Справа № 420/35228/23
Суддя: Аракелян М.М.
Дата ухвалення: 2023-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

20 грудня 2023 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Аракелян М.М.

Розглянувши поза межами судового засідання заяву представника ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Державної міграційної служби в Херсонській області (), третя особа Головне управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

18 грудня 2023 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби в Херсонській області, третя особа Головне управління Національної поліції в Одеській області, в якій представник позивача просить суд:

визнати протиправним та скасувати рішення Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області від 18.10.2023 р. № 6501.4/13551-23 щодо скасування дозволу на імміграцію в Україну, відносно ОСОБА_1 ;

зобов`язати Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області повернути ОСОБА_1 посвідку на право постійного проживання на території України серії НОМЕР_2 , видана 26.08.2016 року, орган « 6501», на ім`я ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 .

судові витрати покласти на відповідача.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями в адміністративна справа розподілена на суддю Аракелян М.М.

В обґрунтування позовних вимог, зокрема, зазначено, що підставою для скасування дозволу послугувало подання ГУ НП в Одеській області, зміст якого невідомий. Жодним судовим рішенням не встановлена вина щодо вчинення ОСОБА_1 будь-яких кримінальних правопорушень та ОСОБА_1 навіть не має процесуального статусу у будь-яких кримінальних провадженнях. Відповідачем не надсилались позивачу запрошення про надання пояснень та відповідних документів. Позивач має трьох дітей громадян України, про що свідчить довідка про реєстрацію особи громадянином України та свідоцтва про народження, що відповідно до п.1 ч.3 ст.4 ЗУ «Про імміграцію» дає позивачу право на отримання дозволу на імміграцію в Україну.

Разом із позовною заявою представником позивача подано заяву про забезпечення позову (вх.№45346/23 від 18.12.2023 року) шляхом зупинення дії рішення Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області від 18.10.2023 р. № 6501.4/13551-23 щодо скасування дозволу на імміграцію в Україну, відносно ОСОБА_1 .

В обґрунтування заяви з посиланням на норми п.1 ч.1 ст.151 КАС України представник зазначає, що у період проживання в Україні, у ОСОБА_1 народилось троє дітей, а саме: ОСОБА_4 - громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_5 - громадянка України, ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 - громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_4 . Ця обставина надає позивачу право на отримання дозволу на імміграцію в Україну відповідно до п.1 ч.3 ст.4 ЗУ «Про імміграцію». Дитина та її батьки мають право встановлювати й підтримувати регулярний контакт один з одним, такий контакт може бути обмежений або заборонений лише тоді, коли це необхідно в найвищих інтересах дитини (Конвенція про контакт з дітьми (ETS №192) (укр/рос) №ETSN192 ,15.05.2003, Конвенція, Рада Європи (Конвенцію ратифіковано з заявою Законом Хо166-У від 20.09.2006 (ст. 4). Згідно з частиною сьомою статті 7 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України. Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. згідно з судовою практикою Європейського суду з прав людини "для матері/батька і дитини головним елементом сімейного життя є можливість постійного спільного проживання" (постанова по справі "МакМайкл проти Сполученого Королевства" (McMichael v. UnitedKingdom) від 24.02.1995 p., Series A, №307, p. 55, § 86). Відповідно до ст 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського СУДУ з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Таким чином, втручання органу державної влади в сімейне життя позивача є неправомірним. Окрім цього, згідно положень статей 9, 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, ніхто не може зазнавати безпідставного арешту, затримання або вигнання, а при здійсненні своїх прав кожна людина може зазнавати лише таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання та поваги прав і свобод інших людей, а також забезпечення справедливих вимог моралі, суспільного порядку і загального добробуту. Відповідно до консультативного висновку Одеської обласної дитячої клінічної лікарні, складена лікарем ОСОБА_7 від 15.12.2023 р. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 післяопераційний дефект потиличної кістки, рекомендовано проведення краніопластики. Враховуючи те, що мати ОСОБА_8 є військовослужбовцем, що підтверджується довідкою Державної прикордонної служби (вч1484), відсутність батька дитини в Україні може спричинити непоправні наслідки для дитини.

Вивчивши заяву про забезпечення позову та додані докази, суд дійшов наступного.

Згідно ч.1 ст. 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

У відповідності до ч.1 ст.152 КАС України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі і повинна містити:

1) найменування суду;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України; реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності; або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку, офіційну електронну адресу або адресу електронної пошти;

3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову;

4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності;

5) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Згідно із ч.2 ст.152 КАС України якщо заява про забезпечення позову подається до відкриття провадження у справі, в такій заяві додатково зазначаються повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) інших осіб, які можуть отримати статус учасника справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, а також відомі заявнику: реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб), за його наявності, або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку, офіційна електронна адреса або адреса електронної пошти.

Частиною 4 цієї ж статті визначено, що до заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Частиною 7 статті 154 КАС України визначено, що суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 152 цього Кодексу, повертає її заявнику без розгляду, про що постановляє ухвалу.

З матеріалів заяви про забезпечення позову вбачається, що вона відповідає положенням ст.152 КАС України, позивачем надано документ про сплату судового збору за подання такої заяви у встановленому законодавством розмірі. Підстав для повернення заяви про забезпечення позову заявнику без розгляду суд не убачає.

Згідно ч.2 ст.150 КАС України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Частиною 1 ст.151 КАС України передбачено, що позов може бути забезпечено:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

У відповідності до ч.1 ст.154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Під час розгляду адміністративних справ в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Необхідною передумовою вжиття заходів забезпечення позову є існування очевидних ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю, а також вірогідність того, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

З матеріалів, доданих до позовної заяви та заяви про забезпечення позову, вбачається, що:

- батьком ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_4 є позивач ОСОБА_1 ; матір`ю ОСОБА_5 та ОСОБА_8 є ОСОБА_10 ;

- згідно консультативного висновку від 15.12.2023 року ОСОБА_8 рекомендовано проведення краніопластики; діагноз післяопераційний дефект потиличної кістки;

- згідно довідки від 25.08.2023 року ОСОБА_10 проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_3 Державної прикордонної служби.

У заяві про забезпечення позову представник позивача просить суд зупинити дію рішення Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області від 18.10.2023 року №6501.4/13551-23.

Суд вважає, що виключно твердження щодо існування обставин, які відповідають умовам забезпечення позову, не слугує безумовною підставою для застосування таких заходів. При оцінці обґрунтованості заявленого клопотання суд зобов`язаний встановити належність таких обставин критеріям, визначеним у ст.150 КАС України.

Позивачем не наведено обґрунтування того, яким чином незастосування заходів забезпечення позову істотно ускладнить чи унеможливить виконання рішення суду або ефективний захист чи поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. Позивачем у заяві лише зазначені обставини щодо того, що він є батьком трьох дітей та його обґрунтування зводиться до твердження, що відсутність батька на території України може спричинити непоправні наслідки для дитини, що не є достатнім для забезпечення позову.

Як убачається із поданих матеріалів, 09.12.2023 року складено протокол про вилучення (тимчасове затримання) посвідки на постійне проживання ОСОБА_1 , в якому зазначено, що при спробі в`їзду позивача на територію України з приватною метою поїздки до м.Одеса на підставі доручення БД 1.3 УДМС у Херсонській області від 23.10.2023 року вилучено посвідку на постійне проживання на території України серії НОМЕР_2 , видана 26.08.25016 року, орган « 6501» на ім`я ОСОБА_1 ; документ вилучено і направлено до відділу прикордонного контролю штабу НОМЕР_4 прикордонного загону.

Таким чином, імовірно, позивач до 09.12.2023 року перебував поза межами України, виходячи з чого суд вважає його доводи стосовно необхідності опікування дітьми (дитиною) не достатньо переконливими в контексті його заяви про забезпечення позову.

Також суд вважає, що заява про забезпечення позову не містить обґрунтування адекватності запропонованого заходу забезпечення позову обставинам, що склалися, а також в заяві не наведено доводів та мотивів, відповідно до яких позивач вважає, що виконання рішення суду про скасування рішення від 18.10.2023 року може бути істотно ускладнено чи унеможливлено, як і ефективний захист або поновлення порушених прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Тобто цілком неочевидним є зв`язок запропонованого заходу забезпечення позову з умовами його застосування, визначеними п.1 ч.2 ст.150 КАС України.

Розглядаючи заяву про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, суд, з огляду на докази, надані стороною по справі для підтвердження своїх вимог, має пересвідчитись зокрема у тому, що заява про забезпечення позову не є надуманою, спір поміж сторонами існує, існує також дійсна і реальна загроза невиконання рішення суду чи суттєва перешкода у такому виконанні, спосіб забезпечення позову є співмірним обсягу позовних вимог, позивач має легітимну мету забезпечення захисту своїх прав та інтересів від неправомірних дій відповідача, а не завдати шкоди правам та інтересам відповідача.

З цих підстав суд відмовляє представнику ОСОБА_1 у забезпеченні позову у зв`язку з необґрунтованістю його заяви.

Керуючись ст.ст. 150, 151, 154, 241-243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у забезпеченні позову у справі №420/35228/23 за заявою представника ОСОБА_1 (вх.№45346/23 від 18.12.2023 року)

Відповідно до ч.ч.8,9 ст.154 КАС України ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи. Оскарження ухвали про скасування забезпечення позову або про заміну одного заходу забезпечення позову іншим зупиняє виконання цієї ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення апеляційної скарги.

Суддя М.М. Аракелян