Справа № 140/33298/23
Суддя: Дмитрук Валентин Васильович
Дата ухвалення: 2023-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2023 року ЛуцькСправа № 140/33298/23

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Дмитрука В.В.,

розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Волинській області про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 ) звернувся з позовом до Головного управління Національної поліції у Волинській області (далі ГУНП у Волинській області) про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання постанови Волинського окружного адміністративного суду від 31.05.2016 у справі №803/745/16 за період з 31.05.2016 по 31.10.2023 в розмірі 560 970,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що постановою Волинського окружного адміністративного суду від 31.05.2016 у справі №803/745/16 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено повністю, а саме:

«Визнати протиправним та скасувати рішення Атестаційної комісії № 1 Головного управління Національної поліції у Волинській області, оформлене протоколом ОП №15.00003161.0018441 від 12 лютого 2016 року.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції у Волинській області «По особовому складу» від 28 квітня 2016 року №85 о/с в частині звільнення майора поліції ОСОБА_1 , старшого інспектора управління превентивної діяльності Головного управління Національної поліції у Волинській області зі служби в поліції за пунктом 5 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (через службову невідповідність) з 29 квітня 2016 року.

Поновити ОСОБА_1 на посаді старшого інспектора управління превентивної діяльності Головного управління Національної поліції у Волинській області з 29 квітня 2016 року.

Стягнути з Головного управління Національної поліції у Волинській області в користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу у розмірі 6 624 (шість тисяч шістсот двадцять чотири) гривні 00 копійок.

Постанова в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та стягнення грошового забезпечення в межах стягнення за один місяць в розмірі 6 210 (шість тисяч двісті десять) гривень 00 копійок підлягає до негайного виконання».

Однак, відповідач рішення суду не виконав, тому позивач вважає, що відповідно до статті 236 Кодексу законів про працю України має право на виплату йому середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення за період з 31.05.2016 по 31.10.2023 в розмірі 560 970,00 грн.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 08.11.2023 відкрито спрощене позовне провадження у справі без проведення судового засідання та виклику сторін.

У відзиві на позов представник відповідача позовні вимоги не визнала та зазначила, що 25.09.2023 ОСОБА_1 звернувся до ГУНП у Волинській області із заявою про виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 31.05.2016 у справі №803/745/16 в частині поновлення позивача на посаді.

Волинським окружним адміністративним судом видано позивачу виконавчі листи у справі №803/745/16, що підтверджується особистим підписом ОСОБА_1 на заяві від 13.06.2016.

Разом з тим, в ГУНП у Волинській області наявне повідомлення Головного управління Державної казначейської служби України у Волинській області від 12.05.2017 №07-12/160-2182, відповідно до якого вбачається, що 04 травня 2017 року було здійснено безспірне списання з Головного управління Національної поліції у Волинській області згідно виконавчого листа Волинського окружного адміністративного суду від 13.06.2016 по справі №803/745/16 на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) коштів в сумі 6 210 грн грошового забезпечення за час вимушеного прогулу.

При цьому, позивачем не надано жодних доказів щодо добровільного виконання рішення суду, відсутні докази щодо реалізації позивачем свого права на виконання судового рішення, зокрема, звернення до органів виконавчої служби з метою примусового виконання рішення.

Представник відповідача вважає, що позивач як особа, яка ініціювала судовий процес з метою захисту своїх прав, свобод та інтересів, має бути зацікавлений у тому, щоб організувати належне та своєчасне виконання рішення суду.

На даний час в ГУНП у Волинській області відсутні дані щодо отримання постанови Волинського окружного адміністративного суду від 31.05.2016 у справі №803/745/16, виконавчого листа Волинського окружного адміністративного суду чи постанови про відкриття виконавчого провадження, а також наказу ГУНП про виконання вказаної постанови в добровільному порядку.

Обов`язковою умовою для стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на посаді є факт поновлення працівника на посаді, тобто видача відповідного наказу на підприємстві, установі, організації.

Зазначила, що позовні вимоги ОСОБА_1 щодо стягнення з ГУНП у Волинській області середнього заробітку за час затримки виконання постанови Волинського окружного адміністративного суду від 31.05.2016 у справі №803/745/16 за період з 31.05.2016 по 31.10.2023 в розмірі 560 970,00 грн є необґрунтованими, надуманими та такими, що не відповідають вимогам законодавства України.

Разом з тим, на думку ГУНП у Волинській області заявлені вимоги в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу до задоволення не підлягають.

Дослідивши письмові пояснення, викладені учасниками справи у заявах по суті справи, а також письмові докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних мотивів та підстав.

Судом встановлено, що постановою Волинського окружного адміністративного суду від 31.05.2016 у справі №803/745/16 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено повністю, а саме:

«Визнати протиправним та скасувати рішення Атестаційної комісії № 1 Головного управління Національної поліції у Волинській області, оформлене протоколом ОП №15.00003161.0018441 від 12 лютого 2016 року.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції у Волинській області «По особовому складу» від 28 квітня 2016 року №85 о/с в частині звільнення майора поліції ОСОБА_1 , старшого інспектора управління превентивної діяльності Головного управління Національної поліції у Волинській області зі служби в поліції за пунктом 5 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (через службову невідповідність) з 29 квітня 2016 року.

Поновити ОСОБА_1 на посаді старшого інспектора управління превентивної діяльності Головного управління Національної поліції у Волинській області з 29 квітня 2016 року.

Стягнути з Головного управління Національної поліції у Волинській області в користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу у розмірі 6 624 (шість тисяч шістсот двадцять чотири) гривні 00 копійок.

Постанова в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та стягнення грошового забезпечення в межах стягнення за один місяць в розмірі 6 210 (шість тисяч двісті десять) гривень 00 копійок підлягає до негайного виконання».

Постанова Волинського окружного адміністративного суду від 31.05.2016 у справі №803/745/16 набрала законної сили 08.08.2016.

На момент звернення позивача до суду з даним адміністративним позовом відповідач рішення суду не виконав.

Предметом спору у даній справі є стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду відповідно до статті 236 Кодексу законів про працю України з 31.05.2016 по 31.10.2023.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Частиною першою статті 129-1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Згідно з п. 3 частини першої статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України негайно виконуються рішення суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Частинами першою та сьомою статті 235 Кодексу законів про працю України передбачено, що у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Приписами статті 236 Кодексу законів про працю України передбачено, що у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Відповідно до частини другої статті 65 Закону України «Про виконавче провадження» рішення вважається виконаним боржником з дня видання відповідно до законодавства про працю наказу або розпорядження про поновлення стягувача на роботі та внесення відповідного запису до трудової книжки стягувача, після чого виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Добровільне виконання рішення суду боржником це його законодавчо встановлений обов`язок. Зазначений обов`язок не є похідним від дій особи (подання заяви чи виконавчого листа для відкриття виконавчого провадження), яку поновлено на роботі.

Відповідно до статті 236 КЗпП України виплата середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі проводиться незалежно від вини роботодавця в цій затримці. Закон пов`язує цю виплату виключно з фактом затримки виконання рішення про поновлення на роботі.

У цій справі відповідачем не надано доказів про виконання рішення суду в частині поновлення позивача на роботі.

Для вирішення питання про наявність підстав для стягнення середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі на підставі статті 236 КЗпП України суду належить встановити: чи мала місце затримка виконання такого рішення, у разі наявності затримки виконання рішення встановити період затримки, який необхідно рахувати від наступного дня після постановлення рішення про поновлення на роботі до дати видання роботодавцем наказу про поновлення на роботі, та, відповідно, провести розрахунок належних до стягнення сум за встановлений період.

Позивач вказує, що період затримки виконання рішення суду з 31.05.2016 (дата ухвалення постанови суду у справі №803/745/16) до моменту подання позовної заяви - 31.10.2023 становить 2710 календарних дні. Однак, період затримки необхідно рахувати від наступного дня після постановлення рішення про поновлення на роботі, а саме з 01.06.2016.

Відтак, період затримки виконання рішення суду з 01.06.2016 по 31.10.2023, що складає 2709 днів, а сума що підлягає стягненню становить 560 763,00 грн. (п`ятсот шістдесят тисяч сімсот шістдесят три гривень 00 копійок) з урахуванням середньоденного заробітку (207,00 грн) розрахованого у постанові Волинського окружного адміністративного суду від 31.05.2016 у справі №803/745/16.

На виконання вимог статті 77 КАС України, позивачем доведено належними та допустимими доказами правомірність позовних вимог в частині стягнення середнього заробітку за час затримки виконання постанови Волинського окружного адміністративного суду від 31.05.2016 у справі №803/745/16 за період з 01.06.2016 по 31.10.2023 в розмірі 560763,00 грн.

Натомість, відповідачем не було надано належні та допустимі докази на їх спростування.

У підсумку, з урахування вищезазначеного у сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Щодо стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу суд зазначає наступне.

Статтею 134 КАС України врегульовані питання щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Зокрема, відповідно до частин третьої, четвертої цієї статті КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до частини п`ятої статті 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Представником позивача на підтвердження обумовленої суми гонорару на правову допомогу адвоката надано наступні докази: копію договору про надання правової допомоги від 19.07.2023, ордер на надання правничої допомоги серії АС №1069203 від 23.08.2023, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ВЛ №796 від 19.09.2014, копію квитанції від 24.07.2023.

Приписами частини першої статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (частини друга, третя статті 30 вищевказаного Закону).

Аналіз вищевикладених норм дає підстави вважати, що при визначенні суми відшкодування судових витрат суд має виходити з критерію обґрунтованих дій позивача, а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та запровадження певних запобіжників від можливих зловживань з боку учасників судового процесу та осіб, які надають правничу допомогу, зокрема, неможливості стягнення необґрунтовано завищених витрат на правничу допомогу.

Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Але, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Отже, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо, однак вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права, однак відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Так, згідно договору про надання правової допомоги від 19.07.2023 за надану адвокатом правову допомогу по справі, Клієнт сплачує гонорар у фіксованому розмірі, який становить 26 250,00 грн.

Таким чином, згідно наявних у матеріалах справи доказів позивачем за послуги правової допомоги сплачено 26 250,00 грн.

Розгляд даної справи здійснювався в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику сторін, жодних відвідань суду для з`ясування обставин та стану справи, ознайомлень з матеріалами справи адвокатом не здійснювалося, як і не було подано клопотань та інших процесуальних документів, окрім позовної заяви. Відтак витрати в цій частині не є дійсними, а тому не відповідають критерію реальності адвокатських витрат.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що заявлений представником позивача розмір судових витрат не є співмірним з виконаними адвокатом роботами (наданими послугами) в грошовому еквіваленті 26 250,00 грн.

Враховуючи викладене, надані представником позивача докази на підтвердження здійснення відповідних витрат за укладеним договором про надання правової допомоги та складність справи, суд вважає, що наявні підстави для стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрати на правничу допомогу в розмірі 3 000,00 грн.

Керуючись статтями 244-246, 255, 262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Стягнути з Головного управління Національної поліції у Волинській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання постанови Волинського окружного адміністративного суду від 31.05.2016 у справі №803/745/16 за період з 01.06.2016 по 31.10.2023 в розмірі 560 763 (п`ятсот шістдесят тисяч сімсот шістдесят три) гривень 00 копійок.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Волинській області (43025, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Винниченка, 11, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) витрат на правничу допомогу у розмірі 3 000 (три тисячі) гривень 00 копійок.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України. У разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя В.В. Дмитрук