Справа № 200/5105/22
Суддя: Гайдар Андрій Володимирович
Дата ухвалення: 2023-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2023 року справа №200/5105/22

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Гайдара А.В., Казначеєва Е.Г., Компанієць І.Д., розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 24 січня 2023 року (головуючий суддя І інстанції Лазарєв В.В.), складене у повному обсязі 24 січня 2023 року у справі № 200/5105/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

До Донецького окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, в якому просить:

1) визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області №282 від 28.07.2022 року про відмову в переведенні на пенсію згідно Закону України «Про державну службу» №889-VIII від 10.12.2015;

2) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області перевести позивача на пенсію згідно Закону України «Про державну службу» №889-VIII від 10.12.2015, зарахувавши до стажу державної служби періоди роботи з 01.12.1992 по 28.02.2022 на підставі трудової книги НОМЕР_1 та довідок №8/05-99-10-02-07 від 11.07.2022, №11/05-99-10-02-07 від 22.07.2022, №6/05-99-11вс від 03.06.2022, та виплатити заборгованість, що виникла, починаючи з 25.07.2022 року.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 24 січня 2023 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 28 липня 2022 року №282 про відмову ОСОБА_1 в переведенні з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком відповідно до Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ «Про державну службу».

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області перевести ОСОБА_1 на пенсію відповідно до Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ «Про державну службу» з 25 липня 2022 року, зарахувавши до стажу державної служби періоди роботи з 01.12.1992 року до 03.05.2001 року, з 03.09.2001 року до 14.05.2004 року, з 01.08.2005 року до 28.02.2022 року.

У задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Не погодившись з вищевказаним судовим рішенням Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області звернулось до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального процесуального права, просило суд скасувати рішення суду першої інстанції та відмовити у задоволені позовних вимог.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначає, що за даними трудової книжки періоди роботи позивача з 01.12.1992 по 03.05.2001, з 03.09.2001 по 14.05.2004 та з 01.08.2005 по 22.08.2019 в органах податкової служби не зараховано до стажу державної служби, оскільки позивачу було присвоєно спеціальні звання.

Окрім того, у відповідності до даних трудової книжки позивача у період з 01.12.1992 по 03.05.2001, з 03.09.2001 по 14.05.2004 та з 01.08.2005 по 22.08.2019 позивач не займала посади державної служби, що є необхідної умовою для призначення пенсії у відповідності до Закону України Про державну службу, тому на думку представника відповідача стаж державної служби на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону № 3723 відсутній.

Зазначено, що Головним управлінням рішення про відмову позивачу у переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону 899 прийнято на підставі норм чинного законодавства.

Сторони в судове засідання не викликались, про дату та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.

Апеляційним судом витребувано у Донецького окружного адміністративного суду справу № 200/5105/22, однак листом суд першої інстанції повідомив про відсутність можливості надати справу в паперовому вигляді відсутня. Також повідомлено, що всі документи експортовано в комп`ютерну програму «Діловодство спеціалізованого суду».

Відтак, апеляційний суд вважає за можливе здійснити апеляційний перегляд за документами, наявними в підсистемі «Електронний суд»

Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив матеріали справи і обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідив правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в УПФ та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

25 липня 2022 року позивач звернулася до відповідача із заявою про перехід на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 28 липня 2022 року №282 позивачу відмовлено в переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» у зв`язку з відсутністю законних підстав.

Вказаним рішенням до стажу державної служби не зараховано періоди роботи позивача з 01.12.1992 року до 03.05.2001 року, з 03.09.2001 року до 14.05.2004 року, з 01.08.2005 року до 22.08.2019 року у Держаних податкових інспекціях Донецької області.

Позивач оскаржує вищевказане рішення відповідача, як таке, що прийнято з порушенням норм чинного законодавства та порушує її конституційні права.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов до висновку про порушення відповідачем права на перехід на пенсію держаного службовця.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції погоджує висновки суду першої інстанції та зазначає наступне.

01 травня 2016 року набув чинності Закон України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII «Про державну службу» (далі Закон № 889-VIII), підпунктом 1 пункту 2 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» якого визнано таким, що втратив чинність, Закон України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами), крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Відповідно до п.п. 10 та 12 розд. ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 889-VIII:

- державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців (п. 10);

- для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців (п. 12).

Згідно з частиною першою статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-XII «Про державну службу» (далі Закон № 3723-XII) на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Аналіз цієї норми дає підстави вважати, що необхідною умовою для наявності у державних службовців, які на день набрання чинності Законом 889-VIII займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, та осіб, які на день набрання чинності Законом 889-VIII мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, права на пенсію відповідно до згаданої статті є досягнення такими особами певного віку та наявність страхового стажу, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відмовляючи у призначенні позивачу пенсії відповідно до ст. 37 Закону України Про державну службу, відповідач заперечив зарахування до стажу державної служби позивача періодів її роботи на посадах в органах податкової служби, зазначив про не віднесення їх до категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону №3723-ХІІ.

Відповідно до наявної в матеріалах справи копії трудової книжки НОМЕР_1 позивач працювала:

з 01.12.1992 року до 02.01.1994 року старшим державним податковим інспектором, головним державним податковим інспектором відділу податків з населення Державної податкової інспекції по Приморському району м. Маріуполя Донецької області;

з 03.01.1994 року до 23.10.1994 року старшим державним податковим ревізором-інспектором відділу аудиту юридичних осіб Державної податкової інспекції по Приморському району м. Маріуполя Донецької області;

з 24.10.1994 року до 01.08.1995 року головним державним податковим інспектором відділу по контролю та організації стягнення ресурсних, неподаткових платежів, місцевих податків і зборів та впровадження ЕККА Державної податкової інспекції по Приморському району м. Маріуполя Донецької області;

з 02.08.1995 року до 02.01.1996 року начальником відділу місцевих податків і зборів Державної податкової інспекції по Приморському району м. Маріуполя Донецької області;

з 03.01.1996 року до 25.11.1996 року головним державним податковим інспектором відділу по контролю за стягненням ресурсних, неподаткових платежів і впровадження ЕККА управління аудиту Державної податкової інспекції по Приморському району м. Маріуполя Донецької області;

з 26.11.1996 року до 13.02.1998 року головним державним податковим інспектором відділу організації контролю та документальних перевірок суб`єктів підприємницької діяльності, нормативно-технічного контролю за впровадженням касових апаратів та комп`ютерних систем Державної податкової адміністрації у Приморському районі м. Маріуполя Донецької області;

з 14.02.1998 року до 30.04.1998 року головним державним податковим інспектором відділу організації контролю та документальних перевірок суб`єктів підприємницької діяльності, нормативно-технічного контролю за впровадженням касових апаратів та комп`ютерних систем Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Маріуполя Донецької області;

з 01.05.1998 року до 31.05.2000 року головним державним податковим інспектором відділу оперативного контролю Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Маріуполя Донецької області;

з 01.06.2000 року до 06.09.2000 року головним державним податковим інспектором відділу оперативного контролю Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Маріуполя Донецької області;

з 07.09.2000 року до 03.05.2001 року головним державним податковим інспектором відділу стягнення платежів до бюджету Державної податкової інспекції у м. Маріуполі Донецької області;

з 03.09.2001 року до 01.01.2002 року начальником відділу по контролю за розрахунковими операціями та сферою податкового обігу Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Маріуполя Донецької області;

з 02.01.2002 року до 14.05.2004 року начальником відділу оперативного контролю управління податкового аудиту та валютного контролю Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Маріуполя Донецької області;

з 01.08.2005 року до 31.01.2008 року старшим державним податковим інспектором сектору оподаткування юридичних осіб Приморського відділення Жовтневої міжрайонної державної податкової інспекції м. Маріуполя Донецької області;

з 01.02.2008 року до 12.03.2012 року головним державним податковим інспектором сектором погашення прострочених податкових зобов`язань Приморського відділення Жовтневої міжрайонної державної податкової інспекції м. Маріуполя Донецької області;

з 13.03.2012 року до 30.06.2013 року головним державним податковим інспектором сектору погашення податкового боргу Приморського відділення Жовтневої міжрайонної державної податкової інспекції м. Маріуполя Донецької області Державної податкової служби;

з 01.07.2013 року до 02.02.2014 року головним державним ревізором інспектором відділу з питань координації погашення заборгованостей управління обслуговування платників податків Жовтневої об`єднаної державної податкової інспекції м. Маріуполя Головного управління Міндоходів у Донецькій області;

з 03.02.2014 року до 01.06.2014 року головним державним ревізором-інспектором відділу оподаткування та контролю об`єктів і операцій Приморського відділення Жовтневої об`єднаної державної податкової інспекції м. Маріуполя Головного управління Міндоходів у Донецькій області;

з 02.06.2014 року до 02.08.2015 року заступником начальника відділу доходів і зборів з фізичних осіб Приморського відділення Жовтневої об`єднаної державної податкової інспекції м. Маріуполя Головного управління Міндоходів у Донецькій області;

з 03.08.2015 року до 08.02.2016 року заступником начальника відділу доходів і зборів з фізичних осіб Приморського відділення Жовтневої об`єднаної державної податкової інспекції м. Маріуполя Головного управління ДФС у Донецькій області;

з 09.02.2016 року до 12.05.2016 року головним державним ревізор-інспектор відділу податків і зборів з фізичних осіб Приморського відділення Жовтневої об`єднаної державної податкової інспекції м. Маріуполя Головного управління ДФС у Донецькій області;

з 13.05.2016 року до 31.07.2016 року головним державним ревізором-інспектором відділу адміністрування податків і зборів з фізичних осіб, майнових податків та єдиного внеску управління податків і зборів з фізичних осіб Маріупольської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області;

з 01.08.2016 року до 26.06.2017 року головним державним ревізором-інспектором відділу організації та проведення перевірок суб`єктів декларування в деклараціях про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру управління податків і зборів з фізичних осіб Маріупольської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області;

з 27.06.2017 року до 01.10.2017 року старшим державним ревізором-інспектором відділу адміністрування податків та зборів з фізичних осіб та єдиного внеску території обслуговування Маріупольської ОДПІ управління податків і зборів з фізичних осіб Головного управління ДФС у Донецькій області;

з 02.10.2017 року до 01.04.2018 року старшим державним ревізором-інспектором відділу організації та проведення перевірок відомостей у деклараціях суб`єктів декларування управління податків і зборів з фізичних осіб Головного управління ДФС у Донецькій області;

з 02.04.2018 року до 21.08.2019 року головним державним ревізором-інспектором відділу організації та проведення перевірок відомостей у деклараціях суб`єктів декларування управління податків і зборів з фізичних осіб Головного управління ДФС у Донецькій області;

з 22.08.2019 року до 31.08.2020 року головним державним ревізором-інспектором відділу організації та проведення перевірок відомостей у деклараціях суб`єктів декларування управління податків і зборів з фізичних осіб Головного управління ДПС у Донецькій області;

з 01.09.2020 року до 25.01.2021 року головним державним ревізором-інспектором відділу організації та проведення перевірок відомостей у деклараціях суб`єктів декларування управління податків і зборів з фізичних осіб Головного управління ДПС у Донецькій області;

з 26.01.2021 року до 18.02.2021 року головним державним ревізором-інспектором відділу адміністрування податків і зборів з фізичних осіб -підприємців управління податкового адміністрування фізичних осіб Головного управління ДПС у Донецькій області;

з 19.02.2021 року до 20.10.2021 року головним державним ревізором-інспектором відділу адміністрування податків з громадян та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, управління податкового адміністрування фізичних осіб Головного управління ДПС у Донецькій області;

з 21.10.2021 року до 28.02.2022 року головним державним інспектором відділу адміністрування податків з громадян та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, управління податкового адміністрування фізичних осіб Головного управління ДПС у Донецькій області.

Робота на вказаних посадах також підтверджується довідкою Головного управління ДПС у Донецькій області від 03.06.2022 р. № 6/05-99-11вс.

Отже, стаж державної служби позивача складає 27 років 8 місяців 10 днів.

Згідно довідки Головного управління ДПС України в Донецькій області від 03.06.22 № 6/05-99-11вс, позивачем 21.07.1994 прийнята присяга державного службовця, а під час роботи їй присвоювались спеціальні звання та ранги.

Суд зазначає, що дійсно, стаття 25 Закону № 3723-XII («Класифікація посад») не передбачає зарахування до стажу державної служби періоду роботи на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті державної податкової служби. Поряд із цим, зарахування проходження військової служби до цього стажу передбачається актами Кабінету Міністрів України.

Так, відповідно до п. 2 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 травня 1994 року №283 (який діяв до 01.05.2016р.) до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема: на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів.

Відповідно до пункту 8 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Крім того, відповідно до пункту 344.1 статті 344 Податкового кодексу України пенсійне забезпечення посадових осіб контролюючих органів, крім діючих у них підрозділів податкової міліції, здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України "Про державну службу".

При цьому період роботи зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) у контролюючих органах зараховується до стажу державної служби та стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.

Враховуючи викладені обставини, суд доходить висновку про необхідність включення спірних періодів роботи позивача згідно відомостей трудової книжки позивача до стажу державної служби, що враховується при призначенні пенсії.

Присвоєння посадовим особам податкових органів спеціальних звань, а не рангів державного службовця, не скасовує викладених вище положень щодо включення спірних періодів роботи до стажу державної служби.

Таким чином, оскільки позивач досягла пенсійного віку встановленого ст. 26 Закону №1058 (60 років), має наявний страховий стаж, при цьому позивач має стаж на посаді державної служби станом на момент звернення більше 10 років, суд доходить висновку, що позивач має право на призначення пенсії за віком згідно зі ст. 37 Закону №3723-XII, а тому відповідно наявні правові підстави для переведення позивача з пенсії за віком, призначеної їй відповідно до Закону №1058-IV, на пенсію державного службовця за віком відповідно до Закону №3723-XII.

Вказаний висновок суду відповідає правовому висновку Великої Палата Верховного Суду, висловленому у постанові від 13.02.2019р. у справі № 822/524/18.

Висновки Великої Палати Верховного Суду в цій зразковій справі належить застосовувати в адміністративних справах щодо звернення осіб до суду з позовами до територіальних органів Пенсійного фонду України з вимогами призначити пенсію по інвалідності державного службовця відповідно до ст. 37 Закону № 3723.

Відповідно до частини 3 статті 291 КАС України, при ухваленні рішення у типовій справі, що відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.

З урахуванням зазначеного, суд доходить висновку про протиправність відмови відповідача у переведенні позивача з пенсії за віком, призначеної згідно Закону №1058 на пенсію за віком державного службовця, у зв`язку із чим рішення Головного управління належить визнати протиправним та скасувати.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку правомірності висновків суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог шляхом зобов`язання управління перевести ОСОБА_1 на пенсію відповідно до Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ «Про державну службу» з 25 липня 2022 року, зарахувавши до стажу державної служби періоди роботи з 01.12.1992 року до 03.05.2001 року, з 03.09.2001 року до 14.05.2004 року, з 01.08.2005 року до 28.02.2022 року.

Позивачем до суду апеляційної інстанції надано клопотання про зміну судового рішення в частині врахування довідок.

Як вбачається з судового рішення, вимоги позивача про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області перевести позивача на пенсію згідно Закону України «Про державну службу» №889-VIII від 10.12.2015 на підставі довідок №8/05-99-10-02-07 від 11.07.2022, №11/05-99-10-02-07 від 22.07.2022, №6/05-99-11вс від 03.06.2022, є передчасними і такими, що не підлягають задоволенню, оскільки спірним питанням в межах даної справи є лише право позивача на пенсію відповідно до Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 року №3723-ХІІ.

Відтак, у разі незгоди позивача із судовим рішенням в цій частині, вона має право його оскаржити у судовому порядку, шляхом подання апеляційної скарги, оформленої відповідно до норм Кодексу адміністративного судочинства України, а не шляхом подання заяви про зміну судового рішення.

Відтак, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості відповідно до вимог ст.308 КАС України розглянути зазначене клопотання в межах процесуального закону.

Відповідно до положень ч.1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін, оскільки суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись статтями 250, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 26 травня 2020 року у справі № 200/5105/22 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 21 грудня 2023 року.

Судді А.В. Гайдар

Е.Г. Казначеєв

І.Д.Компанієць