Справа № 440/1082/23
Суддя: Присяжнюк О.В.
Дата ухвалення: 2023-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2023 р.Справа № 440/1082/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Присяжнюк О.В.,

Суддів: Любчич Л.В. , Спаскіна О.А. ,

за участю секретаря судового засідання Труфанової К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 19.09.2023 р. (постановлену суддею Головко А.Б.) по справі № 440/1082/23

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду адміністративний позов до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, в якому просив: визнати неправомірною бездіяльність щодо не розгляду заяви про призначення пенсії та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області розглянути у встановленому порядку заяву ОСОБА_1 про призначення виплати пенсії від 24.05.2022 та винести відповідне рішення щодо призначення виплати пенсії, відповідно до вимог Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 01.03.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Ухвалою суду від 01.09.2023 позовну заяву залишено без руху на підставі ч. 6 ст. 161, ч. 13 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України. Позивачу надано строк для усунення недоліків позовної заяви - п`ять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху шляхом надання до Полтавського окружного адміністративного суду заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду та доказів поважності причин його пропуску.

На виконання вимог ухвали суду від 01.09.2023 представник позивача 06.09.2023 подав до суду клопотання про поновлення строку звернення ду суду, у якому просив визнати, що позовна заява позивача про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених відповідачем, подана в строк звернення до суду, передбачений ч. 2 ст. 122 КАС України або, що причина та обставини пропуску строку поважні та поновити позивачу строк звернення до суду. В обґрунтування клопотання представник позивача зазначив, що 24.05.2020 позивач подав до відповідача заяву про призначення пенсії. 27.05.2022 ним отримано відповідь відповідача № 1600-0201-8/26460 від 27.05.2022 про розгляд заяви, в якій повідомлено про розгляд заяви позивача про призначення пенсії від 08.08.2019. Проте, в цій відповіді відсутні дані про розгляд заяви позивача від 24.05.2022, у зв`язку із чим 18.10.2022 до відповідача надіслана повторна вимога щодо розгляду заяви позивача про призначення пенсії, яка була подана саме 24.05.2022. Листом № 1600-0201-8/56460 від 24.10.2022 відповідач повідомив про результати розгляду заяви позивача про призначення пенсії від 08.08.2019. Тобто, 24.10.2022 позивачу стало відомо, що відповідач свідомо ухиляється від розгляду заяви, поданої 24.05.2022., чим порушує його права. Позов подано 07.02.2023, тобто, до спливу 6-ти місячного строку з моменту, як позивачу стало відомо про порушення його права.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 19.09.2023 позовну заяву залишено без розгляду, у зв`язку з не усуненням недоліків позовної заяви, осільки представником позивача не обгрунтовано пропуск строку звернення до суду з позовною заявою.

Позивач, не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 19.09.2023 і направити справу для продовження розгляду справи до суду першої інстанції.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт посилається на порушення судом першої інстанції законодавства, а саме: Кодексу адміністративного судочинства України, та на невідповідність висновків суду обставинам справи.

У судове засідання учасники справи не з`явилися, своїх представників не направили, про дату, час і місце судового засідання повідомлені своєчасно та належним чином, апелянт подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутністю.

Відповідно до ч. 4 ст. 229, ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою технічного запису не здійснювалося.

Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судовим розглядом встановлено, що Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 02.12.2019 по справі №440/4342/19, яке набрало законної сили 24.12.2019, адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, зокрема визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 24.09.2019 року № 37 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 08.08.2019, з урахуванням висновків суду.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 26.05.2020 по справі №440/1407/20 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, зокрема визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 15.01.2020 року № 83 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 08.08.2019, з урахуванням висновків суду.

Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області листом № 1600-0201-8/42355 від 15.06.2021, повідомлено позивача, про відсутність підстав для призначення пенсії, оскільки при подачі заяви про призначення пенсії від 19.09.2019 року - він не досяг відповідного пенсійного віку для призначення пенсії за віком.

24.05.2022 позивач через електронний кабінет Порталу електронних послуг Пенсійного фонду України звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком.

27.05.2022 позивачем отримано лист-відповідь № 1600-0201-8/26460 від 27.05.2022, яким відповідач повідомив про результати розгляду заяви позивача про призначення пенсії за віком від 08.08.2019.

18.10.2022 позивач знову звернувся до відповідача з запитом щодо розгляду його заяви про призначення пенсії за віком, поданої 24.05.2022.

Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області листом № 1600-0201-8/56460 від 24.10.2022, повідомило про результати розгляду заяви позивача від 08.08.2019.

У зв`язку із вищезазначеною бездіяльністю відповідача щодо не розгляду заяви від 24.05.2022 позивач звернувся до суду з цим позовом.

Залишаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що, оскільки право оскаржити до суду бездіяльність відповідача щодо неприйняття у 10-денний строк рішення за заявою ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах виникло у нього у червні 2022 року, то позивач звертаючись до суду 07.02.2023 пропустив шестимісячний строк звернення до суду, передбачений ч. 2 ст.122 КАС України.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 122 КАС України, визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Початок шестимісячного строку визначено альтернативно - це день, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Зазвичай ці два моменти збігаються, але це не обов`язково. Тому при визначенні початку цього строку передусім до уваги береться момент, коли особа фактично дізналася про наявність відповідного порушення.

Йдеться не про те, коли особа з`ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням, а про те, коли вона дізналася про ці рішення, дії чи бездіяльність.

При цьому, незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач просить суд визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, що полягає у не розгляді його заяви від 24.05.2022 про призначення виплати пенсії, оскільки листами № 1600-0201-8/26460 від 27.05.2022 та № 1600-0201-8/56460 від 24.10.2022 відповідач повідомляв позивача про результати розгляду його заяви про призначення пенсії від 08.08.2019.

Постановою Правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1, затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (в подальшому Порядок № 22-1).

Відповідно до п. 1.1 Порядку № 22-1 (в редакції чинній на час виникнення спірних відносин) заява про призначення пенсії непрацюючим особам, а також членам сім`ї у зв`язку з втратою годувальника подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, а також у місті та районі (далі - орган, що призначає пенсію) за місцем проживання (реєстрації).

Пунктом 1.6 Порядку № 22-1 визначено, що звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.

Згідно із п. 1.7 Порядку № 22-1, днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

Якщо заява пересилається поштою (крім випадків призначення (поновлення) пенсій), днем звернення за пенсією вважається дата, що зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

За бажанням особи, якщо поданих документів достатньо для визначення права особи на призначення пенсії, пенсія призначається на підставі таких документів. При надходженні додаткових документів у визначений строк розмір пенсії переглядається з дати призначення. У разі надходження додаткових документів пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність їх подання пенсія перераховується зі строків, передбачених частиною четвертою статті 45 Закону.

Відповідно до пункту 4.3 розділу ІV Порядку № 22-1, не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Отже, про порушення відповідачем права позивача за наслідком розгляду поданої ним заяви про призначення пенсії позивач повинен був дізнатися після спливу десятиденного строку встановленого законом для прийняття рішення пенсійним органом щодо наслідків розгляду поданої позивачем заяви.

Проте, судовим розглядом встановлено, що подана заява ОСОБА_1 від 24.05.2022 про призначення пенсії Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області, відповідно до Порядку № 22-1, не розглядалася, рішення за результатами її розгляду відповідачем не приймалося.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 24.02.2021 у справі №800/30/17 (99901/328/18) зауважила, що вжиття конструкції «повинна була дізнатися» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Приймаючи рішення про застосування наслідків пропуску строку звернення до суду, суд повинен встановлювати обставини, які стосуються дотримання строку звернення до суду, до яких зокрема слід віднести: початок перебігу строку, момент завершення строку, та наявність (відсутність) обставин які б свідчили про поважність причин пропуску звернення до суду та «добросовісність» заявника.

Під останнім слід розуміти обставини, які свідчать про умисне ігнорування особою, яка звертається до суду правил щодо строків такого звернення в т.ч. і звернення із значним пропуском строку, звернення до суду з пропуском строку з метою отримання «незаконної вигоди», уникнення відповідальності, тощо.

При цьому, згідно з правовою позицією Європейського суду з прав людини, який в своїх рішеннях неодноразово зазначав що строк звернення до суду закріплений в нормах національного законодавства не є абсолютним.

Так, з Рішення Європейського Суду з прав людини по справі «Іліан проти Туреччини» вбачається, що правило встановлення обмежень до суду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду, повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи.

У справі Delcourt v. Belgium Європейський Суд з прав людини зазначив, що «у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення».

Водночас у справі Bellet v. France Суд зазначив, що «стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

Відтак, правило про пропуск строку звернення до суду не має абсолютного характеру і не повинно застосовуватися автоматично, тобто навіть у разі пропуску строку звернення до суду без відповідних додаткових обґрунтувань суд не може його застосувати.

Крім того, застосування правила пропуску строку звернення до суду залежить від обставин справи. Під цим слід розуміти вагомість права, про захист якого особа звернулася до суду.

Правила строку звернення до суду закріплені в нормах КАС України і є свого роду «фільтром», який сприяє формуванню законного і справедливого правосуддя, унеможливлюючи зловживання правом на звернення та стабілізуючи суспільні відносини. Однак неправильно застосовувати його, як перешкоду в зверненні до суду для захисту порушених прав та інтересів особи, не дозволяється.

Із врахуванням вищевикладених обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а ухвала Полтавського окружного адміністративного суду від 19.09.2023 скасуванню, оскільки судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали порушені норми процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, що відповідно до ст. 320 Кодексу адміністративного судочинства України, є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направленню справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 312, 320, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд.

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 19.09.2023 р. по справі № 440/1082/23 скасувати.

Справу № 440/1082/23 направити до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.В. Присяжнюк
Судді Л.В. Любчич О.А. Спаскін
Повний текст постанови складено 21.12.2023 року