Справа № 280/6881/22
Суддя: Чабаненко С.В.
Дата ухвалення: 2023-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

21 грудня 2023 року м. Дніпросправа № 280/6881/22

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Чабаненко С.В.,

суддів: Білак С.В., Юрко І.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 06 березня 2023 року у справі №280/6881/22 за позовом ОСОБА_1 до Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання рішення протиправним, його скасування та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 28.03.2022 № 47 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах згідно пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з 02.01.2022;

- стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на користь ОСОБА_1 судові витрати, понесені у зв`язку із розглядом справи.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 06 березня 2023 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 28.03.2022 № 47. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 з 02.01.2022 періоди роботи на пільгових умовах за Списком № 2 з 01.04.2003 по 02.08.2013 на посаді монтажника по монтажу сталевих та залізобетонних конструкцій в ПАТ Будівельно-монтажне управління Запоріжстальбуд-1 та за період з 05.08.2013 по 31.03.2016 на посаді монтажника по монтажу сталевих та залізобетонних конструкцій в ТзОВ Запорізьке будівельно-монтажне управління. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 09.03.2022 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах та прийняти рішення, з урахуванням правової оцінки, наданої судом по даній справі. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволені позову.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження відповідно до вимог ст. 311 КАС України.

Перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено письмовими доказами, наявними в матеріалах справи, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно паспорту громадянина України серія НОМЕР_1 від 21.02.2002, у віці 55 років, 09.03.2022 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області через Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2, додавши до заяви такі документи:

- паспорт НОМЕР_1 ;

- довідку про заробітну плату;

- документи про стаж;

- трудову книжку НОМЕР_2 , НОМЕР_3 ;

- військовий квиток НОМЕР_4 ;

- пільгові довідки № 373, 128, б/н, б/н.

Пенсійний орган, дослідивши подані позивачем для призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначив, що страховий стаж з урахуванням пільгового стажу по Списку № 2 становить 34 роки 02 місяці 05 днів. При цьому до пільгового стажу за Списком № 2 не враховано наступні періоди роботи:

- з 01.04.2003 по 02.08.2013, згідно уточнюючої довідки № 373 від 29.05.2014, виданої ПАТ Будівельно-монтажне управління Запоріжстальбуд-1, оскільки не дотримана форма Додатку 5 Постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, що передбачає три підписи, а також відсутній загальний підсумок пільгового стажу роботи;

- з 05.08.2013 по 31.03.2016, згідно уточнюючої довідки № 128 від 15.06.2016, виданої ТзОВ Запорізьке будівельно-монтажне управління, оскільки не дотримана форма Додатку 5 Постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, що передбачає три підписи, а також відсутній загальний підсумок пільгового стажу роботи.

У зв`язку з цим, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (за екстериторіальністю) від 28.03.2022 № 47 ОСОБА_1 було відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно з пунктом 2 частини 2 статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Вважаючи дії відповідача щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком та неврахування для обчислення страхового стажу періодів роботи з 01.04.2003 по 02.08.2013 та з 05.08.2013 по 31.03.2016, протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов висновку, щодо скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Рівненській області від 28.03.2022 за № 47 про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, та зобов`язання відповідача зарахувати з 02.01.2022 періоди роботи позивача на пільгових умовах за Списком № 2 з 01.04.2003 по 02.08.2013 в ПАТ Будівельно-монтажне управління Запоріжстальбуд-1 та - з 05.08.2013 по 31.03.2016 на посаді монтажника по монтажу сталевих та залізобетонних конструкцій в ТзОВ Запорізьке будівельно-монтажне управління з зобов`язаням відповідача повторно розглянути заяву позивача від 09.03.2022 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, з урахуванням рішення Конституційного суду України від 23 січня 2020 року № 1-р/2020 по справі 1-5/2018 (746/15) та у відповідності пункту б статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення у редакції до Закону України від 02.03.2015 № 213-VIII, а також із врахування спірного періоду до пільгового стажу позивача за Списком № 2 та прийняти рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом по даній справі.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Нормами статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.

Згідно із статтею 2 Закону №1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-XII) за цим Законом призначаються трудові пенсії: до яких відносяться пенсії за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

Відповідно до статті 12 Закону № 1788-XII право на пенсію за віком мають чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років, жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Приписами пункту б статті 13 Закону № 1788-XII в редакції, чинній до внесення змін Законом України від 02 березня 2015 року № 213-VІІІ Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення (далі - Закон № 213-VІІІ), на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що затверджений Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Статтею 13 Закону № 1788-XII було передбачено зменшення пенсійного віку для чоловіків і жінок відносно загального пенсійного віку (60 років для чоловіків і 55 років для жінок) з урахуванням різниці між пенсійним віком у чоловіків і жінок на 10 років для працівників, зайнятих повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, та на 5 років для працівників, зайнятих повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці; зменшення пенсійного віку та стажу для чоловіків і жінок стосовно загального пенсійного віку з урахуванням різниці між пенсійним віком у чоловіків і жінок на 5 років.

Отже, з аналізу наведених норм вбачається, що пенсія за віком на пільгових умовах є особливим видом пенсії, яка призначається конкретній особі на підставі наявного страхового стажу, залежить від праці такої особи в особливих умовах, певно визначений час, призначення якої має відбуватись при досягненні нижчого пенсійного віку.

Законом № 213-VІІІ, який набрав чинності з 1 квітня 2015 року, збільшено раніше передбачений пунктом б статті 13 Закону № 1788-ХІІ вік набуття права на пенсію на пільгових умовах, зокрема, жінкам з 50 років до 55 років.

Відповідно до пункту 1 резолютивної частини Рішення № 1-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), стаття 13, частина друга статті 14, пункти б - г статті 54 Закону № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом № 213-VIII (пункт 1 рішення).

Згідно з пунктом 3 резолютивної частини зазначеного Рішення застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти б - г статті 54 Закону № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, у тому числі жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Таким чином, Рішенням № 1-р/2020 КСУ визнав неконституційними окремі положення Закону № 1788-ХІІ, у зв`язку із чим вони втратили чинність з дня ухвалення Рішення (пункт 2 резолютивної частини Рішення). Одночасно КСУ встановив, що підлягають застосуванню відповідні норми в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII.

У зв`язку з цим на час виникнення спірних правовідносин Закон № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 встановлював право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, для жінок після досягнення 50 років (за наявності стажу роботи та інших умов, визначених в рішенні КСУ).

Отже, на час виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 з одного боку, та Законом № 1058-ІV з іншого в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах. Перший із цих законів визначав такий вік у 50 років, тоді як другий у 55 років.

Оскільки норми названих законів регулюють одне і те ж коло відносин, вони явно суперечать один одному. У зв`язку з цим Велика Палата Верховного Суду при перегляді зразкової справи дійшла висновку, що таке регулювання порушує вимогу якості закону, передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (див. пункт 56 рішення Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі Щокін проти України).

При цьому, Велика Палата Верховного Суду також послалась на правовий висновок, сформульований нею раніше у постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, пункт 56), згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Отже, з огляду на висновки Великої Палати Верховного Суду у зразковій справі № 360/3611/20, у цій справі застосуванню підлягають саме норми Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020, а не Закону № 1058-ІV, а тому чоловіки мають право на призначення пільгової пенсії за Списком № 2 після досягнення 55 років.

Як вбачається з матеріалів справи, на час звернення за призначенням пенсії (09.03.2022 ) ОСОБА_1 досяг віку 55 років, про що також зазначено у рішення пенсійного органу від 28.03.2022 ркоу № 47.

Згідно з розрахунком стажу позивача (Форма РС-Право), страховий стаж позивача становить 35 років 6 місяців 14 днів (а.с. 52).

Таким чином, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на час звернення за призначенням пенсії досяг необхідного віку, мав необхідний загальний страховий і пільговий стаж, що згідно з Рішенням Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020, є обов`язковими умовами для призначення на пільгових умовах пенсії за віком за Списком №2.

Згідно з частиною 4 статті 24 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до ст.62 Закону України Про пенсійне забезпечення, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

12.08.1993 Кабінет Міністрів України своєю постановою №637 затвердив Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок №637).

Так, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків (розділ Загальні положення Порядку №637).

Пунктом 3 Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Отже, виходячи з наведених вище законодавчих актів, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Згідно з ч.1 ст.56 Закону України Про пенсійне забезпечення, до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

В той же час, пенсійним органом не зараховано до страхового та пільгового стажу позивача період роботи з 01.04.2003 по 02.08.2013 на посаді монтажника по монтажу сталевих та залізобетонних конструкцій в ПАТ Будівельно-монтажне управління Запоріжстальбуд-1 та за період з 05.08.2013 по 31.03.2016 на посаді монтажника по монтажу сталевих та залізобетонних конструкцій в ТзОВ Запорізьке будівельно-монтажне управління.

В обґрунтування наведеного відповідачем зазначено, що, спірні період не включено до пільгового стажу у зв`язку з тим, що подані позивачем довідки № 373 від 29.05.2014, виданої ПАТ Будівельно-монтажне управління Запоріжстальбуд-1 та № 128 від 15.09.2016, виданої ТзОВ Запорізьке будівельно-монтажне управління не відповідає формі довідки затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (додаток 5), а саме відсутні три підписи та загальний підсумок пільгового стажу роботи.

Так, копією трудової книжки позивача підтверджується, що в період з 01.04.2003 по 02.08.2013 він працював на посаді монтажника по монтажу сталевих та залізобетонних конструкцій в ПАТ Будівельно-монтажне управління Запоріжстальбуд-1 та за період з 05.08.2013 по 31.03.2016 на посаді монтажника по монтажу сталевих та залізобетонних конструкцій в ТзОВ Запорізьке будівельно-монтажне управління, але зазначені періоди включено лише до загального стажу позивача. Крім того, про роботу позивача на посадах, які передбачені Списоком № 2, відображено та зазначено в трудовій книжці позивача.

Постановою Кабінету Міністрів від 11 березня 1994 р. № 162 Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (чинної на час існування спірних правовідносин та, яка втратила чинність на підставі на підставі Постанови Кабінету Міністрів України № 36 (36-2003-п) від 16.01.2003, яка у свою чергу втратила чинність на підставі на підставі Постанови Кабінету Міністрів України № 461 від 24.06.2016), затверджено Список № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, в якому передбачені працівники, які працювали на посадах: апаратники-відливальники кінофотооснови і техплівок; обробники кінофотоматеріалів (за винятком зайнятих на штампуванні стрічки коррекс і пакуванні на світлі). Отже посади позивача передбачені Списком № 2.

Доводи апелянта стосовно відсутності підписів та загального підсумку пільгового стажу роботи, жодним чином не впливає на право позивача на зарахування періоду роботи до пільгового стажу, оскільки нормами чинного законодавством передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу роботи приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Тобто довідка передбачена в разі відсутності у особи належним чином оформленої трудової книжки, але в даному випадку, трудова книжка відповідачу надана, зауваження щодо її оформлення у відповідача відсутні, періоди роботи зараховано відповідачем до загального стажу.

Надані довідки, які по формі та змісту містить всю інформацію про періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професію та посаду; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка позивачу.

При цьому відповідач не позбавлений права здійснити перевірку підприємства самостійно в разі виникнення будь-яких сумнівів у наданих документах позивача.

Крім того, слід зазначити, що в будь-якому випадку, період роботи позивача відповідач зобов`язаний враховувати відповідно до записів в трудовій книжці, а не відмовляти у призначенні пенсії позивачу.

З огляду на вищевикладене, відповідач повинен зарахувати до пільгового стажу позивача з 02.01.2022 спірні періоди роботи з 01.04.2003 по 02.08.2013 на посаді в ПАТ Будівельно-монтажне управління Запоріжстальбуд-1 та - з 05.08.2013 по 31.03.2016 на посаді монтажника по монтажу сталевих та залізобетонних конструкцій в ТзОВ Запорізьке будівельно-монтажне управління, оскільки такий стаж підтверджується матеріалами справи, у т.ч. записами трудової книжки позивача, відповідними довідками №№ 128 та 373.

Враховуючи наведені обставини справи та норми права, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області повторно розглянути заяву ОСОБА_2 від 09.03.2022 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, з урахуванням рішення Конституційного Суду України №1-5/2018 (746/15) від 23 січня 2020 року №2-р/2020 та з урахуванням висновків суду.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що відповідачем протиправно не зараховано позивачу до пільгового стажу роботи за Списком № 2 зазначені вище періоди його роботи. Записами у трудовій книжці позивача та відповідними довідками підтверджено характер роботи позивача за спірний період, який дає позивачу право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2.

Отже колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції щодо часткового задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правового обґрунтування, покладеного в основу судового рішення, тому не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

З урахуванням приведеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні в судовому засідання усіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки ця справа є справою незначної складності у розумінні частини 6 статті 12 КАС України, розглянута за правилами спрощеного позовного провадження та не відноситься до справ, які відповідно до КАС України розглядаються за правилами загального позовного провадження, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 06 березня 2023 року у справі №280/6881/22 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати прийняття та відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - суддя С.В. Чабаненко

суддя С.В. Білак

суддя І.В. Юрко