Справа № 320/3900/21
Суддя: Сорочко Євген Олександрович
Дата ухвалення: 2023-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/3900/21 Суддя (судді) суду 1-ї інстанції:
ПОСТАНОВА

Іменем України

19 грудня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Сорочка Є.О.,

суддів Коротких А.Ю.,

Чаку Є.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 06 січня 2022 року у справі за адміністративним позовом Комунального підприємства Київської обласної ради «Переяслав-Хмельницьктепломережа» до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство Київської обласної ради «Переяслав-Хмельницьктепломережа» звернулося до Київського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління ДПС у Київській області, в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення від 19.05.2020 №.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням відповідачем у відношенні позивача застосовано штрафні санкції за несвоєчасну сплату узгоджених грошових зобов`язань згідно поданих податкових декларацій з податку на додану вартість, однак всі задекларовані ним податкові зобов`язання були своєчасно сплачені, але податковий орган протиправно змінив призначення цих платежів та зарахував відповідні кошти в рахунок неіснуючої податкової заборгованості позивача.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 06 січня 2022 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, оскільки вважає, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, порушено норми процесуального права. Доводи апеляційної скарги за своїм змістом дублюють доводи відповідача викладені у відзиві на позовну заяву.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу в якому зазначено про безпідставність доводів апеляційної скарги, відсутність підстав для її задоволення та відсутність підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Згідно п.3 ч.1 ст.311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції встановлено і підтверджується матеріалами справи, що Комунальне підприємство Київської обласної ради «Переяслав-Хмельницьктепломережа» 05.04.1994 зареєстроване виконавчим комітетом Переяслав-Хмельницької міської ради Київської області як юридична особа, номер запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців 7000140, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи серії А01 №414216.

Зареєстрованими видами діяльності підприємства є: 35.30 Постачання пари, гарячої води та кондиційованого повітря (основний); 43.22 Монтаж водопровідних мереж, систем опалення та кондиціонування; 33.20 Установлення та монтаж машин і устаткування.

КП «Переяслав-Хмельницьктепломережа» перебуває на обліку як платник податків з 05.04.1994 за № 214, про що свідчить Довідка про взяття на облік платника податків від 04.06.2008.

КП «Переяслав-Хмельницьктепломережа» є платником податку на додану вартість з 05.08.1997, про що свідчить Свідоцтво № 100120681 про реєстрацію платника податку на додану вартість, видане 09.06.2008 НБ № 092785.

На підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54, підпункту 75.1.1 пункту 75.1 статті 75, пункту 76.3 статті 76, з урахуванням строків, визначених статтею 102 Податкового кодексу України, уповноваженою особою Бориспільського управління ГУ ДПС у Київській області проведено перевірку своєчасності сплати узгодженої суми податкового зобов`язання з податку на додану вартість КП «Переяслав-Хмельницьктепломережа».

За результатами вказаної перевірки складено акт камеральної перевірки від 23.04.2020 №2089/10-36-51/20598264, згідно висновків якого встановлено порушення правил сплати (перерахування) КП «Переяслав-Хмельницьктепломережа» за наступними податковими деклараціями з ПДВ (у т.ч. уточнюючих розрахунків податкових зобов`язань з ПДВ): від 18.08.2259, від 19.10.2016 №, від 19.11.2016 №, від 19.07.2016 №, від 19.12.2016 №, від 19.01.2017 №, від 20.02.2017 №, від 20.03.2017 №, від 20.02.2017 №, від 20.02.2017 №, від 20.03.2017 №, від 20.02.2017 №, від 20.04.2017 №, від 19.05.2017 №, від 18.05.2018 №, від 20.06.2017 №, від 18.05.2018 №, від 18.05.2018 №, від 19.07.2017 №, від 18.05.2018 №, від 21.09.2017 №, від 17.08.2017 №, від 18.05.2018 №, від 20.09.2017 №, від 18.05.2018 №, від 21.09.2017 №, від 18.05.2018 №, від 18.05.2018 №, від 20.10.2017 №, від 18.05.2018 №, від 17.11.2017 №, від 18.05.2018 №, від 20.12.2017 №, від 18.05.2018 №, від 18.05.2018 №, від 18.01.2018 №, від 18.05.2018 №, від 19.02.2018 №, від 19.04.2018 №, від 20.03.2018 №, від 18.05.2018 №, від 18.05.2018 №, від 19.04.2018 №, а також за податковим повідомленням-рішенням від 06.09.2017 №31211203.

На підставі висновків акту від 23.04.2020 №2089/10-36-51/20598264 відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення від 19.05.2020 №, яким до позивача за порушення строку сплати суми грошового зобов`язання з ПДВ, визначеного підпунктом 57.1 статті 57 Податкового кодексу України, з урахуванням підпункту 75.1.1 пункту 75.1 статті 75, пункту 76.3 статті 76, статті 102, на підставі статті 126 Податкового кодексу України застосовано штрафні санкції на суму 434443,52 грн.

Вважаючи вищевказане податкове повідомлення-рішення протиправним, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги виходив з того, що самостійно визначені позивачем грошові зобов`язання за відповідними деклараціями сплачувались ним вчасно та згідно визначеного розміру.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції при прийнятті цієї постанови виходить з такого.

Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті14 Податкового кодексу України, податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно п.п. 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України, платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до пункту 54.1 статті 54 Податкового кодексу України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Відповідно до пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України, платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно пункту 87.9 статті 87 Податкового кодексу України, у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.

Так, податковим законодавством визначено обов`язок податкового органу здійснювати зарахування усіх платежів на погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків.

Наведене свідчить, що податковий орган має право змінювати призначення платежів платника лише у разі наявності у такого платника непогашеного податкового боргу.

З матеріалів справи вбачається, що грошові зобов`язання позивача за 2018 рік були сплачені вчасно та в повному обсязі згідно платіжних доручень від 21.09.2018 №748, від 21.12.2018 №1062, від 29.01.2019 №1172, за 2019 рік - згідно платіжних доручень від 27.02.2019 №469, від 20.02.2019 №1258, від 27.03.2019 №1398, від 22.04.2019 №1486, від 29.05.2019 №1597, від 24.06.2019 №1674, від 16.07.2019 №1714, від 19.08.2019 №1800, від 29.08.2019 №1826, від 19.09.2019 №1904, від 28.10.2019, №1987, від 27.11.2019 №2064, від 29.11.2019 №2075, від 27.01.2020 №2237, від 15.01.2020 №2191, за 2020 рік - згідно платіжних доручень від 24.02.2020 №2351, від 20.03.2020 №2422.

Відповідно, позивач зазначає, що поданими деклараціями, квитанціями про доставку декларацій та платіжними дорученнями підтверджується сплата в повному обсязі та у встановлений строк самостійно визначених грошових зобов`язань за серпень-грудень 2018 року, січень-жовтень, грудень 2019 року, січень, лютий 2020 року.

Однак, податковий орган із сплачених підприємством з ПДВ сум узгодженого грошового зобов`язання за вказані вище періоди, змінивши призначення податкових платежів зарахував останні на погашення неіснуючого податкового боргу з ПДВ за червень, липень, вересень-грудень 2016 року, січень-грудень 2017 року та за січень-квітень 2018 року.

При цьому, позивачем також наголошено і на відсутності податкової заборгованості з ПДВ за минулі періоди, а саме за червень, липень, вересень-грудень 2016 року, січень-грудень 2017 року та за січень-квітень 2018 року, що підтверджується платіжними дорученнями від 02.08.2016 №622, від 02.08.2016 №626, від 30.08.2016 №692, від 28.10.2016 №1025, від 26.10.2016 №1005, від 23.11.2016 №1285, від 28.11.2016 №1313, від 29.11.2016 №1347, від 29.11.2016 №83, від 29.11.2016 №1348, від 20.12.2016 №п-252, від 21.12.2016 №44, від 22.12.2016 №п-259, від 26.12.2016 №п-267, від 20.01.2017 №74, від 23.01.2017 №78, від 24.01.2017 №82, від 30.01.2017 №п-286, від 31.01.2017 №п-289, від 22.02.2017 №214, від 27.02.2017 №219, від 27.03.2017 №331, від 27.03.2017 №п-333, від 24.04.2017 №п-372, від 23.05.2017 №п-424, від 22.06.2017 №638, від 20.07.2017 №707, від 22.08.2017 №780, від 14.09.2017 №841, від 11.09.2017 №825, від 26.09.2017 №п-612, від 04.10.2017 №893, від 21.09.2017 №852, від 26.10.2017 №1010, від 21.11.2017 №1083, від 27.12.2017 №1208, від 23.01.2018 №58, від 20.02.2018 №148, від 26.03.2018 №260, від 24.04.2018 №342, від 29.05.2018 №142.

Таким чином, позивачем стверджується на відсутності податкової заборгованості у КП «Переяслав-Хмельницьктепломережа», а отже і щодо безпідставності спрямування податковим органом відповідних коштів підприємства на його погашення.

Відповідно, правова позиція позивача ґрунтується на тому, що висновки акту від 23.04.2020 №2089/10-36-51/20598264, на підставі яких відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення від 19.05.2020 №, не відповідають дійсним обставинам справи, оскільки мало місце не зарахування коштів за відповідними платежами КП «Переяслав-Хмельницьктепломережа» згідно призначення останніх, а їх спрямування на погашення неіснуючого податкового боргу.

Відповідач правомірність винесеного контролюючим органом податкового повідомлення-рішення обґрунтовує наявністю у позивача податкового боргу, зокрема станом на 19.07.2016 в сумі 2137598,70 грн, та тим, що штрафна санкція, яку було застосовано до позивача, виникла внаслідок несвоєчасної сплати узгоджених сум грошових зобов`язань за податковими деклараціями за 2016-2018 роки, у т.ч. податкове повідомлення-рішення від 06.09.2017, а саме через те, що сплачені позивачем кошти за цими деклараціями та податковим повідомленням-рішенням були спрямовані відповідачем на погашення існуючої заборгованості позивача.

Наявність у позивача податкового боргу, у т.ч. з 2008 по 2019 роки включно вже була предметом судового дослідження, де відповідними рішеннями, що набрали законної сили, встановлено відсутність такого боргу у позивача.

Як вбачається із судових рішень по справам №810/984/13-а, №810/1190/13-а, №810/5193/14 відповідач звертався до Господарського суду Київської області з позовом про стягнення з Комунального підприємства Київської обласної ради «Переяслав-Хмельницьктепломережа» податкового боргу з ПДВ за весь період діяльності. При цьому, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 08.06.2010 у справі А20/271-08, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 14.06.2012, - у задоволенні такого позову було відмовлено.

Відповідно, починаючи з 2008 року відповідач зараховував платежі з податку на додану вартість позивача, які сплачувались підприємством з визначеними призначеннями, на погашення попереднього боргу, який фактично був відсутній у позивача.

Обставини своєчасності сплати позивачем податкових зобов`язань та неправомірності дій податкового органу зі зміни призначення платежів у рахунок погашення неіснуючого (штучно створеного) податкового боргу підтверджується численними судовими рішеннями, які набрали законної сили, зокрема, у справах №2а-2322/10/1070, №2а4521/10/1070, №2а-9734/10/1070, №810/5416/14, №810/5555/14, №810/1049/15, №2-а-299/10/1070, №2-а-2304/10/1070, №2-а-3777/10/1070, №2-а-4503/10/1070, №2-а-4577/11/1070, №2-а-4575/11/1070, №2-а-133/11/1070, №2-а-9734/10/1070, №2-а-8527/10/1070, №2-а-9924/10/1070, №2-а-9923/10/1070, №2-а-34/11/1070, №810/2522/14-а, №2-а-276/10/1070, №2-а-5543/09/1070, №2-а-4593/10/1070, №2-а-4802/10/1070, №2-а-4579/11/1070, №2-а-4887/11/1070, №2-а-4576/11/1070, №810/2490/13-а, №810/439/14-а, №810/587/14-а, №810/2172/14, №810/4977/14, №810/5193/14, №810/5416/14, №810/5555/14, №810/1049/15, №810/4183/15, №810/4178/14, №810/422/17, №320/11500/20.

Так, досліджуючи обставини сплати позивачем податкових зобов`язань за березень- грудень 2015 року, суд у справі за №810/5092/18 встановив відсутність у позивача боргу з податку на додану вартість за вказаний період, а також зазначив, що змінивши призначення платежів позивача з ПДВ за червень-грудень 2017 року, лютий 2018 року, березень 2018 року на погашення неіснуючого боргу з ПДВ за березень-грудень 2015 року та нарахувавши штраф, податковий орган утворив для підприємства штучний податковий борг зі сплати ПДВ за вказані податкові періоди на суму 667777,00 грн, з нарахуванням штрафу 133555,40 грн.

Відповідно, суд рішенням від 31.05.2019 по справі за №810/5092/18 визнав протиправним та скасував податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Київській області від 08.06.2018 № про нарахування Комунальному підприємству Київської обласної ради «Переяслав-Хмельницьктепломережа» штрафу в розмірі 133555,40 грн.

Також, досліджуючи обставини сплати позивачем податкових зобов`язань за січень-червень 2016 року та за грошовим зобов`язанням, визначеного податковим повідомленням-рішенням від 05.02.2016 № , суд у справі за №320/6969/18 встановив відсутність у позивача боргу з ПДВ за вказаний період, та відсутність несплати грошового зобов`язання за ППР від 05.02.2016 № .

При цьому суд зазначив, що незаконно змінивши призначення платежів позивача з ПДВ за березень, квітень, травень, червень та липень 2018 року на погашення неіснуючого боргу з ПДВ за січень, лютий, березень, квітень, травень, червень 2016 року, а також на сплату грошового зобов`язання, визначеного податковим повідомленням-рішенням (форма «Ш») від 05.02.2016 № та нарахувавши штраф, податковий орган утворив для підприємства штучний податковий борг зі сплати ПДВ за указані податкові періоди на загальну суму 650 980,62 грн., з врахуванням штрафу 108 496,77 грн.

Відповідно, суд рішенням від 19.03.2019 у справі за №320/6969/18 визнав протиправним та скасував податкові повідомлення-рішення Головного управління державної фіскальної служби у Київській області від 27.09.2018 № та №, якими позивачеві було визначено грошове зобов`язання з ПДВ у розмірі 566066,40 грн, у тому числі 471722 грн за основним платежем та 94344,40 грн за штрафними (фінансовими) санкціями, у зв`язку з несплатою грошового зобов`язання, визначеного податковим повідомленням-рішенням від 05.02.2016 № та за грошовими зобов`язаннями за деклараціями з ПДВ за січень, лютий, березень, квітень, травень, червень 2016 року.

Відповідно до частини 4 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Суд першої інстанції вірно вказав, що обставини даної адміністративної справи за №320/3900/21 є тотожними зокрема вищенаведеним справам, де як вже вказувалось предметом спору було дослідження обставин своєчасності сплати позивачем податкових зобов`язань та правомірності дій податкового органу щодо зміни призначення платежів позивача зі спрямуванням відповідних коштів на погашення податкового боргу позивача.

При цьому, за аналогічних обставин, матеріали справи, у т.ч. акт перевірки від 23.04.2020 №2089/10-36-51/20598264, на підставі висновків якого винесено спірне податкове повідомлення-рішення від 19.05.2020 №, та зокрема відзив на позовну заяву не містять доводів про те, що контролюючий орган під час визначення позивачеві штрафних санкцій з`ясовував підставу виникнення податкового боргу у КП «Переяслав - Хмельницьктепломережа», у рахунок погашення якого ним змінювалось призначення платежів позивача.

У свою чергу, твердження відповідача про наявність у позивача станом на 19.07.2016 недоїмки у сумі 2137598,70 грн, погашення якої є необхідним для подальшого зарахування коштів позивача за задекларованими грошовими зобов`язаннями, є необгрунтованими, адже наявність у позивача заборгованості, у т.ч. станом на червень 2016 року спростовується обставинами, встановленими у вищезгаданих судових рішеннях, що набрали законної сили, та згідно яких судами досліджувались відповідні податкові періоди, включаючи 2016 рік, а також попередні та наступні періоди.

Разом з цим, будь-яких обґрунтувань, підтверджених належними та допустимими доказами щодо підстав виникнення, а відтак фактичної наявності у позивача заборгованості у вказаному відповідачем розмірі, зокрема станом на липень 2016 року - матеріали справи не містять.

Зокрема, надана відповідачем роздруківка ІКПП позивача містить відомості про те, що станом на 30.06.2016 за КП «Переяслав - Хмельницьктепломережа» рахувалась недоїмка в сумі 2137598,70 грн (всього заборгованості 2790670,53 грн), однак, як вже було вказано, наявність такої заборгованості у позивача, у т.ч. за червень 2016 року спростовується обставинами, встановленими зокрема у рішенні суду від 19.03.2019 по справі № 320/6969/18.

Суд першої інстанції вірно вказав, що надані контролюючим органом документи на підтвердження наявності у відповідача податкового боргу містять недостовірну інформацію про наявність такого боргу, а отже не можуть бути належним та допустимим доказом наявності податкового боргу.

Таким чином, суд першої інстанції обгрунтовано не вважає правомірними підстави нарахування позивачеві контролюючим органом штрафної санкції за несвоєчасну сплату узгоджених грошових зобов`язань за податковими деклараціями за 2016-2018 роки та податковим повідомленням-рішенням від 06.09.2017 №, оскільки в даному випадку мала місце протиправна зміна призначення платежів позивача із спрямуванням відповідних коштів на погашення неіснуючого (непідтвердженого) податкового боргу позивача.

Натомість, своєчасна сплата позивачем грошових зобов`язань у відповідний період, за який контролюючим органом була нарахована штрафна санкція в оскаржуваному по даній адміністративній справі податковому повідомленні-рішенні, підтверджується вищезазначеними платіжними дорученнями, що наявні в матеріалах справи, та зокрема судовими рішеннями, що набрали законної сили.

Під час розгляду справи №810/4054/16 суд в окремій ухвали від 28.12.2018 зокрема вказав про те, що податковим органом не було надано суду жодних доказів про виконання відповідних судових рішень, пояснивши, що для цього немає технічної можливості, оскільки програмне забезпечення АІС «Податковий блок» не дозволяє виконати таку дію.

Також суд вказав про неможливість встановлення дійсної суми заборгованості КП «Переяслав - Хмельницьктепломережа» за наявними матеріалами справи у зв`язку з невиконанням податковим органом численних судових рішень, ухвалених на користь підприємства, в тому числі судових рішень зобов`язального характеру про зарахування сплати податкових зобов`язань за призначенням платежів, що свідчило про викривлену інформацію про наявність податкового боргу в інтегрованих картках платника.

В свою чергу суд зазначив, що з`ясування дійсної суми податкового боргу заборгованості КП «Переяслав - Хмельницьктепломережа» не є можливим у зв`язку з невідображенням контролюючим органом в інтегрованих картках платника в АІС «Податковий блок» інформації про всі судові рішення, ухвалені на користь КП «Переяслав - Хмельницьктепломережа», що своє чергою призводить до безпідставного нарахування пені у зв`язку з несплатою податкових зобов`язань, по яких судом ухвалені рішення про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Суд встановив, що для встановлення дійсної суми податкового боргу КП «Переяслав - Хмельницьктепломережа» та з`ясування підстав його виникнення необхідним є усунення всіх наявних порушень в обліку платежів платника податків, а відтак суд вважав, що дії податкового органу по зарахуванню коштів платника в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків, є неправомірними.

Зокрема, дослідивши інтегровану картку платника КП «Переяслав - Хмельницьктепломережа» з податку на додану вартість, з податку на прибуток підприємств та частини чистого прибутку за 2008-2014 роки (т.6, а.с.177-247) суд встановив, що податковим органом всупереч вказаним судовим рішенням не було здійснено вилучення із обліку нарахованих КП «Переяслав - Хмельницьктепломережа» на підставі відповідних податкових повідомлень-рішень сум грошових зобов`язань та не здійснено облік сплачених сум податкового зобов`язання за призначенням платежу, що в свою чергу призвело до того, що наведена в інтегрованих картках КП «Переяслав - Хмельницьктепломережа» з податку на додану вартість, з податку на прибуток підприємств та частини чистого прибутку за 2008-2017 р.р. інформація не є достовірною.

Таким чином, зазначивши про систематичне невиконання податковим органом своїх обов`язків з правильного обліку платежів в ІКПП КП «Переяслав - Хмельницьктепломережа», що призвело до викривлення та непідтвердження інформації в облікових картках платника, зокрема, в інтегрованих картках з податку на додану вартість, податку на прибуток та частини чистого прибутку за 2008-2017 р.р., суд зобов`язав податковий орган усунути причини та умови, які сприяли порушенню закону щодо порушень в обліку платежів КП «Переяслав-Хмельницьктепломережа».

Разом із тим, під час розгляду даної адміністративної справи судом встановлено, що дані ІКПП позивача свідчать про те, що останні не приведені у відповідність до дійсного стану податкових зобов`язань та розрахунків позивача перед бюджетом, адже спірна штрафна санкція, нарахована контролюючим органом позивачеві, була сформована внаслідок податкового боргу позивача, обставини наявності якого спростовані відповідними судовими рішеннями, що набрали законної сили.

Одночасно, судом досліджено подані позивачем до суду податкові декларації та платіжні доручення, за якими встановлено, що самостійно визначені позивачем грошові зобов`язання за відповідними деклараціями сплачувались ним вчасно та згідно визначеного розміру.

Натомість відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду належних доказів та пояснень, які б спростовували заперечення позивача щодо неправомірності винесеного відповідачем та оскаржуваного позивачем податкового-повідомлення рішення, а відтак, не довів правомірності формування останнього.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що податкове повідомлення - рішення від 19.05.2020 № є протиправним та підлягає скасуванню.

Колегія суддів наголошує, що апеляційна скарга відповідача повністю дублює відзив на позовну заяву, тобто в ній не наведено норм законодавства, які порушені чи не враховані судом першої інстанції, не спростовано викладену у рішенні суду правову позицію та не спростовано доводів позивача, які стали підставою для задоволення позову.

Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення про задоволення позовних вимог.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09.12.1994, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Решта доводів учасників справи висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення встановлені статтею 315 КАС.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 242, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Київській області - залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 06 січня 2022 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. В інших випадках постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Суддя-доповідач Є.О. Сорочко

Суддя А.Ю. Коротких

Суддя Є.В .Чаку