Справа № 200/3206/23
Суддя: Гайдар Андрій Володимирович
Дата ухвалення: 2023-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2023 року справа №200/3206/23

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Гайдара А.В., Казначеєва Е.Г., Компанієць І.Д., розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 20 вересня 2023 року (головуючий суддя І інстанції Голуб В.А.), складене у повному обсязі 20 вересня 2023 року у справі № 200/3206/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Донецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якому просив:

визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо не призначення та не виплати позивачу пенсії за вислугу років відповідно до п. «а» ст. 12 Закону України та ч. 2 ст. 50 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» за минулий час, а саме за 12 місяців перед зверненням за пенсією, тобто з 18.10.2020;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області призначити та виплатити позивачу пенсію за вислугу років відповідно до п. «а» ст. 12 та ч. 2 ст. 50 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» за минулий час, а саме за 12 місяців перед зверненням за пенсією, тобто з 18.10.2020.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 20 вересня 2023 року позовні вимоги задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо не призначення та не виплати ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до п. «а» ст. 12 та ч. 3 ст. 50 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» за минулий час, а саме за 12 місяців перед зверненням за пенсією, тобто з 07 квітня 2020 року.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до п. «а» ст. 12 та ч. 3 ст. 50 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» за минулий час, а саме за 12 місяців перед зверненням за пенсією, тобто з 07 квітня 2020 року.

Не погодившись із судовим рішенням, Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області подало апеляційну скаргу, в якій просило суд скасувати рішення Донецького окружного адміністративного суду та прийняти нову постанову про відмову у задоволені позову у повному обсязі у зв`язку з порушенням судом норм матеріального та процесуального права.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначено, що позовна заява фактично спрямована на виконання іншого судового рішення Донецького окружного адміністративного суду від 03 вересня 2021 року у справі № 200/16946/21, що не заперечується і самим позивачем, а тому не може бути розглянута в контексті даної справи. З огляду на вказане, відповідач просив відмовити у задоволенні позову та закрити провадження у справі.

Сторони в судове засідання не викликались, про дату та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.

Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив матеріали справи і обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив юридичну оцінку обставину справи та повноту їх встановлення, дослідив правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, встановив наступне.

ОСОБА_1 , громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить паспорт серії НОМЕР_1 .

Наказом Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 03 квітня 2020 року № 131 о/с позивача звільнено зі служби в поліції на підставі п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (за власним бажанням). Згідно з копією витягу вказаного наказу, станом на 06 квітня 2020 року календарна вислуга складає 19 років 09 місяців 19 днів, вислуга років у пільговому обчисленні складає 30 років 02 місяців 16 днів.

В рамках розгляду адміністративної справи № 200/6269/21 судом встановлено, що 19 березня 2021 року позивач звернувся з заявою до Головного управління Національної поліції в Донецькій області про підготовку та направлення до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області документів для призначення пенсії за вислугу років.

Однак листом від 01 квітня 2021 року № М-31/05/34-2021 представник Головного управління Національної поліції в Донецькій області надав відповідь про відсутність законних підстав щодо оформлення документів та направлення їх до органів Пенсійного фонду для призначення пенсії за вислугу років з підстави відсутності у позивача календарної вислуги для призначення пенсії за вислугу років. При цьому зазначили, що відповідно до п. «а» ч. 1 ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби: з 01 жовтня 2019 року по 30 вересня 2020 року і на день звільнення мають вислугу 24 календарних роки та 6 місяців і більше. Такого права, на думку відповідача, позивач не отримав, оскільки станом на день звільнення, 06.04.2020 року, календарна вислуга складає 19 років 09 місяців 19 днів.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 20 липня 2021 року у справі № 200/6269/21 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задоволено повністю. Визнано протиправною відмову Головного управління Національної поліції в Донецькій області, яка оформлена листом від 01 квітня 2021 року № М-31/05/34-2021, у задоволенні заяви ОСОБА_1 щодо підготовки та подання до органів Пенсійного фонду України документів для призначення пенсії за вислугу років з урахуванням висновків суду. Зобов`язано Головне управління Національної поліції в Донецькій області підготувати та направити до органів Пенсійного фонду України необхідні документи для призначення позивачу пенсії за вислугу років.

На виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 20 липня 2021 року у справі № 200/6269/21 Сектором з питань пенсійного забезпечення Національної поліції України надано до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області документи для призначення пенсії за вислугу років.

Проте, рішенням відповідача від 29 жовтня 2021 року № 645 позивачу відмовлено у призначенні пенсії відповідно до п. «б» ст. 12 Закону України від 09.04.1992 № 2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон № 2262-ХІІ), оскільки на день звільнення зі служби позивач не досяг 41-річного віку, що передбачений п. «б» ст. 12 Закону № 2262-ХІІ та не має необхідної календарної вислуги років на день звільнення, передбачено п. «а» ст. 12 Закону № 2262-ХІІ.

Позивач не погодився із зазначеним рішенням та оскаржив його до суду.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 10 січня 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено частково по справі № 200/16946/21. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 29 жовтня 2021 року № 645 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 . Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області призначити позивачу пенсію відповідно до п. «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». У іншій частині позовних вимог відмовлено.

18 квітня 2023 року вказане судове рішення набрало законної сили відповідно до постанови Першого апеляційного адміністративного суду.

Відповідно до листа Пенсійного органу від 19 травня 2023 року в квітні 2023 року ОСОБА_1 призначено пенсію за вислугу років відповідно до п. «а» ст. 12 Закону 2262-XII. Враховуючи, що право на призначення пенсії встановлено рішенням суду та будь яких зобов`язань щодо дати призначення пенсії судом на Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області не покладено, пенсію призначено з дати набрання рішенням законної сили, тобто з 18.04.2023.

Позивач, вважаючи, що відповідач протиправно не призначив йому пенсію з 18 жовтня 2020 року, звернувся до суду з цим позовом. Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції погоджує висновки суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Закріплюючи на конституційному рівні право на соціальний захист кожного громадянина, без будь-яких винятків, держава реалізує положення статті 24 Конституції України, відповідно до якої громадяни мають рівні конституційні права і не може бути обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, визначає Закон України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб (далі Закон № 2262-ХІІ).

Пунктом «а» частини першої статті 12 Закону № 2262-ХІІ передбачено, що пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б» - «д», «ж» статті 1 - 2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 1 жовтня 2018 року по 30 вересня 2019 року і на день звільнення мають вислугу 24 календарних роки і більше.

Статтею 48 Закону 2262-ХІІ визначено, що заява про призначення пенсії згідно з цим Законом подається до територіального органу Пенсійного фонду України або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, встановленому правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, іншими заінтересованими центральними органами виконавчої влади та Службою зовнішньої розвідки. При цьому днем звернення за призначенням пенсії є день подання до відповідного органу Пенсійного фонду України письмової заяви про призначення пенсії з усіма необхідними для вирішення цього питання документами, а в разі пересилання заяви і документів поштою - дата їх відправлення.

Згідно з пунктом "б" частини першої статті 50 Закону № 2262-ХІІ пенсії відповідно до цього Закону призначаються особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби і військової служби за контрактом та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом відповідно до пунктів "а", "в" статті 12 цього Закону, - з наступного дня після звільнення їх зі служби, але не раніше того дня, по який їм сплачено грошове забезпечення, а членам сімей зазначених осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, а також пенсіонерів з їх числа - з дня смерті годувальника, але не раніше того дня, по який йому сплачено грошове забезпечення або пенсію, крім випадків призначення їм пенсій з більш пізніх строків. Особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які визнані особами з інвалідністю до закінчення трьох місяців з дня звільнення їх зі служби внаслідок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва тощо), яке виникло в період проходження військової служби чи під час перебування в полоні або заручником, якщо полонення чи захоплення заручником не було добровільним і особа, яка має право на пенсію за цим Законом, перебуваючи в полоні або заручником, не вчинила злочину проти миру і людства, пенсія призначається з наступного дня після звільнення їх зі служби, але не раніше того дня, по який їм сплачено грошове забезпечення.

Пенсія за минулий час при несвоєчасному зверненні призначається з дня виникнення права на пенсію, але не більш як за 12 місяців перед зверненням за пенсією (частина третя статті 50 Закону № 2262-ХІІ).

Позивача звільнено зі служби в Головному управлінні Національної поліції у Донецькій області 06 квітня 2020 року.

Із заявою до Головного управління Національної поліції у Донецькій області про призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту "а" статті 12 Закону 2262-ХІІ позивач звернувся лише 19 березня 2021 року.

Отже, днем звернення позивача за призначенням пенсії є саме 19 березня 2021 року.

Тобто, з урахуванням вимог статей 48 та 50 Закону № 2262-ХІІ позивач має право на призначення пенсії з дня виникнення права на пенсію, але не більш як за 12 місяців перед зверненням за пенсією, тобто в даному випадку саме з 07 квітня 2020 року.

Водночас, відповідачем призначено позивачу пенсію з дати набрання законної сили рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 10 січня 2023 року у справі № 200/16946/21, яким було зобов`язано відповідача призначити позивачу пенсію за вислугу років відповідно до пункту "а" статті 12 Закону 2262-ХІІ, а саме з 18.04.2023.

Враховуючи зазначене, відповідачем протиправно не призначено позивачу пенсію за вислугу років з виникнення законного права на це, тобто з 07 квітня 2020 року.

Доводи апеляційної скарги, що позовні вимоги фактично спрямовані на виконання судового рішення Донецького окружного адміністративного суду від 03 вересня 2021 року у справі № 200/16946/21 колегія суддів вважає неприйнятними, оскільки в рамках справи № 200/16946/21 не розглядалось питання щодо дати призначення пенсії, а визнано лише право на таке призначення.

Відтак, суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 20 вересня 2023 року № 200/3206/23 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 21 грудня 2023 року.

Судді А.В. Гайдар

Е.Г. Казначеєв

І.Д.Компанієць