Справа № 480/3675/22
Суддя: Присяжнюк О.В.
Дата ухвалення: 2023-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2023 р.Справа № 480/3675/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Присяжнюк О.В.,

Суддів: Любчич Л.В. , Спаскіна О.А. ,

за участю секретаря судового засідання Труфанової К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 13.10.2023 р. (постановлену суддею Осіпова О.О.) по справі за заявою ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження по справі № 480/3675/22 за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 01.08.2022 р. позов ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії задоволено, а саме: визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо відмови ОСОБА_2 у перерахунку та виплаті пенсії на підставі довідки Сумського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки забезпечення № 11/40665/794 від 08.04.2022 р.; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2 з 01.04.2019 р., на підставі оновленої довідки про розмір грошового забезпечення Сумського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки № 11/40665/794 від 08.04.2022 р., з урахуванням раніше проведених виплат.

27.09.2023 р. ОСОБА_1 до суду подано заяву про заміну сторони виконавчого провадження, в якій вона просить замінити стягувача у виконавчому провадженні щодо виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 01.08.2022 р. у справі № 480/3675/22, зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_2 на підставі, наданої Сумським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки №11/40665/794 від 08.04.2022 р. про розмір грошового забезпечення станом на березень 2019 року, та здійснити виплату з урахуванням виплачених сум, його правонаступнику ОСОБА_1 , оскільки вона є дружиною померлого, а тому їй має бути виплачена сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою, у зв`язку з його смертю.

Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 13.10.2023 р. у задоволенні заяви ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження відмовлено.

ОСОБА_1 , не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 13.10.2023 р. та прийняти рішення, яким задовольнити її заяву про заміну сторони виконачого провадження.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянтка посилається на порушення судом першої інстанції законодавства, а саме: Кодексу адміністративного судочинства України та на невідповідність висновків суду обставинам справи.

У судове засідання учасники справи своїх представників не направили, про дату, час і місце судового засідання повідомлені своєчасно та належним чином.

Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (в подальшому КАС України), суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відмовляючи у задоволенні вищезазначеної заяви, суд першої інстанції виходив з того, що вимоги зобов`язального характеру нерозривно пов`язані з особою стягувача і не допускають правонаступництва, а тому відсутня можливість замінити сторону виконавчого провадження лише в частині вимог виконавчого листа та/або виконавчого провадження, що стосуються зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області виплатити нараховану, але не виплачену пенсію.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ст. 52 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником.

Згідно із ч. 1 ст. 379 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Відповідно до ст. 1 Закону України Про виконавче провадження, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно із ч. 5 ст. 15 Закону України Про виконавче провадження, у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Заміна сторони у відносинах, щодо яких виник спір (процесуальне правонаступництво) можлива на будь-якій стадії адміністративного процесу, як на стадії розгляду справи, так і на стадії виконання судового рішення, яке набрало законної сили, зокрема, і до видання виконавчого листа, і відбувається виключно за відповідним рішенням суду, а не державного виконавця (що стосується заміни сторони виконавчого провадження), незалежно від того виданий судом виконавчий лист на момент звернення із заявою про правонаступництво та чи пред`явлений він (виконавчий лист) до примусового виконання.

Згідно із ст. 1227 Цивільного кодексу України, суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Відповідно до ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі незвернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Згідно зі ст. 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі незвернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Отже, у разі переходу до членів сім`ї спадкодавця належних останньому соціальних виплат, відповідні відносини не є спадковими, у зв`язку з чим не застосовуються норми спадкового права. У цьому випадку право вимоги у зазначених осіб виникає не внаслідок спадкового правонаступництва, а через інший юридичний склад. Фактично законом встановлено переважне право членів сім`ї померлого перед спадкоємцями останнього на отримання соціальних виплат, що належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя.

Коли члени сім`ї пенсіонера або особа, якій забезпечується пенсією у разі втрати годувальника, реалізувала своє право на неодержану пенсію, в порядку, встановленому ч. 1 ст. 52 Закону № 1058-IV та ч. 1 ст. 61 Закону № 2262-ХІІ, шляхом звернення до територіального органу Пенсійного фонду не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера (ч. 2 ст. 52 Закону № 1058-IV), проте не отримала таку виплату й оскаржує прийняте суб`єктом владних повноважень рішення з цього питання.

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права, викладений у постановах Верховного Суду від 30.01.2020 р. у справі № 200/10269/19-а, від 06.04.2022 р. у справі № 200/10136/20-а.

Судовим розглядом встановлено, що листом Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 19.04.2023 р. ОСОБА_1 повідомлено, що за матеріалами пенсійної справи її чоловіка ОСОБА_2 , згідно витягу з розрахунку, який здійснено на виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 01.08.2022 р. у справі № 480/3675/22, яке набрало законної сили 01.09.2022 р., перерахована та обліковується сума коштів за період з 01.04.2019 р. до 30.09.2022 р., що підлягає виплаті за наявності бюджетних призначень Пенсійному фонду на цю мету.

Тобто, Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області, не заперечує щодо наявності нарахованих сум пенсії, які не виплачені до смерті ОСОБА_2 .

Отже, ОСОБА_1 як дружина ОСОБА_2 , позивача у справі № 480/3675/22 має право звернутися до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області із заявою щодо отримання нарахованої, але не виплаченої ОСОБА_2 суми пенсії, нарахованої на виконання рішення суду від 01.08.2022 р. у справі № 480/3675/22, а у разі відмови - оскаржити її в порядку, визначеному чинним законодавством.

Як вбачається із листа Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 19.04.2023 р., відмова у виплаті заявниці коштів, які на виконання рішення суду належать її померлому чоловіку, надана у відповідь на звернення ОСОБА_1 , проте не була нею оскаржена.

Одночасно суд апеляційної інстанції зазначає, що право ОСОБА_1 на отримання нарахованої, але не виплаченої суми пенсії, не дає підстав для здійснення заміни стягувача у виконавчому провадженні з примусового виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 01.08.2022 р., оскільки вказане рішення містить зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області провести перерахунок та виплату пенсії з 01.04.2019 р. безпосередньо ОСОБА_2 .

Тобто, рішення суду породжує правовідносини, які тривають в часі до того моменту, до якого у позивача залишається право на отримання пенсії на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», а смерть пенсіонера є тією обставиною, яка припиняє його право на отримання пенсії.

Таким чином, вимоги зобов`язального характеру нерозривно пов`язані з особою стягувача і не допускають правонаступництва, у зв`язку із чим суд не може замінити сторону виконавчого провадження лише в частині вимог виконавчого листа та/або виконавчого провадження, що стосуються зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області виплатити нараховану, але не виплачену пенсію.

За таких підстав, заміна сторони в виконавчому провадженні, у цьому випадку, не є належним способом захисту прав заявника.

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права, викладений у постановах Верховного Суду: від 07.09.2022 в справі № 520/19364/2020; від 27.09.2023 в справі № 420/16546/21; від 28.11.2023 в справі № 420/244/20.

Із врахуванням вищевикладених обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що заява ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження не обґрунтована та не підлягає задоволенню, оскільки враховуючи відповідне законодавче регулювання та судову практику, що склалася при вирішенні спірних правовідносин аналогічного характеру, а також беручи до уваги необхідність дотримання критерію ефективності у правовідносинах щодо захисту осіб, що наділені правом отримання нарахованих, але неодержаних за життя пенсіонера сум пенсії, вказане процесуальне питання не може бути вирішене за правилами статей 52, 376 КАС України, тобто з використанням інституту процесуального правонаступництва або заміни сторони у виконавчому провадженні, натомість підлягає вирішенню в позасудовому порядку, у зв`язку із чим апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

При прийнятті рішення у даній справі суд врахував позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки інших аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), Проніна проти України (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Із врахуванням такого підходу Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд апеляційної інстанції вважає, що ключові аргументи апеляційної скарги отримали достатню оцінку.

Інші доводи і заперечення сторін на висновки суду апеляційної інстанції не впливають.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 13.10.2023 р. - без змін, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 308, 316, 322, 325, 326, 328, 329, 379, Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -.

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 13.10.2023 р. по справі № 480/3675/22 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.В. Присяжнюк
Судді Л.В. Любчич О.А. Спаскін
Повний текст постанови складено 21.12.2023 року