складанням, направленням та розглядом позовної заяви, було надано документи (містяться в матеріалах справи): договір про надання правової (правничої) допомоги від 05.12.2022р.; розрахунок № 1 наданих послуг і витрат від 26.01.2023р.; акт наданих послуг № 1 від 26.01.2023р.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2023 року заяву представника ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення по справі за позовом ОСОБА_1 до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби (військова частина НОМЕР_2 ) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії - залишено без розгляду.

Не погоджуючись з ухвалою суду позивач надала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та прийняти нову ухвалу, якою заяву про ухвалення додаткового судового рішення задовольнити у повному обсязі, а саме: ухвалити додаткове рішення у справі № 420/5550/23 про стягнення з відповідача - НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби (військова частина НОМЕР_2 ) на користь позивача ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 12 100 грн. 00 коп. (дванадцять тисяч сто гривень 00 копійок). Доводами апеляційної скарги зазначено, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Дана позиція є усталеною і підтверджується численними постановами Верховного суду, наприклад у Постанові ВС від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19, у справах № 923/560/17, № 329/766/18, № 178/1522/18. Повідомляє, що у позовній заяві ним зазначалося, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат складає: судовий збір за подання позовної заяви 1073,60 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 12 100,00 грн. (розрахунок наданих послуг додається). Розрахунок наданих послуг № 1 від 26.01.2023р., Акт наданих послуг № 1 від 26.01.2023р. та Договір про надання правової допомоги додавалися до позовної заяви та містяться в матеріалах справи. Отже, про намір стягнути витрати на професійну правничу допомогу позивачем було заявлено при поданні позовної заяви. На підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу, понесених позивачем у зв`язку з підготовкою, складанням, направленням та розглядом позовної заяви, було надано документи (містяться в матеріалах справи): договір про надання правової (правничої) допомоги від 05.12.2022р., розрахунок № 1 наданих послуг і витрат від 26.01.2023р., акт наданих послуг № 1 від 26.01.2023р. Тобто, на думку апелянта, при винесенні рішення судом першої інстанції в частині стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу суд першої інстанції повинен був врахувати вищезазначені документи, що були подані разом з позовною заявою, і тільки в разі подачі позивачем нових документів, які б підтверджували витрати на професійну правничу допомогу, виносити рішення про збільшену суму витрат.

Відзиву на апеляційну скаргу відповідачем до суду не надано.

Особи, що беруть участь у справі, про дату, час і місце судового розгляду були сповіщені належним чином відповідно до ст. 124-130 КАС України, в судове засідання не з`явились, враховуючи що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 2 ст. 313 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін.

Згідно ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Приймаючи ухвалу про залишення без розгляду заяву про ухвалення додаткового рішення, суд першої інстанції виходив з того, що у позовній заяві представник позивача зазначив про надання попереднього (орієнтовного) розрахунку судових витрат, як намір, після ухвалення рішення у справі надати до суду остаточний розрахунок понесених позивачем судових витрат. Крім цього, судом першої інстанції зазначено, що рішення суду прийнято 15.09.2023 року та доставлено до електронного кабінету представника позивача 16.09.2023 року, а тому заява про ухвалення додаткового рішення, відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України, мала бути подана до 20 вересня 2023 року, однак таку заяву адвокатом подано 25 жовтня 2023 року, тобто з пропуском строку.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Статтею 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, крім іншого, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 134 КАС України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Відповідно до ч. 1 статті 139КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною 7 зазначеної статті встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Системний аналіз вказаних законодавчих положень дозволяє дійти висновку, що стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень підлягають компенсації документально підтверджені судові витрати, до складу яких входять, в тому числі витрати, пов`язані з оплатою професійної правничої допомоги. Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі: сторона, яка бажає компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона має право подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги та інші документи, що свідчать про витрати сторони, пов`язані із наданням правової допомоги.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,- задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби (військова частина НОМЕР_2 ) щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби у розмірі 50 % місячного грошового забезпечення за 15 повних календарних років служби з урахуванням індексації грошового забезпечення та нарахованої і виплаченої щомісячної додаткової грошової винагороди.

Зобов`язано НОМЕР_1 прикордонний загін Державної прикордонної служби (військова частина НОМЕР_2 ) здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби у розмірі 50 % місячного грошового забезпечення за 15 повних календарних років служби з урахуванням індексації грошового забезпечення та нарахованої і виплаченої щомісячної додаткової грошової винагороди.

Стягнуто з НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби (військова частина НОМЕР_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1073,60 грн (одна тисяча сімдесят три гривні 60 копійок).

Вказане рішення доставлено до електронного кабінету представника позивача, як користувача Електронного суду 16.09.2023 року.

До суду з заявою про ухвалення додаткового судового рішення представник позивача звернувся 25.10.2023 року. (а.с.143)

З позовної заяви вбачається, що представник позивача визначив попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат: судовий збір за подання позовної заяви 1073,60 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 12 100,00 грн. У прохальній частині позовної заяви зазначив - судові витрати покласти на відповідача.

При цьому, до позовної заяви адвокатом надано договір про надання правничої допомоги від 05 грудня 2022 року укладений між ОСОБА_1 та адвокатом Шалару О.І.; розрахунок №1 наданих послуг та витрат від 26 січня 2023 року; Акт №1 наданих послуг від 26 січня 2023 року; ордер про надання правничої допомоги Соколовій О.О.

Отже, про намір стягнути витрати на професійну правничу допомогу позивачем було заявлено при поданні позовної заяви і це питання не є спірним.

Апелянт також не заперечує в апеляційній скарзі, що при поданні позову ним було заявлено намір стягнути витрати на професійну правничу допомогу, однак вважає, що суд першої інстанції повинен був стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу на підставі поданих документів і тільки у випадку подачі нових документів, виносити рішення про збільшену суму.

Колегія суддів вважає таку позицію апелянта помилкою з огляду на наступне.

Так, відповідно до п. 1.2 Договору від 05 грудня 2022 року визначено, що клієнт зобов`язується сплатити виконавцеві гонорар (винагороду) за надану правову винагороду та компенсувати фактичні витрати за її надання в обсязі та на умовах, визначених договором.

При цьому, відповідно до п. 4.1 договору, сума винагороди (гонорару) адвоката визначається за домовленістю сторін, виходячи з обсягу наданої правової допомоги (послуг) адвокатом, та здійснені ним витрати, які виникли в процесі виконання даного договору, і понесені в інтересах клієнта(транспортні витрати, переклад, нотаріальне посвідчення документів, обов`язкові платежі тощо) викладаються у формі рахунку за надані послуги і витрати з описом наданої правничої допомоги (послуги) та вартості кожної з них окремо. Сторони також можуть визначати винагороду (гонорар) адвоката у конкретному розмірі, без детального опису наданої правової допомоги.

Колегія суддів звертає увагу, що договором, укладеним між сторонами, не було визначено конкретної суми гонорару адвоката за надану правничу допомогу, а тому попередньо розрахована сума витрат на професійну правничу допомогу, що зазначена у позовній заяві є орієнтовною та могла могла змінитись.

При цьому, колегія суддів зазначає, що попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат є складовою першої заяви по суті спору (позовної заяви, апеляційної та касаційної скарг, або відзиву), оскільки попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат враховується судом під час вирішення питання про розподіл судових витрат, пов`язаних з розглядом справи. При цьому слід зауважити, що поданий стороною попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми таких витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що у випадку подання до суду стороною справи попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які вона сплатила за надання професійної правової допомоги у зв`язку з розглядом справи, суд позбавлений можливості розглядати питання розподілу витрат на професійну правову допомогу до закінчення п`ятиденного строку, визначеного частиною сьомою статті 139 КАС України.

З огляду на вищезазначене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що надання попереднього (орієнтовного) розрахунку судових витрат, є наміром після ухвалення рішення по справі надати до суду остаточний розрахунок понесених позивачем судових витрат і така заява з відповідними доказами на підтвердження понесених витрат має бути подана до суду протягом п`яти днів з дня ухвалення рішення у справі.

При цьому, колегія суддів зазначає, що прохальна частина заяви сторони, про розподіл судових витрат, має містити чітку вимогу про відшкодування судових витрат з зазначенням суми, яка підлягає відшкодуванню на професійну правничу допомогу.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що ухвала Одеського окружного адміністративного суду ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеній ухвалі, у зв`язку з чим підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до ч.1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2023 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча суддя: О.А. Шевчук

Суддя: А.В. Бойко

Суддя: А.Г. Федусик