Справа № 160/7647/23
Суддя: Тулянцева Інна Василівна
Дата ухвалення: 2023-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 липня 2023 року Справа № 160/7647/23
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Тулянцевої І.В., розглянувши у місті Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови, -
12 квітня 2023 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті, в якому позивач просить:
- визнати протиправною та скасувати постанову Державної служби України з безпеки на транспорті від 29.03.2023 № 357749 про застосування адміністративно-господарського штрафу в розмірі 17 000 грн.
Ухвалою суду від 28.04.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі № 160/7647/23 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Цією ж ухвалою витребувано у відповідача належним чином завірені копії документів, на підставі яких було прийняте спірне рішення.
09 травня 2023 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду через підсистему «Електронний суд» від Державної служби України з безпеки на транспорті надійшов відзив на позовну заяву, в якому просять відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Заперечуючи проти позову, відповідач посилається на те, що під час здійснення рейдової перевірки встановлено порушення позивачем, який є автомобільним перевізником, вимог ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» (у водія була відсутня особиста картка водія до цифрового тахографу). Водій від пояснень та підпису акту відмовився. Відповідач вказує, що постанова №357749 від 29.03.2023 року прийнята на основі акту №353629 від 08.03.2023 року, у якому посадовими особами Відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області зазначене і конкретизоване порушення позивача. Відповідач вважає, що доводи позивача є безпідставними, оскільки матеріалами справи підтверджено вчинення адміністративно - господарського правопорушення, а саме ним, як суб`єктом господарювання. Так, згідно з ТТН № ДН1 - 001058 від 09.03.2023 (посилання на яку відображено в акті № 353629) автомобільним перевізником зазначено ТОВ «Західна дистрибуційна мережа», замовником та вантажовідправником ТОВ «Східна торгівельна компанія», вантажоодержувачем ТОВ «Епіцентр К». Посилання позивача на іншу ТТН від 09.03.2023 № 450, згідно з якою автомобільним перевізником зазначено ФОП ОСОБА_3 є недостовірними, оскільки при перевірці водієм було надано саме ТТН № ДН1 - 001058 від 09.03.2023, в якій автомобільним перевізником зазначено ТОВ «Західна дистрибуційна мережа». Водночас, під час проведення перевірки були відсутні документи, що підтверджують передачу транспортного засобу у користування від власника транспортного засобу ФОП ОСОБА_1 до ТОВ «Західна дистрибуційна мережа». Для транспортних засобів, що перебувають, зокрема у користуванні у фізичних чи юридичних осіб реєстраційним документом, наявність якого є обов`язковою, згідно з вимогами ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», є тимчасовий реєстраційний талон на транспортний засіб. Відтак, позивачем не було надано належних та допустимих доказів, які підтверджують передачу транспортного засобу у користування іншій особі, а товарно-транспортна накладна є документом на вантаж, а не документ, який визначає автомобільного перевізника. При розгляді справи було встановлено, що автомобільним перевізником був саме позивач, що підтверджується копією договору перевезення вантажів автомобільним транспортом від 01.12.2022 № 0112228Д, укладеного між ТОВ «Західна дистрибуційна мережа» та ФОП ОСОБА_1 , копією заявки-договору від 08.03.2023 № 1294, копією рахунка-фактури від 09.02.2023 № 278. Згідно заявки-договору від 08.03.2023 № 1294 на підставі договору перевезення вантажів автомобільним транспортом від 01.12.2022 №0112228Д, позивачем як автомобільним перевізником, було виконано послуги щодо перевезення вантажу. З наведеного вбачається, що автомобільним перевізником, в розумінні статті 1 Закону України «Про автомобільний транспорт», є саме позивач, а відтак щодо нього правомірно винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу. Вважає, що доводи позовної заяви не підтверджують наявність порушення в діях контролюючого органу під час проведення рейдової перевірки, а оскаржуваний акт індивідуальної дії є таким, що прийнято у відповідності до вимог чинного законодавства.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Матеріалами справи підтверджено, що ФОП ОСОБА_1 є власником транспортного засобу Mercedes Benz ATEGO спеціалізований вантажний фургон, державний знак НОМЕР_1 , серія та номер свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 .
На підставі Закону України «Про автомобільний транспорт», Порядком проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1567 від 08.11.2006 (далі - Порядок 1567) посадовими особами Відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області Державної служби України з безпеки на транспорті 08.03.2023 року о 14 год. 40 хв. проводилась рейдова перевірка на автодорозі Дніпропетровська область, с. Партизанське, (а/д) Н-31 «Царичанка-Кобеляки - Решетилівка».
За наслідками перевірки головними спеціалістами Відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області Державної служби України з безпеки на транспорті ОСОБА_4 і ОСОБА_5 було складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом № 353629 від 08.03.2023. Зі змісту вказаного акту слідує, що під час перевірки транспортного засобу Mercedes Benz ATEGO спеціалізований вантажний фургон, державний знак НОМЕР_1 , серія та номер свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 (власник ОСОБА_1 ), водій ОСОБА_2 , виявлене порушення ст.34 Закону України «Про автомобільний транспорт» - перевізник не забезпечив виконання вимог цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення вантажів, а саме: відсутня особиста карта водія до цифрового тахографу, чим порушено вимоги п.3.3 Наказу МТЗУ від 24.06.2010 №385, у тому числі порушення, відповідальність за які передбачена абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» - перевезення вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: відсутня особиста карта водія ОСОБА_2 , ТЗ обладнано цифровим тахографом.
Не погоджуючись із вказаною постановою, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
За визначенням в ст.1 Закону України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 № 2344-III автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.
Відповідно до ст. 18 цього Закону з метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв транспортних засобів автомобільні перевізники зобов`язані: організовувати роботу водіїв транспортних засобів, режими їх праці та відпочинку відповідно до вимог законодавства України; здійснювати заходи, спрямовані на забезпечення безпеки дорожнього руху; забезпечувати виконання вимог законодавства з питань охорони праці; здійснювати організацію та контроль за своєчасним проходженням водіями медичного огляду, забезпечувати їх санітарно-побутовими приміщеннями й обладнанням.
Контроль за роботою водіїв транспортних засобів має забезпечувати належне виконання покладених на них обов`язків і включає організацію перевірок режимів їх праці та відпочинку, а також виконання водіями транспортних засобів вимог цього Закону та законодавства про працю.
Відповідно до ч.1 ст.34 Закону України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 № 2344-III автомобільний перевізник повинен, зокрема, виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів; забезпечувати умови праці та відпочинку водіїв згідно з вимогами законодавства.
Відповідно до ст.6 Закону №2344-ІІІ державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).
Загальне державне регулювання діяльності автомобільного транспорту здійснює Кабінет Міністрів України відповідно до своїх повноважень.
Постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567 в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, затверджений Порядок проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі).
Відповідно до цього Порядку №1567 рейдовим перевіркам (перевіркам на дорозі) підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних автомобільних перевізників (далі - транспортні засоби), що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України (п.2 Порядку № 1567).
Рейдові перевірки (перевірки на дорозі) на автомобільному транспорті проводяться посадовими особами Укртрансбезпеки та її територіальних органів (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на рейдову перевірку (перевірку на дорозі) згідно з додатком 1-1, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку (п.4 Порядку № 1567).
Пунктом 15 Порядку №1567 встановлений виключний перелік питань, що з`ясовується під час проведення рейдової перевірки, серед яких зазначено: перевірка наявності визначених статтями 39 і 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону; виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.
В спірному випадку, підставою для притягнення позивачки до відповідальності у вигляді адміністративно-господарського штрафу став висновок посадових осіб відповідача-2 про порушення статті 48 Закону №2344-ІІІ, а саме: вимог п. 3.3 наказу Міністерства транспорту та зв`язку від 24.06.2010 №385, з огляду на відсутність заповненої тахокарти за 17.04.2023.
Відповідно до абз.3 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт» в редакції на час виникнення спірних правовідносин за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» визначено документи, на підставі яких виконуються вантажні перевезення.
Відповідно до ч.1, 2 ст.48 цього Закону автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.
Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:
для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;
для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.
Отже, перелік документів згідно ст. 48 Закону № 2344-III не є вичерпним, оскільки у наведеній нормі визначено, що законодавством можуть бути передбачені інші документи, необхідні для перевезень вантажів.
Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.06.2010 № 340 затверджене Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, яким встановлено особливості регулювання робочого часу та часу відпочинку водіїв колісних транспортних засобів та порядок його обліку.
Згідно з пунктами 1.3 Положення № 340 вимоги цього Положення поширюються на автомобільних перевізників та водіїв, які здійснюють внутрішні перевезення пасажирів чи/та вантажів колісними транспортними засобами.
Органи, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху проводять перевірку встановленого режиму праці та відпочинку водіїв відповідно до законодавства України (п.7.1 Положення № 340).
Відповідно до п. 6.1 Положення № 340 автобуси, що використовуються для нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень, для регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тон повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами.
Водії зберігають записи щодо режиму праці та відпочинку протягом робочої зміни та 28 днів з дня її закінчення.
За визначенням в п.1.5 Положення № 340 тахограф - обладнання, призначене для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та про певні періоди роботи їх водіїв.
Порядок використання тахографів встановлено Інструкцією з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженого Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 24.06.2010 № 385.
За приписами п. 3.3. Інструкції № 385 водій транспортного засобу, обладнаного тахографом:
забезпечує правильну експлуатацію тахографа та управління режимами його роботи відповідно до інструкції виробника тахографа; своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти та забезпечує їх належне зберігання; використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа - особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом;
має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом;
у разі несправності або пошкодження аналогового тахографа своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці тахокарти, де нанесена сітка з відповідними графічними позначками, інформує про це відповідну посадову особу перевізника, з яким водій перебуває у трудових відносинах (для найманих водіїв);
у разі несправності або пошкодження цифрового тахографа або картки до нього своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці аркуша, призначеного для роздруківки даних, що використовують у даному тахографі, та забезпечує належне зберігання таких записів.
Згідно з п. 3.5 Інструкції № 385 перевізники забезпечують водіїв, які відправляються в рейс, необхідною кількістю тахокарт або паперу для роздруківки даних, що відповідають типу тахографа (аналоговий, цифровий); зберігають інформацію, отриману за допомогою тахографа, кожного водія протягом 12 місяців з дати останнього запису, а протоколи перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, свідоцтва про повірку протягом одного року з дати закінчення терміну їх дії; аналізують інформацію щодо дотримання режимів праці та відпочинку водіїв, отриману за допомогою тахографа, а в разі виявлення порушень вживають заходів щодо недопущення та запобігання виникненню їх в подальшому.
Також згідно п.3.6 Інструкції № 385 перевізники забезпечують належну експлуатацію тахографів та транспортних засобів з установленими тахографами та згідно з вимогами ЄУТР здійснюють періодичні інспекції, які включають перевірку:
правильності роботи тахографа та відповідності його типу згідно із законодавством (обов`язковість установлення тахографа певного типу - аналоговий або цифровий, позначка затвердження типу згідно з ЄУТР);
наявності та цілісності таблички тахографа та його пломб, а також маркування таблички та пломб тахографа знаком ПСТ, внесеним до Переліку;
дотримання вимог щодо періодичності проведення перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, а також перевірки тахографа;
дотримання вимог щодо періодів роботи та відпочинку водіїв та їх відповідність параметрам руху, зареєстрованим тахографом;
наявності у водіїв транспортних засобів тахокарт у кількості, визначеній пунктом 3.3 цього розділу, або наявності та чинності картки для цифрового тахографа;
строків зберігання відповідної інформації, отриманої за допомогою тахографа, протоколів перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу та повірки тахографа.
Відтак, згідно з вимогами пункту 6.1 Положення №340 вантажний автомобіль, яким виконуються перевезення вантажів, в обов`язковому порядку повинен бути обладнаний діючим та повіреним тахографом. Згідно вимог ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» для водіїв таких автомобілів, крім оформлення документів, визначених безпосередньо ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», обов`язковою також є наявність протоколу про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнених тахокарт у кількості, що передбачена ЄУТР, або картки водія чи роздруківки даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом.
(Тахокарта - бланк, призначений для внесення й зберігання зареєстрованих даних, який вводять в аналоговий контрольний пристрій (тахограф) та на якому маркувальні пристрої останнього здійснюють безперервну реєстрацію інформації, що підлягає фіксуванню відповідно до положень ЄУТР п.1.4 Інструкції № 385).
В спірному випадку обладнання транспортного транспортного засобу Mercedes-Benz - ATEGO спеціалізований вантажний фургон, державний знак НОМЕР_1 , серія та номер свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 аналоговим тахографом підтверджується актом перевірки №353629 від 08.03.2023, тому водій за приписами п. 3.3 Інструкції № 385 повинен мати заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР.
У зв`язку з тим, що тахокарти та роздрукування даних роботи тахографа (у разі оснащення транспортного засобу цифровим тахографом) є носієм інформації про дотримання водіями режиму праці та відпочинку, їх відсутність під час державного контролю є свідченням порушення режиму праці та відпочинку водіями колісних транспортних засобів.
Таким чином, оскільки на момент проведення перевірки у водія не було тахокартки, як того вимагає п.3.3. Інструкції № 385, тобто повного комплекту документів, що передбачений законодавством, відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт у вигляді адміністративно-господарського штрафу згідно абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» за наведеного вище правового регулювання покладається саме на автомобільного перевізника, яким в спірному випадку є позивачка.
При цьому, суд критично ставиться до тверджень позивача з приводу того, що він не є автомобільним перевізником, оскільки ним у спірних відносинах являлась ФОП ОСОБА_3 .
Так, з наданих до перевірки документів встановлено, що відповідно до ТТН № ДН1-001058 від 09.03.2023 (посилання на яку відображено в акті перевірки №353629) автомобільним перевізником зазначено ТОВ «Західна дистрибуційна мережа», замовником та вантажовідправником ТОВ «Східна торгівельна компанія», вантажоодержувачем ТОВ «Епіцентр К».
Згідно з Договором перевезення вантажів автомобільним транспортом від 01.12.2022 №0112228Д (був наданий до перевірки), укладеного між ТОВ «Західна дистрибуційна мережа» (Замовник) та ФОП ОСОБА_1 (Перевізник), Замовник доручає, а Перевізник приймає на себе зобов`язання щодо забезпечення доставки вантажів автомобільним транспортом по території України згідно заявок Замовника (п. 1.1. Договору).
Матеріалами справи підтверджено, що згідно заявки-договору від 08.03.2023 № 1292 на підставі договору перевезення вантажів автомобільним транспортом від 01.12.2022 №0112228Д, укладеного між ТОВ «Західна дистрибуційна мережа» та ФОП ОСОБА_1 , позивачем як автомобільним перевізником було виконано послуги щодо перевезення вантажу, що підтверджується Актом надання послуг від 09.03.2023 року № 278, складеного між Сторонами та Рахунком фактурою від 09.03.2023 року № 278 про суму винагороди за надані послуги у розмірі 7200,00 грн.
Відповідно до ст.33 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб`єкт господарювання, який відповідно до законодавства надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовується на законних підставах.
Таким чином, суд відхиляє вказані доводи позивача, оскільки наявним в матеріалах справи доказами підтверджено, що саме ФОП ОСОБА_1 є автомобільним перевізником, до якого відповідачем правомірно були застосовані адміністративно господарські санкції у відповідності до абзацу 3 частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».
За таких обставин, враховуючи та оцінивши усі докази по справі у їх сукупності, суд доходить висновку, що спірна постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу до позивача є правомірною, а отже позов не підлягає задоволенню.
Згідно з частиною 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (частина 2 статті 77 КАС України).
З огляду на вищевикладене суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.
У зв`язку із відмовою у задоволенні позову, підстав для розподілу судових витрат в порядку, передбаченому статтею 139 КАС України, немає.
Керуючись статтями 9, 73-78, 90, 139, 243, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, -
УХВАЛИВ:
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.В. Тулянцева