Справа № 380/205/23
Суддя: Запотічний Ігор Ігорович
Дата ухвалення: 2023-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2023 рокуЛьвівСправа № 380/205/23 пров. № А/857/12975/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Запотічного І.І.,

суддів: Глушка І.В., Довгої О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27 червня 2023 року (суддя Клименко О. М. ухвалене в м. Львові) у справі ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, в якому просила: визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо призначення ОСОБА_1 пенсії у разі втрати годувальника із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні за три календарних роки 2014, 2015, 2016, а не за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, 2019, 2020, 2021; визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про призначення ОСОБА_1 пенсії у разі втрати годувальника з 03 травня 2022 року в розмірі 9584,21 грн.; визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо призначення ОСОБА_1 пенсії у разі втрати годувальника із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні за три календарних роки 2014, 2015, 2016, а не за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, 2019, 2020, 2021; визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про призначення ОСОБА_1 пенсії у разі втрати годувальника з 03 травня 2022 року в розмірі 8635,64 грн.; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області з 03 травня 2022 року призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію у разі втрати годувальника із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні за три календарних роки 2019, 2020, 2021, що передують року звернення за призначенням пенсії відповідно до Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-ІУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням попередньо виплачених сум.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 27 червня 2023 року в задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, його оскаржила позивач- ОСОБА_1 , подавши апеляційну скаргу до Восьмого апеляційного адміністративного суду, та з наведених в ній підстав, покликаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27 червня 2023 року та ухвалити нове рішення яким позов задоволити повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги, зокрема позивач, зазначає, що вона, в період з 2014 року по 03 травня 2022 року отримувала пенсію за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058-1V "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та при призначенні та визначенні розміру пенсії за віком ОСОБА_1 в 2014 році був застосований показник середньої заробітної плати в Україні за 2011, 2012, 2013 роки. Зазначає, що після смерті чоловіка ОСОБА_2 10.04.2022 вона, 03.05.2022 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області з заявою в якій просила перевести її з пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника. При призначенні пенсії за віком ОСОБА_2 (чоловік позивачки) в 2011 році був застосований показник середньої заробітної плати в Україні за 2008, 2009, 2010 роки, страховий стаж 47 р. 3 м. 11 д., середньомісячний заробіток 38234,98 грн. Відтак, вважає, що призначення та визначення розміру пенсії ОСОБА_1 та ОСОБА_2 здійснювалось з використанням різних документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід), інших документів, та різних показників середньої заробітної плати в Україні. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що позивачці було вперше призначено пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-ІУ, а потім переведено за її заявою на пенсію у зв`язку з втратою годувальника за цим же Законом. Зазначає, що суд першої інстанції залишив поза увагою наступні обставини: пенсії за віком згідно з Законом № 1058-ІУ були призначені різним фізичним особам: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , з використанням різних документів про їхній страховий стаж, їхню заробітну плату (дохід), а також різних інших документів; при визначенні розміру пенсії ОСОБА_1 та ОСОБА_2 були враховані показники середньої заробітної плати, відповідно, за 2011, 2012, 2013 роки та за 2008, 2009, 2010 роки, тобто за різні три календарні роки, що передували року призначення їм пенсій за віком. Поряд з цим зазначає, що при призначенні ОСОБА_1 пенсії у разі втрати годувальника відповідач врахував показники середньої заробітної плати за 2014, 2015,2016 роки.

Відповідачі- Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області у своїх відзивах на апеляційну скаргу рішення суду першої інстанції вважають законними та просять залишити його без змін.

Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, колегія суддів, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, відзиви, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з огляду на наступні підстави.

Як вбачається з матеріалів справи, до 03 травня 2022 року ОСОБА_1 отримувала пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-ІУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058), та 03 травня 2022 року позивачка звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою, в якій просила перевести її на пенсію у зв`язку з втратою годувальника ( ОСОБА_2 ).

Судом встановлено, що на підставі рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, прийнятого за принципом екстериторіальності, позивачку з 03 травня 2022 року переведено на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до Закону № 1058. Пенсію обчислено у розмірі 9584,21 грн із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) по Україні за три календарні роки 2014, 2015 та 2016.

В подальшому Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області провело перевірку достовірності відомостей, відображених у довідці про заробітну плату № 168/31 від 15 квітня 2006 року, виданій ВАТ «Львівський завод навантажувач» для призначення пенсії ОСОБА_2 за період роботи з червня 1995 року по травень 2000 року. За результатами проведеної перевірки було складено акт від 28 червня 2022 року № 1300-6002-1/6225, в якому зазначено, що перевіркою даних особових рахунків по заробітній платі та довідки про заробітну плату від 15 квітня 2006 року № 168/31, виданої на ім`я ОСОБА_2 за період роботи з червня 1995 року по травень 2000 року, встановлено розбіжність (завищення) на суму 65,00 грн. Рекомендовано надати уточнюючу довідку про заробітну плату для призначення (перерахунку) пенсії на ім`я ОСОБА_2 , а раніше видану довідку від 15 квітня 2006 року № 168/31 вважати недійсною.

З урахуванням уточнюючої довідки від 12 липня 2022 року № 89/22 позивачці з 03 травня 2022 року пенсія у зв`язку з втратою годувальника обчислена Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області у розмірі 8635,64 грн та застосований показник середньої заробітної плати (доходу) по Україні за три календарні роки 2014,2015 та 2016.

ОСОБА_1 , вважаючи протиправними дії та рішення відповідачів щодо призначення їй пенсії у зв`язку з втратою годувальника з 03 травня 2022 року у розмірі 9584,21 грн та 8635,64 грн із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) по Україні за три календарних роки 2014, 2015, 2016, а не за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії 2019, 2020, 2021 звернулася з цим позовом до суду.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Статтею 46 Конституції України закріплено право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Зі змісту частини 3 статті 23 Загальної Декларації прав людини та пункту 4 частини 1 Європейської Соціальної хартії випливає, що кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Частиною 1 статті 4 Закону № 1058-ІУ встановлено, що законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України «Про недержавне пенсійне забезпечення», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону № 1058-ІУ відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно з положеннями статті 10 Закону № 1058-ІУ особі, яка має одночасне право на різні види пенсії: за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника, призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Відповідно до частини 1 статті 37 Закону № 1058 пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається в розмірі: на одного непрацездатного члена сім`ї - 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника; на двох та більше непрацездатних членів сім`ї - 100 відсотків пенсії за віком померлого годувальника, що розподіляється між ними рівними частками.

Відповідно до частини 1 статті 40 Закону № 1058-ІУ для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

За приписами частини 2 статті 40 Закону № 1058-ІУ заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики.

Тимчасово, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки; Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кзі + Кз2 + КзЗ + ... + Кзп); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Відповідно до статті 45 Закону № 1058-ІУ пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку. Пенсія за віком, що призначається автоматично (без звернення особи), - з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, крім випадків відсутності в системі персоніфікованого обліку відомостей про страховий стаж застрахованої особи, необхідний для призначення пенсії за віком при досягненні пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону.

Пенсія призначається довічно або на період, протягом якого пенсіонер має право на виплату пенсії відповідно до цього Закону.

Переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Таким чином, частиною 3 статті 45 Закону № 1058-ІУ регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом (пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника), на інший. У цьому випадку, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом № 1058-ІУ.

Вказане відповідає позиції, викладеній Верховним Судом України у постанові від 31 березня 2015 року у справі №21-612а14 та Верховним Судом у постанові від 31 травня 2019 року у справі №314/272/17(2-а/314/33/2017) та у справі №185/746/17 (2-а/185/106/17).

Поряд з цим, відповідно до правової позиції Верховного Суду, висловленій у постановах від 14 лютого 2018 року у справі № 465/5246/17, від 23 жовтня 2018 року у справі № 334/2653/17, від 13 грудня 2018 року у справі № 185/860/17, від 06 лютого 2019 року у справі № 333/1856/17, а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 876/5312/17, якщо особа отримувала пенсію за іншим Законом, звертається за призначенням пенсії згідно із Законом № 1058, показник середньої заробітної плати має враховуватись за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії за Законом № 1058.

З матеріалів справи вбачається, що пенсія за віком була призначена позивачці вперше відповідно до Закону № 1058, в подальшому на підставі заяви позивачки від 03 травня 2023 року її було переведено на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до Закону № 1058.

Таким чином, у спірному випадку відбулося переведення позивачки з пенсії за віком, призначеної за Законом № 1058, на пенсію у зв`язку з втратою годувальника за цим же Законом, а тому застосуванню підлягає частина третя статті 45 Закону № 1058, відповідно до положень якої показник середньої заробітної плати (доходу) має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час первинного призначення позивачці пенсії за віком.

Як вбачається з матеріалів справи та вже зазначаллсь судом, ОСОБА_1 03.05.2022 року звернулась за призначенням пенсії у зв`язку з втратою годувальника ОСОБА_3 , який перебував на обліку як непрацюючий пенсіонер та отримував пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». ОСОБА_2 помер у квітні 2022 року після досягнення пенсійного віку, визначеного ст. 26 цього Закону.

Перевід на пенсію у разі втрати годувальника виконаний екстериторіально відділом призначення пенсії Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області, та після перерахунку розмір пенсії ОСОБА_1 у разі втрати годувальника становив 9584, 21 грн., що становить 50 % від пенсії яку отримував ОСОБА_2 .

Разом з тим апеляційний суд зазначає, що довідка про заробітну плату для обчислення пенсії № 89/22 від 12.07.2022, видана на ім`я ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто, раніше видачі такої довідки на його ім`я, однак пенсійний орган її врахував для проведення перерахунку пенсії, тим самим неправомірно зменшивши розмір пенсії ОСОБА_1 з 9584,21 грн. до 8635,64 грн.

У разі призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, який на дату смерті досяг пенсійного віку та отримував пенсію за віком, без надання додаткових документів, порядок визначення розміру пенсії за віком померлого годувальника не змінюється в тому числі доплата за понаднормативний стаж та заробітна плата.

Згідно з частиною 2 статті 6 КАС України та статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Відповідно до ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, а тому оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про часткове задоволення позову шляхом визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про призначення ОСОБА_1 пенсії у разі втрати годувальника з 03 травня 2022 року в розмірі 8635,64 грн., та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області з 03 травня 2022 року призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію у разі втрати годувальника у розмірі 9584,21 грн. з врахуванням попередньо виплачених сум. В задоволенні решти вимог відмовити.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27 червня 2023 року у справі №380/205/23 скасувати, та прийняти нове, яким позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про призначення ОСОБА_1 пенсії у разі втрати годувальника з 03 травня 2022 року в розмірі 8635,64 грн.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області з 03 травня 2022 року призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію у разі втрати годувальника у розмірі 9584,21 грн. з врахуванням попередньо виплачених сум.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. І. Запотічний
судді І. В. Глушко
О. І. Довга