Справа № 240/11770/23
Суддя: Нагірняк Микола Федорович
Дата ухвалення: 2023-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2023 року м. Житомир справа № 240/11770/23

категорія 112010201

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Нагірняк М.Ф., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання здійснити переведення на пенсію державного службовця за віком.

Заявою від 23.06.2023року Позивач уточнила свої позовні вимоги.

Позивач зазначає, що з 21.04.1997 року по 04.07.2022 року працювала на різних посадах в органах державної податкової/фіскальної служби. З 20.11.2021 року Позивачу призначена та виплачується пенсія за віком відповідно до вимог Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". 19.12.2022 року, враховуючи наявний стаж державної служби більше 20 років, Позивач звернулася до Відповідача із заявою про переведення на пенсію державного службовця. В січні 2023року Відповідач листом повідомив, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Миколаївській області від 23.12.2022 року відмовлено у такому переведенні, оскільки відсутні правові підстави для такого переведення.

Таку відмову Позивач вважає протиправною, так як Відповідач не врахував, що Позивач має необхідний стаж державної служби більше 20 років і досягла відповідного віку.

Ухвалою суду від 26.06.2023 року після усунення недоліків позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Представник Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Відповідача-1 по справі, направив до суду відзив на позов, в якому проти позову заперечує. У відзиві зазначається, що Позивач з 20.11.2021 року перебуває на обліку та отримувала пенсію, призначену відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". За принципом екстериторіальності заява Позивача від 19.12.2022 року була передана на розгляд Головного управління Пенсійного фонду України у Миколаївській області. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Миколаївській області від 23.12.2022 року Позивачу було відмовлено у переведені на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" та про перерахунок пенсії, так як у Позивача відсутній стаж державної служби, необхідний для такого переведення.

Представник Головного управління Пенсійного фонду України у Миколаївській, Відповідача-2 по справі, направив до суду відзив на позов, в якому проти позову заперечує. У відзиві зазначається, що за результатом розгляду звернення Позивача від 19.12.2022року, яке надійшло за принципом екстериторіальності, 23.12.2022 року було ухвалено оскаржуване рішення про відмову в переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" та про перерахунок пенсії.

Як зазначено у відзиві, періоди роботи Позивача в органах державної податкової служби на посадах, в період перебування на яких присвоюються персональні чи спеціальні звання, не підлягають зарахуванню до державної служби, а тому в задоволенні звернення Позивача правомірно було відмовлено.

У відповіді на відзив представник Відповідача зазначає про безпідставність доводів Відповідачів, наведених у відзивах. Вважає, що у Позивача станом на 01.05.2016року загальний стаж державної служби становив сумарно 17 років 11 місяців 12 днів, а станом на день звернення (19.12.2022року) - сумарно становив 23 роки 08 місяців 08 днів, що надає Позивачу права на пенсію державного службовця, а тому наявні підстави для задоволення позову.

Розглянувши в подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню за таких підстав.

Спірні правовідносини між сторонами по даній справі щодо пенсійного забезпечення державних службовців, в тому числі щодо порядку та підстав призначення пенсії, регулюються правовими нормами Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року № 889-VIII (надалі-Закон № 889-VIII), що були чинні на день виникнення таких відносин. Правовими нормами статті 90 цього Закону № 889-VIII прямо передбачено, що Пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

При цьому суд враховує, що за приписами частин другої та п`ятої статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року № 3723-XII (надалі-Закон № 3723-XII), що була чинна до прийняття Закону № 889-VIII, на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Одночасно суд зазначає, що відповідно до вимог п. 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 10.12.2015 № 899 "Про державну службу" право на призначення пенсії відповідно до вимог ст.37 Закону № 3723-XII мають:

- державні службовці, які на день набрання чинності Законом № 889-VIII займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу";

- особи, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу".

Аналіз вказаних правових норм дає підстави вважати, що необхідною умовою для наявності у осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, права на пенсію відповідно до згаданої статті є досягнення такими особами певного віку та наявність страхового стажу, передбаченого абз.1 ч.1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Тобто з 01.05.2016 (дата набрання чинності Законом України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року № 889-VIII) право на пенсію державного службовця мають особи за наявності слідуючих умов:

- досягнення певного віку (62 роки для чоловіків, 60 років для жінок);

- наявності передбаченого законодавством загального страхового стажу;

- наявності стажу державної служби не менш як 10 років та на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, або наявності не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Такий правовий висновок зробив Верховний Суд у "Справі про переведення з пенсії по інвалідності на пенсію державного службовця" від 04.04.2018 року (справа № 822/524/18) і зазначив, що після 01.05.2016 (дата набрання чинності Законом України від 10.12.2015 № 899 "Про державну службу") зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України від 16.12.93 № 3723 "Про державну службу" лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений п. 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 10.12.2015 № 889 "Про державну службу", та мають передбачені ч. 1 ст. 37 Закону України від 16.12.93 № 3723 "Про державну службу" вік і страховий стаж.

Судом встановлено та визнається сторонами, що на час звернення про призначення (переведення) пенсії (19.12.2022 року) Позивач, ОСОБА_1 , досягла віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та мала відповідний загальний страховий стаж.

Суть спору між сторонами зведена виключно до наявності права у Позивача як особи, якій з 20.11.2021 року призначена пенсія за віком відповідно до України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на призначення (переведення) на пенсію за віком відповідно до Закону № 3723-XII і, відповідно на перерахунок пенсії з дня такого призначення (переведення).

Як зазначено в оскаржуваному рішенні Відповідача-2, Позивачу відмовлено в переведені на пенсію за віком відповідно до Закону № 3723-XII та в перерахунку пенсії, оскільки станом на 01.05.2016року заявниця не набула 10 років стажу державної служби відповідно до Закону № 889-VIII (а.с.59).

Відповідно до доводів Відповідача-2, наведених у відзиві, періоди роботи Позивача в органах державної податкової служби на посадах, в період перебування на яких присвоюються персональні чи спеціальні звання, не підлягають зарахуванню до державної служби.

Такі доводи Відповідача-2 не відповідають обставинам справи та не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства з огляду на таке.

Суд зазначає, що статтею 10 Закону № 1058-IV передбачено право вибору пенсійних виплат особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника).

Приписи Закону № 3723-XII та приписи Закону № 889-VIII не містять жодних особливостей чи жодних обмежень права вибору пенсійних виплат особою, яка має одночасно право на різні види пенсії.

Як вже зазначалося, з 01.05.2016 (дата набрання чинності Законом № 889-VIII) право на пенсію державного службовця мають особи за наявності слідуючих умов:

- досягнення певного віку (62 роки для чоловіків, 60 років для жінок);

- наявності передбаченого законодавством загального страхового стажу;

- наявності стажу державної служби не менш як 10 років та на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, або наявності не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Наявність у Позивача відповідного пенсійного віку та відповідного загального страхового стажу станом на день звернення (19.12.2022 року) сторонами визнається і відповідно до вимог ч.1 ст.78 КАС України перед судом не доказуються.

Судом встановлено та визнається сторонами, що Позивач з 21.04.1997 року по 05.06.2000року проходила службу в органах податкової міліції ДПІ міста Житомира. В період з 17.08.2001року по 26.11.2001року Позивач працювала на посаді спеціаліста 1 категорії управління праці та соціального захисту населення Богунської районної ради м.Житомира.

З 28.11.2001 року по 28.02.2005 року Позивач проходила службу в ДПА в Житомирській області, а з 01.03.2005 року по 14.02.2013 року - в органах державної податкової служби у м.Києві, а з 15.02.2013 року по 12.09.2016 року і з 01.03.2017 року по 04.07.2022 року - в органах державної податкової служби Житомирської області.

Вказані обставини підтверджуються відповідними записами в трудовій книжці Позивача, копі якої долучена до позову та досліджена судом (а.с.23-46).

Суть спору між сторонами в даній справі зведена виключно до того, чи підлягає врахуванню стаж роботи Позивача на відповідних посадах в податкових органах до стажу державної служби.

Суд враховує, що за приписами ст.1 Закону № 889-VIII державна служба - це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави.

Державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті) (далі - державний орган), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов`язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби.

Як зазначено в ст.3 Закону № 889-VIII, цей Закон регулює відносини, що виникають у зв`язку із вступом на державну службу, її проходженням та припиненням, визначає правовий статус державного службовця. Дія цього Закону поширюється на державних службовців, в тому числі державних органів, особливості проходження державної служби в яких визначені статтею 91 цього Закону.

Абзацом першим частини дванадцятої статті 91 цього Закону прямо зазначено, що особливості вступу, проходження та припинення державної служби в Апараті Верховної Ради України, державних органах, зазначених у частинах першій, восьмій - одинадцятій цієї статті, інших органах системи правосуддя, дипломатичної служби, правоохоронних, митних та податкових органах регулюються цим Законом з урахуванням особливостей, визначених спеціальним законодавством у відповідній сфері.

Суд акцентує, що стаж державної служби обчислюється відповідно до статті 46 Закону № 889-VIII та Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2016 року № 229 (далі Порядок № 229). Частиною другою статті 46 Закону № 889- VIII визначено, що до стажу державної служби зараховуються, окрім іншого, час перебування на посадах, на яких присвоюються військові та спеціальні звання.

Аналогічно, відповідно до пункту 4 Порядку № 229 до стажу державної служби зараховується час перебування на посадах, на яких присвоюються військові та спеціальні звання.

Зазначене дає підстави суду зробити висновок, що весь період (з 21.04.1997року по 04.07.2022 року) перебування Позивача на посадах у відповідних податкових органах, на яких Позивачу були присвоєні спеціальні звання, підлягає зарахуванню до стажу державної служби.

Тобто, станом на 01.05.2016 року стаж державної служби Позивача в розумінні вимог Закону № 889- VIII сумарно складав більш ніж 10 років та не менш як 20 років на час досягнення пенсійного віку, що є достатнім для призначення пенсії за віком відповідно до цього Закону.

Враховуючи вимоги ст.19 Конституції України та ст.2 КАС України суд робить висновок, що рішення Відповідача-2 від 23.12.2022 року про відмову у призначення пенсії ОСОБА_1 є протиправним та підлягає скасуванню.

Таке порушене право Позивача підлягає судовому захисту та поновленню шляхом зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити (перевести) ОСОБА_1 з 20.12.2022 року на пенсію за віком у відповідності до вимог статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року № 3723-XII.

Відповідно до вимог ст.ст.139-143 КАС України, судові витрати ОСОБА_1 у вигляді 3230,80 грн. судового збору підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Миколаївській області.

Керуючись вимогами ст.ст.2,90,139-143,242-246,250,255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Миколаївській області (вул. Герцена, м. Хмельницький, 29000, ) від 23.12.2022 року про відмову у призначенні (переведенні) ОСОБА_1 на пенсії за віком у відповідності до вимог статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року № 3723-XII.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. О. Ольжича, 7, м. Житомир,10003. РНОКПП/) з 20.12.2022року призначити (перевести) ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , НОМЕР_1 ) на пенсію за віком у відповідності до вимог статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року № 3723-XII.

Судові витрати ОСОБА_1 у вигляді судового збору в сумі 3230,80 грн. підлягають відшкодуванню шляхом їх стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Миколаївській області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.Ф. Нагірняк