Справа № 420/16207/23
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2023-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2023 р.м. ОдесаСправа № 420/16207/23

Перша інстанція: суддя Харченко Ю.В.,

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача Турецької І. О.,

суддів Градовського Ю. М., Шеметенко Л. П.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

У липні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі ВЧ НОМЕР_1 ), в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність щодо невиплати в повному обсязі індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 15.08.2018 включно;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення у щомісячному фіксованому розмірі 3 844,60 грн., у загальній сумі 21 083,29 грн за період з 01.03.2018 по 15.08.2018, відповідно до приписів абзаців 4, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 (далі- Порядок №1078) з одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 «Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44 (далі Порядок №44), з урахуванням раніше виплачених сум.

В обґрунтування заявлених позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що під час проходженні військової служби, йому не в повному обсязі нараховувалася та виплачувалася індексація грошового забезпечення, попри те, що це передбачено Законом України «Про індексацію грошових доходів населення».

Заявляючи вимоги про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити йому індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 04.03.2020, позивач посилається на те, що розмір підвищення доходу в березні 2018 року був меншим за суму можливої індексації грошового забезпечення.

За твердженням позивача, в силу абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078 відповідач був зобов`язаний із 1 березня 2018 року виплачувати йому фіксовану індексацію грошового забезпечення в розмірі 3 844,60 грн., щомісяця, як різницю між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

При цьому, посилаючись на позицію Верховного Суду, яка викладена у постанові від 26.01.2022 у справі № 400/1118/21, позивач наголошував на тому, що повноваження державних органів, в даному випадку ВЧ НОМЕР_1 , щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення, не є дискреційними.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2023 року, ухваленим за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, в задоволенні позову ОСОБА_1 суд відмовив.

Вирішуючи спір та відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, враховуючи правову позицію Верховного Суду, висловлену у постанові від 23.03.2023 року у справі № 400/3826/21, встановив, що розмір підвищення доходу позивача у березні, становив 5 174,90 грн., що перевищує розмір можливої суми індексації, яка становить 4 463,15 грн.

З огляду на вказані обставини, суд визнав, що відсутні підстави для задоволення позову ОСОБА_1 щодо зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити на його користь індексацію-різницю за період з 01.03.2018 по 15.08.2018 у фіксованому розмірі 3844,60 грн, а всього 21083,29 грн..

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що рішення суду першої інстанції ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права, у зв`язку з чим просить його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник посилається на численну практику Верховного Суду та вважає помилковою позицію суду першої інстанції, що вимоги про обов`язок відповідача нарахувати індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 15.08.2018 у фіксованому розмірі не підлягають задоволенню.

Не погоджуючись з відмовою у задоволенні вимог про виплату індексації грошового забезпечення у фіксованому розмірі, за вказаний період, скаржник вважає, що суд першої інстанції неправильно врахував вказаний у довідці розмір його грошового забезпечення.

Скаржник вважає помилковими висновки суду, що сума збільшення грошового забезпечення (заробітної плати) перевищила фіксовану суму індексації, що склалася у місяці підвищення такого доходу.

ВЧ НОМЕР_1 , у відзиві на апеляційну скаргу зазначає про безпідставність її доводів та вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим.

Відповідач вважає, що є підстави для відмови в задоволенні апеляційної скарги, а також для залишення рішення суду без змін.

Зокрема, у відзиві ВЧ НОМЕР_1 звертає увагу, що сума грошового забезпечення ОСОБА_1 у лютому 2018 року склала 7 289,10 грн., а в березні 2018 року 12 461 грн., що свідчить про те, що сума підвищення доходу перевищує суму можливої індексації та про безпідставність заявлених вимог.

Ураховуючи, що апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження, суд апеляційної інстанції, відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 КАС України, розглянув справу в порядку письмового провадження.

Фактичні обставини справи.

ОСОБА_1 у період з 13.01.2018 по 15.08.2018 проходив військову службу у ВЧ НОМЕР_1 та був зарахований на грошове забезпечення до ВЧ НОМЕР_2 , що підтверджується витягом із наказу № 03 (а.с.23).

Відповідно до наказу командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України (по особовому складу) від 12.06.2018 №100 начальник відділення камеральної обробки експедиційного відділу ВЧ НОМЕР_1 капітан 2 рагу ОСОБА_1 , звільнений з військової служби за підпунктом «б» (за станом здоров`я) частини 6 статті 26 Закону України «Пpo військовий обов`язок і військову службу».

Наказом командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 15.08.2018 № 154 капітан 2 рагу ОСОБА_1 , виключений зі списків особового складу частини, всіх видів забезпечення та направлений для зарахування на військовий облік до Малиновського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Одеської області (а.с.25).

ОСОБА_1 звернувся до ВЧ НОМЕР_1 із заявою про нарахування і виплату індексації грошового забезпечення з 01.03.2018 по 15.08.2018, однак отримав відмову, у зв`язку з чим звернувся до суду за захистом порушеного права.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 06.12.2021 у справі №420/18162/21 частково задоволено позов ОСОБА_1 ..

Визнано протиправною бездіяльність ВЧ НОМЕР_1 щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 13.01.2018 до 28.02.2018 із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення січень 2008 року.

Зобов`язано ВЧ НОМЕР_1 нарахувати й виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 до 15.08.2018 включно із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення січень 2008 року.

Визнано протиправною бездіяльність ВЧ НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 в повному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 15.08.2018 відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку №1078.

Зобов`язано ВЧ НОМЕР_1 нарахувати й виплатити на користь позивача індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 05.08.2018 із застосуванням березня 2018 року, як місяця з якого починається обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця) та урахуванням абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку № 1078, з урахуванням раніше виплачених сум індексації.

У решті позовних вимог - відмовлено.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 09.06.2022 по справі № 420/18162/21 задоволено скаргу ВЧ НОМЕР_1 , рішення суду першої інстанції скасовано та прийнято нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Постановою Верховного суду від 13.04. 2023 по справі № 420/18162/21 частково задоволено касаційну скаргу ОСОБА_1 , постанова суду апеляційної інстанції частково скасована, абзац третій резолютивної частини суду першої інстанції змінений та викладений у такій редакції:

«Зобов`язати ВЧ НОМЕР_1 нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 13.01.2018 до 28.02.2018 із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (місяця підвищення доходу) для розрахунку індексації грошового забезпечення січень 2008 року».

На виконання постанови Верховного Суду від 13.04.2023 в адміністративній справі №420/18162/21 ВЧ НОМЕР_1 виплатила на користь позивача індексацію грошового забезпечення за період з 13.01.2018 по 28.02.2018 із застосуванням місяця за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) січень 2008 року в сумі 3 314,37 грн.

Також за період з 01.03.2018 по 15.08.2018 відповідач розрахував розмір індексації грошового забезпечення, яка склалась внаслідок перевищення порогу для проведення індексації в 103% та яка становить 00,00 грн., що підтверджується відповідною довідкою-розрахунком індексації.

Позивач вважаючи, що відповідач протиправно не виплатив йому індексацію за період з 01.03.2018 по 15.08.2018 у фіксованому розмірі - 3844,60 грн. в місяць, всього 21 083,29 грн., звернувся до суду з даним позовом.

Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та оцінка суду апеляційної інстанції доводів апеляції і висновків суду першої інстанції.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги, з таких мотивів.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на практику суду касаційної інстанції, наводить аргументи стосовно правових підстав виплати так званої «фіксованої» індексації грошового забезпечення та визначення її розміру та вважає, що для цього є умови, встановлені абзацами 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078.

Скаржник наполягає на тому, що у період з 01.03.2018 по 15.08.2018 він має право на виплату індексації грошового забезпечення у фіксованому розмірі 3844,60 грн. в місяць, який за вказаний період у загальній сумі складає 21083,29 грн.

Відповідаючи на вказані доводи апеляційної скарги та досліджуючи питання щодо виникнення права на виплату індексації грошового забезпечення у фіксованому розмірі та порядку її розрахунку, колегія суддів звертається до постанови Верховного Суду від 23.03.2023 у справі №400/3826/21.

Так, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду ухвалив постанову від 23.03.2023 у справі №400/3826/21, в якій висловив правову позицію щодо підстав виплати та розміру так званої «фіксованої» індексації грошового забезпечення та наявності/відсутності у військової частини дискреційних повноважень у цьому питанні.

У цій справі Верховний Суд визначив коло питань, які мають бути досліджені судами попередніх інстанцій під час вирішення такого спору.

Висновками для прийняття такого рішення слугувало наступне.

Так, згідно положень Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-XII (далі Закон №2011-XII) та Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» №1282-ХІІ від 03.07.1991 (далі - Закон №1282-ХІІ) індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці.

З 01.12.2015 в абзацах 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078 йде мова про поняття індексації-різниці, право на яку виникає тільки тоді, коли у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) розмір доходу менший суми можливої індексації, визначеної в цьому місяці.

Абзаци 3, 4 пункту 5 Порядку №1078 у редакціях, які застосовувалися з 1 грудня 2015 року до 1 квітня 2021 року, передбачали обставини, за наявності яких у місяці підвищення доходу індексація (не)нараховується, а саме:

- сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абзац 3);

- сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абзац 4).

Якщо у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) сума цієї індексації нараховується, то абзац 6 пункту 5 Порядку №1078 додатково указує, що ця сума індексації-різниці виплачується до наступного підвищення тарифних ставок (окладів) і до неї надалі додається поточна індексація, яка складається, коли величина індексу споживчих цін перевищує поріг індексації у розмірі 103 відсотки.

Системний аналіз пункту 1, абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку №1078 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) дає підстави зробити висновок, що нарахування й виплата індексації-різниці має щомісячний фіксований характер, гарантується законом і є обов`язковими для підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності і господарювання, а також для фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників.

Враховуючи те, що індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці, та з огляду на правила й умови нарахування суми індексації-різниці, які встановлені абзацами 3, 4, 6 пункту 5 Порядку №1078, Суд дійшов висновку, що повноваження військової частини щодо виплати цієї суми не є дискреційними.

Провівши системне і цільове тлумачення абзаців 3, 4 Порядку №1078, Верховний Суд дійшов висновку, що у березні 2018 року, як місяці підвищення доходу позивача, військовій частині належало вирішити питання, чи має останній право на отримання суми індексації-різниці.

Досліджуючи обставини наявності у позивача права на отримання індексації різниці з 01.03.2018 по 17.07.2019, Суд дійшов висновку, що правильне вирішення спірних правовідносин вимагає встановлення співвідношення розміру підвищення грошового доходу позивача в березні 2018 року (всіх складових грошового забезпечення, які не мають разового характеру) та суми індексації, що мала скластися в цьому місяці.

Відповідно до абзацу 4 пункту 5 Порядку №1078 Суд визнав, що позивач має право на отримання суми індексації-різниці за умови, якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року.

При цьому, відповідно до пункту 4 Порядку №1078 індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення, який у березні 2018 року становив 1762 грн.

Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків.

Відповідно до приписів абзацу 5 пункту 4 Порядку №1078, даних Мінстатистики щодо індексів споживчих цін, сума індексації за березень 2018 року розраховується: прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01.03.2018 слід помножити на величину приросту індексу споживчих цін і поділити на 100 (1762,*253,30%/100), та який становить 4 463,15 грн.

Для встановлення суми підвищення розміру грошового забезпечення ОСОБА_1 в березні 2018 року, колегія суддів враховує довідку ВЧ НОМЕР_1 від 16.01.2020 № 69 про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 , яка була надана останнім як до позовної заяви, так і до апеляційної скарги (а.с. 21).

Згідно вказаної довідки розмір грошового забезпечення позивача в лютому 2018 року становив 7289,10 грн, в березні 2018 року 12464,00 грн.

За таких умов, розмір збільшення грошового доходу ОСОБА_1 в березні 2018 року становить 5174,90 грн. (12464,00 грн. - 7289,10 грн.).

Наведене свідчить, що розмір підвищення доходу 5174,90 грн. перевищує розмір можливої суми індексації, яка становить 4463,15 грн., а тому відсутні підстави для виплати ОСОБА_1 фіксованої індексації.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 щодо зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити на його користь за період з 01.03.2018 по 15.08.2018 фіксовану індексацію, відповідно до положень абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078.

Колегія суддів вважає, що доводи покладені в обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 є помилковими та ґрунтуються на помилковому розумінні норм права, а тому підстави для задоволення скарги відсутні. Жодних доводів стосовно помилковості висновків суду першої інстанції вказана скарга не містить.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції повно та правильно встановив обставини справи і ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до вимог статті 316 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги, якщо суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування судового рішення - відсутні.

Стаття 328 КАС України встановлює право учасників справи, а також осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки на касаційне оскарження рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Водночас пункт 2 частини 5 вказаної статті встановлює, що не підлягають касаційному оскарженню, у тому числі судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Отже, враховуючи, що судом апеляційної інстанції постановлено рішення у справі розглянутої за правилами спрощеного позовного провадження, відсутні підстави для його оскарження в касаційному порядку.

Розподіл судових витрат, відповідно до вимог статті 139 КАС України не передбачений.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність дії та зобов`язання вчинити певні дії залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає, за винятком випадків, перелічених у пункті 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Доповідач - суддя І. О. Турецька

суддя Ю. М. Градовський

суддя Л. П. Шеметенко

Повне судове рішення складено 21.12.2023.