Справа № 183/12564/23
Суддя: Оладенко О. С.
Дата ухвалення: 2023-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 183/12564/23

№ 2-а/183/107/23

20 грудня 2023 року м.Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі головуючого судді Оладенко О.С., розглянувши у письмовому, спрощеному позовному провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Новомосковського районного центру комплектування та соціальної підтримки про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2023 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Новомосковського районного центру комплектування та соціальної підтримки (надалі за текстом відповідач) у якому просив скасувати постанову №537 від 02.11.2023 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.210-1 КУпАП; провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що з 26.10.2023 його призначено на посаду начальника відділу мобілізаційної, оборонної роботи, цивільного захисту, надзвичайних ситуацій та взаємодії з правоохоронними органами Губиниської селищної ради. З метою уточнення персональних даних як військовозобов`язаного позивач 02.11.2023 з`явився до відповідача, повідомив облікові дані щодо місця роботи, отримав картку обстеження та медичного огляду, позивач пройшов відповідне обстеження. Зі спілкування з працівниками відповідача йому повідомлено про те, що позивач перебуває «у розшуку», а також про те, що його буде притягнуто до адміністративної відповідальності. 02.11.2023 відповідачем винесено постанову №537 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.210-1 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 5100 грн. З оскаржуваною постановою він не згоден, оскільки вважає, що вона складена з грубим порушенням законодавства. Повістка про виклик не відповідає формі, вона заповнена на ім`я « ОСОБА_1 », не вказано повні ім`я та по-батькові особи, яку викликають. Крім того, у повістці вказана інша адреса, ніж та, за якою він проживає. Також вважає, що сплив строк притягнення до адміністративної відповідальності, оскільки у повістці зазначено про виклик на 17.11.2022. Також, відповідач не наділений правом складати протоколи про адміністративні правопорушення.

Ухвалою судді від 07 червня 2023 року було відкрито провадження у порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.

06.12.2023 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить у задоволенні позову відмовити посилаючись на те, що позивача правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності. 11.11.2022 групою оповіщення позивачу було особисто вручено повістку. З твердженнями позивача про розбіжності в адресі, вказаній у повістці з адресою, де зареєстрований та проживає позивач, не погоджується, вважає що позивач діє недобросовісно. Факт виклику позивача на 17.11.2022 та його неявка підтверджується належними доказами. У вирішенні питання про наявність складу правопорушення ключовим є факт виклику та неявки за викликом, а не форма повістки. Сам позивач не заперечує факт неприбуття за викликом 17.11.2022, а з`явився лише 02.11.2023 після того, як був призначений на посаду в органах місцевого самоврядування, що передбачає бронювання на період мобілізації та відстрочу від призову на військову службу. У листопаді 2022 року позивач такої посади не обіймав, підстав для відстрочки від призову не мав, тому не наважився прибути до РТЦК та СП, а зараз намагається ухилитися від відповідальності. Порушення обов`язку прибути до РТЦК та СП є триваючим, продовжується протягом усього часу, доки особи ухиляється від явки до дати прибуття.

Позивачем подано відповідь на відзив. У відповідності до ст.269 КАС України, у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності заявами по суті справи є позов та відзив на позовну заяву, подання інших заяв, у тому числі відповіді на відзив у даній категорії справ нормами КАС України не передбачено. Разом з тим, з урахуванням того, що справа розглядається без виклику учасників, суд вважає за необхідне з метою забезпечення прав позивача, дослідити його доводи, наведені у відповіді на відзив.

Так, у відповіді на відзив позивач наголошує на тому, що адреса у розписці та у рапорті « АДРЕСА_1 » та дата народження « ІНФОРМАЦІЯ_1 », не відповідає адресі позивача: АДРЕСА_2 та даті його народження - ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вважає, що відповідачем не з`ясовано, яку саме особу притягнуто до адміністративної відповідальності

Суд, дослідивши надані сторонами докази, встановив наступні обставини справи та відповідні правовідносини.

ОСОБА_1 повісткою було викликано на 09:45 год. 17.11.2022 до Новомосковського РТЦК та СП, що підтверджується копією розписки та рапорту старшого солдата роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 (а.с.24,25). У розписці наявний підпис отримувача, яким засвідчено отримання повістки. Позивач, у позовній заяві та у подальшому не заявляв про те, що підпис у розписці виконано не ним, а іншою особою.

02.11.2023 р. старшим офіцером відділення військового обліку, бронювання сержантів та солдатів запасу ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 складено протокол №537 про адміністративне правопорушення за ст.210-1 ч.2 КУпАП відносно ОСОБА_1 , у якому вказано, що 11.11.2022 ОСОБА_1 особисто отримав повістку про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 17.11.2022 для уточнення військово-облікових даних та проходження медичної комісії і вирішення питання про можливість призову на військову службу під час мобілізації, але у призначені дату та час, а також у подальшому не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 . У графі пояснення ОСОБА_1 зазначив, зокрема, що повістку про виклик не отримував (а.с.26-27).

Згідно копії постанови №537 від 02.11.2023 начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 , встановлено, що 11.11.2022 ОСОБА_1 особисто отримав повістку про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 17.11.2022 для уточнення військово-облікових даних та проходження медичної комісії і вирішення питання про можливість призову на військову службу під час мобілізації, але у призначені дату та час, а також у подальшому не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 , чим порушив вимоги ч.10 ст.1 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» та ч.1 ст.22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Позивача було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 5100 грн. (а.с.28).

У протоколі та постанові про адміністративне правопорушення вказано дату народження ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , адресу: АДРЕСА_2 .

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 КАС України законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

У відповідності до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Як встановлено ч.1,2 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до статей 17, 65 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Згідно ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України для оформлення військово-облікових документів (посвідчень про приписку до призовних дільниць, військових квитків, тимчасових посвідчень військовозобов`язаних), приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів.

Згідно з частиною 1 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом Служби зовнішньої розвідки України) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.

Призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки за сприяння місцевих органів виконавчої влади або командири військових частин (військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України - Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів Служби зовнішньої розвідки України - відповідний підрозділ Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язаних Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту) (частина 5 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»).

Статтею 210-1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Зокрема, згідно з частиною 2 статті 210-1 КУпАП повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті (порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію), за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, а також вчинення такого порушення в особливий період, тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, Президентом України 25 лютого 2022 року підписано Указ «Про загальну мобілізацію» №69/2022, строки якого в подальшому відповідними Указами були продовжені.

Тобто, саме з періоду оголошення Президентом України часткової мобілізації відповідно до положень Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» законодавець пов`язує настання особливого періоду.

Настання особливого періоду законодавець пов`язує із моментом оголошення рішення про мобілізацію (загальну чи часткову) або з моментом введення в державі воєнного стану, які є самостійними підставами виникнення та існування особливого періоду, а закінчення особливого періоду пов`язує із закінченням мобілізації або припиненням воєнного часу і частково періоду після закінчення воєнних дій.

Станом на момент виклику позивача та винесення оскаржуваної постанови в Україні діяв особливий період.

Оцінюючи обставини, суд зазначає, що позивач відповідно до чинного законодавства зобов`язаний був у разі вручення повістки отримати її та з`явитись до Новомосковського РТЦК та СП.

Доводи позивача про невідповідність адреси у повістці, адресі за якою зареєстрований та проживає позивач суд відхиляє.

У розписці та рапорті вказано адресу ОСОБА_1 АДРЕСА_1 . Позивач зазначає, що за цією адресою не був ніколи зареєстрований. Разом з тим, ні до позовної заяви, ні до відзиву позивач, на підтвердження своїх доводів не додав жодного документу. Крім того, місце фактичного проживання та місце зареєстроване у встановленому порядку місце проживання можуть не збігатися. Повідомлені позивачем обставини самі по собі не спростовують факт здійснення його виклику, який підтверджено вищезазначеними доказами.

При цьому у матеріалах справи відсутні, а позивачем не зазначені причини неприбуття за викликом 17.11.2022 та у подальшому.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частиною 2 ст. 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На підтвердження факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення відповідачем надано суду належні та допустимі докази, які підтверджують факт вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.210-1 КУпАП, а саме: розписку про отримання повістки, рапорти співробітників РТЦК та СП, протокол про адміністративне правопорушення.

Надані відповідачем докази відповідають вимогам належності та допустимості, містять підписи відповідних посадових осіб, засвідчені належним чином.

Стосовно доводів позивача про сплив строку притягнення до адміністративної відповідальності, суд зазначає таке.

За змістом статті 38 КУпАП початком відліку строку для накладення адміністративного стягнення є день вчинення адміністративного правопорушення або день виявлення триваючого правопорушення.

Положення Кодексу України про адміністративні правопорушення не містить визначення поняття «триваюче» правопорушення».

Разом із тим, у теорії адміністративного права під триваючим правопорушенням розуміють тривале невиконання вимог правової норми у вигляді дії або бездіяльності.

При цьому характер триваючого правопорушення оцінюється у кожному конкретному випадку індивідуально.

Верховний Суд у постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 804/401/17 зазначив, що триваюче правопорушення - це проступок, пов`язаний з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених законом. Тобто, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно вчиняє правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків. Триваюче правопорушення припиняється лише у випадку усунення стану, за якого об`єктивно існує цей обов`язок, виконанням обов`язку відповідним суб`єктом або припиненням дії відповідної норми закону.

Суд вважає, що у даному випадку вчинення позивачем правопорушення мало триваючий характер, а тому строки притягнення його до адміністративної відповідальності необхідно обчислювати саме з моменту виявлення правопорушення.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що постанова №537 від 02.11.2023 про накладення адміністративне стягнення на позивача за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП є обґрунтованою та такою, що відповідає нормам КУпАП. При розгляді справи були з`ясовані і доведені обставини, які б свідчили, що в діях позивача є ознаки правопорушення, за який законом встановлено адміністративну відповідальність.

Відповідно до частини 3 статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про залишення оскаржуваної постанови без змін, а позову без задоволення.

Розподіляючи судові витрати, суд керується статтею 139 КАС України та враховуючи відмову у позові, покладає судові витрати у виді судового збору, понесені позивачем, на останнього.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 77, 120, 132,134, 139, 229, 241-246, 250, 268-271, 286 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

Залишити постанову №537 по справі про адміністративне правопорушення від 02 листопада 2023 року, винесену начальником Новомосковського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Анатолієм Калініченком без змін, а позовну заяву ОСОБА_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення без задоволення.

Судові витрати покласти на позивача.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено і підписано 20 грудня 2023 року .

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків не відомий, адреса: АДРЕСА_3 ;

відповідач Новомосковський районний центр комплектування та соціальної підтримки, , адреса: Дніпропетровська область, м.Новомосковськ, вул.Калнишевського,18.

Суддя Оладенко О.С.