Справа № 520/32880/23
Суддя: Бідонько А.В.
Дата ухвалення: 2023-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2023 р. №520/32880/23

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бідонько А.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції в Харківській області (вул. Ярославська, буд. 1/29,м. Харків,61052, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з зазначеним позовом та просить суд:

1. Визнати бездіяльність Головного управління Національної поліції в Харківській області яка полягає у не нарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 03.06.2022 року по 01.11.2023 року протиправною;

2. Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Харківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 03.06.2022 року по 01.11.2023 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідач у встановлені законом строки не виконав обов`язку щодо проведення відповідного розрахунку з працівником, що звільняється з роботи чим допустив порушення ст. 116 Кодексу законів про працю України, що є підставою для застосування до нього відповідальності, передбаченої ст. 117 Кодексу законів про працю України. Відтак, просить стягнути середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні відповідно до статті 117 Кодексу законів про працю України.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 21.11.2023 відкрито спрощене провадження в порядку, передбаченому статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України.

Копія ухвали по справі була надіслана сторонам та отримана ними, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідач, Головне управління Національної поліції в Харківській області, 07.12.2023 до суду надало відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що на виконання рішення від 06.12.2022. по справі № 520/9357/22 та постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 20.07.2023 по справі № 520/9357/22 ГУНП в Харківській області 29.12.2023 здійснено нарахування та виплату позивачці індексації грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по 31.10.2017 та нарахування та виплату 01.11.2023 надбавку за службу в умовах режимних обмежень за період з 01.01.2018 по 03.06.2022. Тобто остаточний розрахунок було проведено 01.11.2023 із затримкою з 01.11.2022 по 01.11.2023 у 365 днів. Однак, відповідно до статті 117 Кодексу законів про працю України у разі невиплаті з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки; визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

Отже, період за який ГУНП в Харківській області може відшкодувати середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у разі задоволення позовних вимог судом, повинен становити з 01.11.2022 по 01.05.2023, тобто 180 днів (шість місяців), як передбачено чинним законодавством.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно до вимог ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Судом з матеріалів справи встановлено, що позивач проходив службу на посаді старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Харківській області, спеціальне звання - майор поліції.

Наказом ГУНП в Харківській області від 02.06.2022 №272 о/с позивача було звільнено зі служби з 03.06.2022 згідно із Законом У країни «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VIII за п.7 ч. 1 ст.77 (за власним бажанням).

В період проходження служби в ГУНП в Харківській області позивач перебував на фінансовому забезпеченні в ГУНП в Харківській області та отримував грошове забезпечення.

Судом встановлено, що до дня виключення позивача зі списку особового складу, відповідач не здійснив з позивачем розрахунок за усіма видами забезпечення, зокрема з фінансового забезпечення. Позивачу не була нарахована та виплачена індексація грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по 31.10.2017. Позивачу не була нарахована та виплачена надбавка за службу в умовах режимних обмежень за період з 01.01.2018 по 03.06.2022.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 06.12.2022 по справі №520/9357/22 позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов?язання вчинити певні дії - задоволено частково, зокрема визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Харківській області яка полягає у не нарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по 31.10.2017. Зобов?язано Головне управління Національної поліші в Харківській області () нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по 31.10.2017. Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 20.07.2023 по справі №520/9357/22 позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов?язання вчинити певні дії задоволено , зокрема визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Харківській області, яка полягає у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 надбавки за службу в умовах режимних обмежень за період з 01.01.2018 по 03.06.2022.

Зобов?язано Головне управління Національної поліції в Харківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 надбавку за службу в умовах режимних обмежень за період з 01.01.2018 по 03.06.2022.

На виконання зазначених рішень суду відповідачем 29.12.2022 року здійснено нарахування та виплату позивачу індексації грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по 31.10.2017, що підтверджується платіжним дорученням №7282 від 28.12.2022 року, та здійснено нарахування та виплату позивачу 01.11.2023 року надбавку за службу в умовах режимних обмежень за період з 01.01.2018 по 03.06.2022, що підтверджується платіжним дорученням №3361 від 27.10.2023 року.

Позивач, вважаючи, що має право на стягнення середнього грошового забезпечення за весь час затримки розрахунку при звільненні, звернувся з даним позовом до суду.

Питання відповідальності за затримання розрахунку при звільненні осіб рядового і начальницького складу не врегульовані положеннями спеціального законодавства, що регулює порядок, умови, склад, розміри виплати грошового забезпечення. У той же час такі питання врегульовані КЗпП України.

Як зазначено у рішенні Конституційного Суду України від 07 травня 2002 року № 8-рп/2002 (справа щодо підвідомчості актів про призначення або звільнення посадових осіб), при розгляді та вирішенні конкретних справ, пов`язаних із спорами щодо проходження публічної служби, адміністративний суд, встановивши відсутність у спеціальних нормативно-правових актах положень, якими врегульовано спірні правовідносини, може застосувати норми КЗпП, у якому визначені основні трудові права працівників.

Відтак, суд зазначає, що за загальним правилом пріоритетними для застосування є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню субсидіарно у тих випадках, коли нормами спеціального законодавства спірні правовідносини не врегульовані. Тому слід погодитися із судом першої інстанції у тому, що оскільки питання відповідальності за затримку розрахунку при звільненні військовослужбовців (зокрема, затримку виплати як грошового забезпечення, так і затримку виплати одноразової грошової допомоги при звільненні, компенсації за невикористану відпустку, які не є складовими грошового забезпечення) не врегульовані спеціальним законодавством, то до таких правовідносин слід застосовувати приписи КЗпП.

Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу.

Ст. 116 КЗпП України встановлено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто за весь період невиплати належних працівникові при звільненні сум. Таким чином, не має значення чи роботодавець добровільно виплатив заборгованість із заробітної плати чи на виконання рішення суду, у випадку затримки розрахунку при звільненні працівника до роботодавця застосовуються санкції, передбачені ст. 117 КЗпП України.

Період затримки розрахунку при звільненні - це весь час затримки належних звільненому працівникові сум та виплат по день фактичного розрахунку.

Велика Палата Верховного Суду в постанові в справі №810/451/17 зауважила, що за змістом ч. 1ст. 117 КЗпП Україниобов`язок роботодавця перед колишнім працівником щодо своєчасного розрахунку при звільненні припиняється проведенням фактичного розрахунку, тобто, реальним виконанням цього обов`язку. І саме з цією обставиною пов`язаний період, протягом до якого до роботодавця є можливим застосування відповідальності.

Оскільки кошти виплачені позивачу (надійшли на картковий рахунок) 01.11.2023 року, то саме вказаний день є днем фактичного розрахунку.

Верховний Суд України у постанові від 15.09.2015 року у справі № 21-1765а15 зазначав, що аналіз ст.ст. 116-117 КЗпП України дає підстави для висновку, що передбачений ч. 1 ст. 117 КЗпП України обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст. 116 КЗпП, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.

Отже, непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто за весь період невиплати власником або уповноваженим ним органом належних працівникові при звільненні сум.

Таким чином, виходячи із системного тлумачення положень ст.ст. 233, 116, 117 КЗпП України, враховуючи Рішення Конституційного Суду України від 22 лютого 2012 року в справі № 4-рп/2012, а також правові позиції Великої Палати Верховного Суду, наведені вище, можна дійти висновку, що з моменту звільнення у роботодавця виникає обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити працівникові всі суми, що йому належать.

Якщо роботодавець не виконує цей обов`язок, він вчиняє триваюче правопорушення, відповідальність за яке визначена ст. 117 КЗпП України. Припиненням такого правопорушення є проведення фактичного розрахунку, тобто, реальне виконання цього обов`язку (виплата всіх сум, що належать звільненому працівникові).

Судом встановлено, що на момент звільнення з позивачем не було проведено остаточного розрахунку.

З урахуванням викладеного, суд дійшов до висновку, що оскільки відповідач не провів з позивачем при звільненні зі служби в поліції остаточний розрахунок, позивач має право на отримання середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні.

Таким чином, оскільки матеріалами справи підтверджено, що остаточний розрахунок з позивачем було проведено лише 01.11.2023, то відповідач зобов`язаний нарахувати та виплатити позивачу компенсацію за затримку розрахунку при звільненні середнє грошове забезпечення (середній заробіток) за період затримки.

Щодо розрахунку суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, суд зазначає таке.

Згідно з платіжним дорученням №7282 від 28.12.2022 року позивачу 29.12.2022 року здійснено нарахування та виплату індексації грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по 31.10.2017 у розмірі 3324, 54 грн.

Згідно з платіжним дорученням №3361 від 27.10.2023 року позивачу 01.11.2023 здійснено нарахування та виплату надбавки за службу в умовах режимних обмежень за період з 01.01.2018 по 03.06.2022 у розмірі 21268,39 грн.

Відповідно до довідки про доходи від 29.11.2023 року, за два місяці служби перед звільненням (квітень 2022, травень 2022 року) грошове забезпечення позивача складало: 18377,55 грн + 18112,04 грн = 36489,59 грн.

Середньоденне грошове забезпечення позивача становить: 36489,59 грн / 61 календарний день = 598,19 грн.

Оскільки позивача звільнено з 03.06.2023 року, та з позивачем не проведено повний розрахунок при звільненні, а саме не виплачено компенсацію за невикористану відпустку та надбавку за службу в умовах режимних обмежень то період несвоєчасного розрахунку обраховується з 04.06.2023 року (наступний день після звільнення) по 01.11.2023 року, та становить 151 день.

Відтак, сума середнього заробітку за час затримки розрахунку позивача становить: 90326,69 грн (598,19 грн х 151 календарних днів).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що встановлений ст. 117 КЗпП України механізм компенсації роботодавцем працівнику середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні не передбачає чітких критеріїв встановлення справедливого та розумного балансу між інтересами звільненого працівника та його колишнього роботодавця (див. п. 71 постанови від 26.06.2019 року у справі № 761/9584/15-ц).

Суд може зменшити розмір відшкодування, передбаченого ст. 117 КЗпП України, і таке зменшення має залежати від розміру недоплаченої суми.

Зменшуючи розмір відшкодування, визначений відповідно до ст. 117 КЗпП України, виходячи зі середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні, необхідно враховувати таке:

- розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором;

- період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум;

- ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника;

- інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність можливого розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні.

Тому, керуючись засадами розумності, справедливості та пропорційності, суд приходить до висновку про необхідність задоволення претензій заявника саме у межах суми простроченої суми компенсації за невикористану щорічну відпустки та надбавки за службу в умовах режимних обмежень, тобто у розмірі 24592,93 грн (21268,39 грн.+ 3 324, 54 грн.) грн., а тому позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Керуючись статтями 2, 9, 77, 90, 139, 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції в Харківській області (вул. Ярославська, буд. 1/29,м. Харків,61052, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Харківській області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 04.06.2022 року по 01.11.2023 року.

Зобов?язати Головне управління Національної поліції в Харківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 04.06.2022 року по 01.11.2023 року у сумі 24592,93 грн. (двадцять чотири тисячі п`ятсот дев`яносто дві) гривні 93 копійки.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Бідонько А.В.