Справа № 140/868/23
Суддя: Нос Степан Петрович
Дата ухвалення: 2023-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2023 рокуЛьвівСправа № 140/868/23 пров. № А/857/15789/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Носа С.П.;

суддів: Кухтея Р.В., Гуляка В.В.;

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 01 серпня 2023 року про повернення заяви (суддя Ковальчук В.Д., м. Луцьк) у справі № 140/868/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

14 липня 2023 року ОСОБА_1 через поштове відділення звернулася із заявою в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України про визнання протиправними дій, вчинених суб`єктом владних повноважень на виконання рішення суду в адміністративній справі.

01 серпня 2023 року Волинський окружний адміністративний суд прийняв ухвалу, якою заяву ОСОБА_1 , яка подана в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, повернув заявниці.

Приймаючи ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка пропустила 10-ти денний строк звернення до суду із цією заявою. Суд першої інстанції вважає, що, отримавши у квітні 2023 року пенсію, позивачка повинна була дізнатися про порушення свої прав.

Не погодившись із цією ухвалою позивачка подала апеляційну скаргу, у якій просить цю ухвалу скасувати та задовольнити заяву, яка подана в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 10.02.2023 року зобов`язано відповідача здійснити доплату до пенсії у розмірі двох мінімальних заробітних плат. Рішення набрало законної сили 14.03.2023 року, є обов`язкове до виконання, а тому, на думку позивачки, має бути виконане у спосіб, який визначений резолютивною частиною рішення. Водночас, позивачка 28.04.2023 року звернулась до відповідача із заявою про дання інформації щодо виконання рішення суду першої інстанції від 10.02.2023 року у розмірі двох мінімальних заробітних плат. Однак, на момент подання апелянтом заяви в порядку статті 383 КАС України, відповідач не надав відповіді на звернення позивачки із заявою 28.04.2023 року.

Таким чином позивачка вважає, що суд першої інстанції помилково повернув її заяву.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції, при розгляді цієї справи, виходить з наступного.

Апеляційний суд встановив те, що 10.02.2023 року Волинським окружним адміністративним судом прийнято рішення, яким адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, яка проживає у зоні гарантованого добровільного відселення у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області здійснити ОСОБА_1 з 19 липня 2022 року нарахування та виплату підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає у зоні гарантованого добровільного відселення у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", що дорівнює двом мінімальним заробітним платам (згідно з Законом про Державний бюджет на відповідний рік). В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення набрало законної сили 14.03.2023 року.

Частиною 1 статті 383 КАС України передбачено, що особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Частиною 4 статті 383 КАС України, визначено, що таку заяву, може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду.

У постанові від 13 липня 2023 року по справі 9901/988/18 Велика Палата Верховного Суду вказала, що подання до суду заяви у порядку, передбаченому статтею 383 КАС України, пов`язане саме з оскарженням дій та бездіяльності відповідача при примусовому виконанні судового рішення, на користь чого свідчать приписи пунктів 6-8 частини другої статті 383 КАС України, за якими позивач має зазначити у заяві, зокрема: відомості про набрання рішенням законної сили та про наявність відкритого виконавчого провадження; інформацію про день пред`явлення виконавчого листа до виконання; інформацію про хід виконавчого провадження.

Тобто перебіг десятиденного строку на звернення до суду із заявою в порядку статті 383 КАС України починається із дати, коли особа-позивач дізналась або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів діями або бездіяльністю відповідача, пов`язаними з примусовим виконанням судового рішення, яке набрало законної сили.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 25 квітня 2023 року державний виконавець відкрив виконавче провадження № 71645044, щодо примусового виконання рішення суду першої інстанції від 10.02.2023 у цій справі.

Як зазначає позивачка у своїй заяві від 14.07.2023, після отримання пенсії у меншому розмірі, 28.04.2023 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області із заявою про надання інформації щодо нарахування та виплату підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає у зоні гарантованого добровільного відселення у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Однак, на момент звернення до суду першої інстанції із заявою у порядку статті 383 КАС України, відповідач не надав відповіді.

Суд першої інстанції приймаючи ухвалу про повернення заяви ОСОБА_1 про визнання протиправними дій, вчинених відповідачем на виконання рішення суду зазначив, що позивачка мала дізнатися про порушення свого права на належний розмір пенсії і невиконання рішення суду відповідачем у квітні 2023 року коли отримала пенсію у меншому розмірі, ніж дві мінімальні заробітні плати.

Суд апеляційної інстанції погоджується із цією думкою суду першої інстанції з огляду на наступне.

Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Окрім того, Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (пункт 1 статті 32 зазначеної Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22.10.1996 за заявами N 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства», пункт 570 рішення від 20.09.2011 за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»).

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду в постанові від 31.03.2021 у справі №240/12017/19.

Також, Верховний Суд у своїй постанові від 31.03.2021 зазначив, що встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Суд апеляційної інстанції врахувавши те, що у березні 2023 року позивачці проведено нарахування підвищення до пенсії відповідно до статті 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01.01.2022 (у розмірі 4962,00 грн. щомісячно), а також те, що 28.04.2023 позивачка зверталась із заявою щодо нарахування підвищення до пенсії відповідно до статті 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», вважає, що ОСОБА_1 отримавши пенсійну виплату у квітні 2023 року, повинна була знати, що підвищення до пенсії виплачується їй не в розмірі, визначеному статтею 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», як наслідок нею пропущено десятиденний строк звернення до суду із заявою поданою у порядку статті 383 КАС України.

Відтак, суд апеляційної інстанції вважає, що наявні підстави для застосування наслідків пропуску строку звернення до суду, тому суд першої інстанції, на думку апеляційного суду, зробив правильний висновок про повернення заяви позивачки, яка подана в порядку статті 383 КАС України.

Також, суд апеляційної вважає за потрібне зазначити, що суд першої інстанції повертаючи заяву ОСОБА_1 подану в порядку статті 383 КАС України, не позбавляє її права звернення із заявою про виконання рішення суду, яке набрало законної сили в порядку статті 382 КАС України.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до переконання в тому, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги безпідставними, та такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржену ухвалу судді суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 325, 328, 329, 331 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 01 серпня 2023 року про повернення заяви ОСОБА_1 , яка подана в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, у справі № 140/868/23 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя С. П. Нос
судді Р. В. Кухтей
В. В. Гуляк