Справа № 300/7551/21
Суддя: Курилець Андрій Романович
Дата ухвалення: 2023-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2023 рокуЛьвівСправа № 300/7551/21 пров. № А/857/5159/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Курильця А.Р.,

суддів Гудима Л.Я., Пліша М.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28 січня 2022 року в справі №300/7551/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання неправомірними дій, зобов`язання вчинити певні дії,-

суддя в 1-й інстанції Могила А.Б.,

час ухвалення рішення 28.01.2022 року,

місце ухвалення рішення м.Івано-Франківськ,

дата складання повного тексту рішення не зазначено,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (далі відповідач, ГУ ПФУ в Івано-Франківській області) про визнання неправомірними дій, зобов`язання вчинити певні дії

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28 січня 2022 року адміністративний позов задоволено повністю.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо перерахунку з 01.08.2021 пенсії ОСОБА_1 за період з 01.07.2019 по 30.06.2021 із застосуванням обмеження максимальної величини бази нарахування єдиного внеску (максимальної заробітної плати, з якої сплачується страхові внески) для сукупного доходу до суми всіх заробітних плат, які виплачуються на різних підприємствах.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 за період з 01.07.2019 по 30.06.2021 із застосуванням обмежень щодо максимальної величини заробітної плати, з якої сплачуються страхові внески до кожної заробітної плати, отриманої позивачем, окремо, з урахуванням вимог ст. 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та виплату перерахованої пенсії з урахуванням проведених платежів.

Не погоджуючись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосуванням норм матеріального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове про відмову в задоволенні позову.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15.04.2021 по справі 300/2454/20 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснено перерахунок пенсії із застосуванням обмежень щодо максимальної величини заробітної плати, з якої сплачуються страхові внески до кожної заробітної плати, отриманої ОСОБА_1 , окремо, починаючи з 23 березня 2020 року. Після проведеного перерахунку щомісячний розмір пенсії з 23.03.2020 склав 6 448, 09 грн., з 01.05.2020 - 7 145, 57 грн., з 01.03.2021 - 7 919, 77 грн. Згідно ч.4 ст. 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, перерахунок пенсії проводиться з урахуванням не менш як 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі. Перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати (доходу), з якої обчислена пенсія. При цьому, ч. 4 ст. 45 вказаного Закону передбачає, що перерахунок призначеної пенсії провадиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа. Позивачем заяву про перерахунок пенсії було подано 14.07.2021, проте у зв`язку із відсутністю підтвердження сплати страхових внесків за квітень - червень 2021 цю заяву було повернуто та перерахунок проведено з серпня 2021 року.

Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу відповідача не скористався, що відповідно до частини 4 статті 304 КАС України, не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів вважає можливим розглянути дану справу в порядку письмового провадження відповідно до п.3 ч.1 ст. 311 КАС України.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 , як пенсіонер з 26.04.2015, отримує пенсію за віком на пільгових умовах по Списку № 1 відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Згідно індивідуальних відомостей з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування ОСОБА_1 у період з 01.07.2010 по 30.06.2021 працював одночасно в ПрАТ "Івано-Франківськшкірсировина" та в ТзОВ "Макрохім" (т. 1, а.с. 16 - 22).

Позивачем 13.08.2021 подана заява до пенсійного органу про перерахунок пенсії у зв`язку із зміною стажу та заробітку, відповідно до ч.4 ст. 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (т.1, а.с 25).

На підставі наведеного, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.08.2021.

При цьому, аналогічну заяву від 14.07.2021 пенсійним органом було повернуто у зв`язку із відсутністю даних по заробітній платі за ІІ квартал 2021 року. Дана обставина відповідачем не заперечується.

Позивач вважає, що відповідачем при перерахунку його пенсії застосовано обмеження максимальної величини бази нарахування єдиного внеску (максимальної заробітної плати, з якої сплачується страхові внески) для сукупного, а не окремого доходу всіх заробітних плат, які виплачувалися ПрАТ "Івано-Франківськшкірсировина" та ТзОВ "Макрохім", що є протиправним. При цьому, такий перерахунок здійснено з 01.08.2021, а не 01.07.2021.

Вважаючи протиправними такі дії відповідача, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законом України "Про пенсійне забезпечення" №1788-ХІІ від 05.11.1991 та Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 (в редакціях чинних на момент виникнення спірних правовідносин).

Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Згідно ст. 41 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються: 1) суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески в межах встановленої законодавством максимальної величини заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески, а після набрання чинності Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" - максимальної величини бази нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначеної відповідно до закону; 2) суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, а за періоди до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися зазначені внески (збір), - у межах сум, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", і не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум; 3) суми заробітної плати (доходу), визначені виходячи із здійсненої застрахованою особою доплати, передбаченої частиною третьою статті 24 цього Закону.

В ч. 1 ст. 66 Закону України "Про пенсійне забезпечення" вказано, що до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування" нараховується збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Відповідно до п.п. 2, 4 ст. 1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування; максимальна величина бази нарахування єдиного внеску - максимальна сума доходу застрахованої особи на місяць, що дорівнює п`ятнадцяти розмірам мінімальної заробітної плати, встановленої законом, на яку нараховується єдиний внесок.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" передбачено, що єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого), частини першої статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України "Про оплату праці", та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами.

Системний аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що при обчисленні пенсії враховується заробітна плата (дохід), що була отримана застрахованою особою та з якої були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески в межах встановленої законодавством максимальної величини заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески.

Тобто, при обчисленні пенсії враховується кожен вид доходу самостійно. Чинне законодавство не містить посилань на те, що заробітна плата, отримана за основним та додатковим місцем роботи, підлягає складанню для отримання максимальної величини заробітної плати (доходу).

Суд зазначає, що роботодавцями позивача - ПрАТ "Івано-Франківськшкірсировина" та ТзОВ "Макрохім" застосовувалася максимальна величина бази нарахування єдиного внеску за кожним місцем його роботи окремо, тобто єдиний соціальний внесок сплачувався за кожним місцем роботи.

Таким чином, пенсія ОСОБА_1 не може бути обмежена максимальною величиною бази нарахування єдиного внеску (максимальної заробітної плати, з якої сплачується страхові внески) для сукупного доходу, оскільки для обчислення пенсії застосовується максимальна величина бази нарахування єдиного внеску для кожного доходу, від певного роботодавця, окремо.

Скаржник вказує, що право на перерахунок пенсії відповідно до ч.4 ст. 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" позивач набув 12.07.2021.

Однак, судова колегія не погоджується з такими твердженнями, оскільки, постановою Восьмого апеляційного адміністративний суду від 15.04.2021 по справі № 300/2454/20 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 із застосуванням обмежень щодо максимальної величини заробітної плати, з якої сплачуються страхові внески до кожної заробітної плати, отриманої позивачем, окремо, починаючи з 23 березня 2020 року. Підставами вказаного позову було те, що пенсійний орган для обчислення пенсії, за період з липня 2015 року по червень 2017 року та з липня 2017 року по червень 2019 року, не врахував максимальну величину бази нарахування єдиного внеску щодо максимальної суми доходу застрахованої особи на місяць окремо до кожної заробітної плати.

На виконання вказаного рішення пенсійним органом здійснено перерахунок пенсії позивача, розмір якої з урахуванням загального стажу 45 років 7 місяців 8 днів, з 23.03.2020 склав 6 448, 09 грн., з 01.05.2020 - 7 145, 57 грн., з 01.03.2021 - 7 919, 77 грн. (т. 1, а.с. 193 - 197).

Частиною 4 ст. 42 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" встановлено, що у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, перерахунок пенсії проводиться з урахуванням не менш як 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі. Перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати (доходу), з якої обчислена пенсія.

Враховуючи наведене, оскільки на виконання рішення від 15.04.2021 по справі № 300/2454/20 пенсійним органом здійснено перерахунок пенсії позивача з 01.07.2015 по 30.06.2017, з 01.07.2017 по 30.06.2017 у позивача виникло право на перерахунок його пенсії за період з 01.07.2019 по 30.06.2021.

Як вже зазначено судом, на підставі заяви від 13.08.2021, пенсійним органом здійснено перерахунок пенсії позивача з урахуванням загального стажу 47 років 7 місяців 8 днів за період з 01.07.2019 по 30.06.2021. Розмір пенсії з 01.08.2021 склав 9 094, 27 грн., після доопрацювання - 9 363, 90 грн. (т.1 а.с. 253, т. 2 а.с. 12).

При цьому, як вбачається з матеріалів пенсійної справи, та не заперечується відповідачем, перерахунок пенсії з 01.08.2021 здійснено з врахуванням стажу та заробітку за період з 01.07.2019 по 30.06.2021 із застосуванням обмеження максимальної величини бази нарахування єдиного внеску (максимальної заробітної плати, з якої сплачується страхові внески) для сукупного доходу, у відповідності до даних персоніфікованого обліку.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що пенсія позивача протиправно обчислена із застосуванням обмеження максимальної величини бази нарахування єдиного внеску (максимальної заробітної плати, з якої сплачуються страхові внески) із врахуванням сукупного доходу.

Частиною 4 статті 45 "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п`ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа; у разі настання обставин, які тягнуть за собою зменшення пенсії, - з першого числа місяця, в якому настали ці обставини, якщо вони мали місце до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо вони мали місце після 15 числа.

Відповідачем у відзиві та додаткових поясненнях не заперечується, що вперше заяву про перерахунок пенсії у зв`язку із зміною стажу та заробітку, відповідно до ч.4 ст. 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" позивачем подано 14.07.2021. У зв`язку із відсутністю відомостей про заробітну плату та сплату страхових внесків, заяву від 14.07.2021 було повернуто.

Суд зазначає, що на даний час в індивідуальних відомостях про застраховану особу міститься інформація про заробітну плату позивача та сплату страхових внесків за період з 01.07.2019 по 30.06.2021, тому з урахуванням приписів частини 4 статті 45 "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" право на перерахунок пенсії за спірний період у відповідності до ч.4 ст. 42 вказаного Закону виникло у позивача з першого числа місяця, в якому він звернувся за перерахунком пенсії, оскільки відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно - 14.07.2021.

При цьому, якщо станом 14.07.2021 не було даних по заробітній платі чи страхових внесків в індивідуальних відомостях про застраховану особу, які були необхідні для перерахунку пенсії, то відсутність цієї інформації відбулася не з вини позивача та не може бути підставою для відмови в перерахунку пенсії з дати звернення з відповідною заявою.

Згідно статті 46 "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

За таких обставин в суду наявні правові підстави для визнання протиправними дій відповідача щодо перерахунку пенсії позивача за період з 01.07.2019 по 30.06.2021 із застосуванням обмеження максимальної величини бази нарахування єдиного внеску (максимальної заробітної плати, з якої сплачується страхові внески) для сукупного доходу до суми всіх заробітних плат за місяць, які виплачуються на різних підприємствах.

Відповідно до ст.40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

З метою запобігання порушення права позивача на належну йому пенсію, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав, суд вважає необхідним зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області провести з 01.07.2021 перерахунок пенсії позивача за період з 01.07.2019 по 30.06.2021 із застосуванням обмежень щодо максимальної величини заробітної плати, з якої сплачуються страхові внески до кожної заробітної плати, отриманої ним, окремо, з урахуванням вимог ст. 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та виплату перерахованої пенсії з урахуванням проведених платежів.

Решта доводів та заперечень учасників справи, висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у рішенні у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відображено принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29).

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні не спростовуються і підстав для його скасування немає.

Враховуючи наведене вище, апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.308,315,316,321,322,325,328,329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28 січня 2022 року в справі №300/7551/21 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду лише з підстав, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя А. Р. Курилець
судді Л. Я. Гудим
М. А. Пліш
Повне судове рішення складено 20 грудня 2023 року.

Дата