Справа № 580/5343/23
Суддя: Василь ГАВРИЛЮК
Дата ухвалення: 2023-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2023 року справа № 580/5343/23

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гаврилюка В.О.,

розглянувши за правилами загального позовного провадження у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління культури та охорони культурної спадщини Черкаської обласної державної адміністрації, Служби охорони культурної спадщини Черкаської обласної державної адміністрації про визнання протиправним та скасування наказу в частині і зобов`язання утриматися від вчинення певних дій,

встановив:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) подав позов до Управління культури та охорони культурної спадщини Черкаської обласної державної адміністрації (далі Управління культури, відповідач), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ Служби охорони культурної спадщини Черкаської обласної державної адміністрації від 23.11.2010 № 10/03-21 в частині включення об`єкту нерухомості за адресою АДРЕСА_1 до переліку щойно виявлених пам`яток архітектури під № 69;

- зобов`язати Управління культури та охорони культурної спадщини Черкаської обласної державної адміністрації не чинити дії по внесенню об`єкту нерухомості за адресою АДРЕСА_1 до переліку щойно виявлених пам`яток архітектури.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він став переможцем за результатами аукціону з продажу майна № UA-PS-2020-12-04-000044-2, проведеного 14.12.2020 у справі про банкрутство ТОВ Черкаська продовольча компанія, та з ним 24.12.2020 зазначене товариство, в особі ліквідатора банкрута арбітражного керуючого Іванюка О.М., підписало Акт № 2 про придбання майна на аукціоні підприємства банкрута ТОВ Черкаська продовольча компанія, а саме по провул. Тодося Осьмачки 9, що у м. Черкаси. Після набуття права власності на вказаний об`єкт встановлено, що спірним наказом об`єкт включений до переліку щойно виявлених пам`яток архітектури під № 69 ще в 2010 році. Позивач стверджує, що як покупець майна не знав і не міг знати про те, що вказаний об`єкт віднесений до щойно виявлених об`єктів культурної спадщини, оскільки про це не знав ні колишній власник, ні організатор аукціону. При цьому, управління культури з 2010 року не повідомляло про те, що об`єкт включений до переліку щойно виявлених об`єктів культурної спадщини, не надсилало проекту охоронного договору та додатків до нього.

Крім того, вказує, що під час підготовки майна до продажу ліквідатором банкрута було отримано довідку з БТІ про право власності та здійснено перевірку вказаного майна на предмет його включення до Реєстру пам`яток національного значення та Реєстру пам`яток місцевого значення, а також встановлено, що вказаний об`єкт нерухомого майна у вказаних реєстрах не зазначений (на обліку не перебуває). Також у ході здійснення своїх повноважень розпорядника майна та ліквідатора ТОВ ЧПК в період з 17.01.2017 по 25.01.2021 до Господарського суду Черкаської області та арбітражного керуючого не надходило від фізичних чи юридичних осіб будь-яких заяв, повідомлень, заперечень щодо обмежень чи заборон у здійснені продажу нерухомого майна.

Тому, на думку позивача, оскаржуваний наказ Служби охорони культурної спадщини Черкаської обласної державної адміністрації від 23.11.2010 № 10/03-21 в частині включення об`єкту нерухомості за адресою провул. Тодося Осьмачки 9, м. Черкаси до переліку щойно виявлених пам`яток архітектури під № 69 є протиправним та підлягає скасуванню.

Ухвалою від 24.07.2023 суддя Черкаського окружного адміністративного суду прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у адміністративній справі, вирішив розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначив підготовче засідання на 07.09.2023.

18.09.2023 представник Управління культури та охорони культурної спадщини Черкаської ОДА подав до суду письмовий відзив на адміністративний позов, в якому просив в задоволенні позову відмовити повністю, зазначивши при цьому, що належним відповідачем у справі є саме Служба охорони культурної спадщини Черкаської ОДА, як суб`єкт владних повноважень, яким прийнято спірний наказ. Управління не є правонаступником Служби охорони культурної спадщини Черкаської ОДА. Вказав, що позивач в позовній заяві не навів жодного нормативного обґрунтування підстав для визнання протиправним наказу від 23.11.2010 № 10/03-21 та не навів об`єктивних фактів, які б свідчили про допущені порушення під час прийняття спірного рішення. Також вказав, що право власності позивача не обмежується, а обмежується лише його діяльність, як власника. Так, позивач може здійснювати своє право власності в межах визначених Законом України від 08.06.2000 № 1805-ІІІ Про охорону культурної спадщини.

Ухвалою від 25.09.2023 Черкаський окружний адміністративний суд продовжив строк проведення підготовчого провадження у цій справі на 30 днів з 22.09.2023.

03.10.2023 позивач подав до суду відповідь на відзив, в якій зазначив, що у позовній заяві вказано про недотримання процедури передбаченої законодавством під час внесення об`єкту до переліку щойно виявлених пам`яток архітектури, що робить незаконним відповідний наказ. Щодо доводів відповідача про те, що право власності позивача не обмежується, вказав, що в даному випадку відбулось занесення об`єкта культурної спадщини до Реєстру без належним чином оформленої облікової документації, що суперечить приписам п. 2 Порядку № 1760 та свідчить про незаконність оскаржуваного наказу та призвело до безпідставного втручання у вільне розпорядження належного позивачеві на праві власності майна.

Ухвалою від 05.10.2023 Черкаський окружний адміністративний суд залучив до участі у справі в якості співвідповідача Службу охорони культурної спадщини Черкаської обласної державної адміністрації.

Ухвалою від 23.10.2023 Черкаський окружний адміністративний суд зобов`язав Управління культури та охорони культурної спадщини Черкаської обласної державної адміністрації опублікувати оголошення у відповідності частини 4 статті 264 Кодексу адміністративного судочинства України про відкриття провадження в адміністративній справі щодо оскарження нормативно-правового акта у виданні, в якому цей акт був або мав бути офіційно оприлюднений.

Усною ухвалою у судовому засіданні 20.11.2023, що занесена до протоколу судового засідання, суд закрив підготовче провадження та вирішив розгляд справи здійснити у порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, повно, всебічно, об`єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд встановив таке.

23 листопада 2010 року Служба охорони культурної спадщини Черкаської обласної державної адміністрації прийняла наказ № 10/03-21 Про затвердження переліку щойно виявлених пам`яток архітектури, згідно з додатком до якого (п. 69) до щойно виявлених пам`яток архітектури включено Церковнопарафіяльну школу (м. Черкаси, пров. Піонерський, 9, а.с. 183).

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, позивачу на праві власності в м. Черкаси належить нежитлові приміщення за адресою: м. Черкаси, пров. Тодося Осмачки, буд. 9.

Вважаючи спірний наказ в частині включення об`єкту нерухомості за адресою провул. Тодося Осьмачки 9, м. Черкаси до переліку щойно виявлених пам`яток архітектури під № 69 позивач вважає протиправним, а тому в суд з цим позовом.

Під час вирішення спору по суті суд зазначає, що відповідно до абз. 2 ст. 19 Конституції України державні органи, органи місцевого самоврядування та їх службові і посадові особи зобов`язані діяти виключно в межах та спосіб, визначені законом.

Відносини у сфері охорони культурної спадщини регулюються Законом України Про охорону культурної спадщини від 08.06.2000 № 1805-III (далі Закон № 1805-III).

У статті 1 Закону № 1805-III зазначено, що об`єкт культурної спадщини - визначне місце, споруда (витвір), комплекс (ансамбль), їхні частини, пов`язані з ними рухомі предмети, а також території чи водні об`єкти, інші природні, природно-антропогенні або створені людиною об`єкти незалежно від стану збереженості, що донесли до нашого часу цінність з археологічного, естетичного, етнологічного, історичного, архітектурного, мистецького, наукового чи художнього погляду і зберегли свою автентичність.

Згідно з абз. 6 ст. 1 Закону № 1805-III пам`ятка культурної спадщини - об`єкт культурної спадщини, який занесено до Державного реєстру нерухомих пам`яток України.

Відповідно до абз. 22 ст. 1 Закону № 1805-III щойно виявлений об`єкт культурної спадщини - об`єкт культурної спадщини, який занесено до Переліку об`єктів культурної спадщини відповідно до цього Закону.

Частиною 2 ст. 2 Закону № 1805-III визначені види об`єктів культурної спадщини, серед яких, зокрема, об`єкти архітектури - окремі будівлі, архітектурні споруди, що повністю або частково збереглися в автентичному стані і характеризуються відзнаками певної культури, епохи, певних стилів, традицій, будівельних технологій або є творами відомих авторів; об`єкти містобудування - історично сформовані центри населених місць, вулиці, квартали, площі, комплекси (ансамблі) із збереженою планувальною і просторовою структурою та історичною забудовою, у тому числі поєднаною з ландшафтом, залишки давнього розпланування та забудови, що є носіями певних містобудівних ідей.

Статтею 13 Закону № 1805-III визначено, що об`єкти культурної спадщини незалежно від форм власності відповідно до їхньої археологічної, естетичної, етнологічної, історичної, мистецької, наукової чи художньої цінності підлягають реєстрації шляхом занесення до Державного реєстру нерухомих пам`яток України (далі - Реєстр) за категоріями національного та місцевого значення пам`ятки. Порядок визначення категорій пам`яток встановлюється Кабінетом Міністрів України. Із занесенням до Реєстру на об`єкт культурної спадщини, на всі його складові елементи, що становлять предмет його охорони, поширюється правовий статус пам`ятки.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 Закону № 1805-III занесення об`єкта культурної спадщини до Реєстру та внесення змін до нього (вилучення з Реєстру, зміна категорії пам`ятки) провадяться відповідно до категорії пам`ятки: а) пам`ятки національного значення - постановою Кабінету Міністрів України за поданням центрального органу виконавчої влади у сфері охорони культурної спадщини; б) пам`ятки місцевого значення - рішенням центрального органу виконавчої влади у сфері охорони культурної спадщини за поданням відповідних органів охорони культурної спадщини або за поданням Українського товариства охорони пам`яток історії та культури, інших громадських організацій, до статутних завдань яких належать питання охорони культурної спадщини, протягом одного місяця з дня одержання подання.

Згідно з ч. 2 ст. 14 Закону № 1805-III об`єкт культурної спадщини до вирішення питання про його реєстрацію як пам`ятки вноситься до Переліку об`єктів культурної спадщини і набуває правового статусу щойно виявленого об`єкта культурної спадщини, про що відповідний орган охорони культурної спадщини в письмовій формі повідомляє власника цього об`єкта або уповноважений ним орган (особу).

Переліки об`єктів культурної спадщини затверджуються рішеннями відповідних органів охорони культурної спадщини.

Порядок обліку об`єктів культурної спадщини визначає центральний орган виконавчої влади у сфері охорони культурної спадщини.

Пунктом 11 Порядку визначення категорій пам`яток для занесення об`єктів культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 № 1760 (далі Порядок № 1760, у редакції чинній станом на дату прийняття спірного наказу) передбачено, що об`єкти культурної спадщини місцевого значення повинні відповідати критерію автентичності, а також принаймні одному з таких критеріїв: вплинули на розвиток культури, архітектури, містобудування, мистецтва певного населеного пункту чи регіону; пов`язані з історичними подіями, віруваннями, життям і діяльністю видатних людей певного населеного пункту чи регіону; є творами відомих архітекторів або інших митців; є культурною спадщиною національної меншини чи регіональної етнічної групи.

За змістом положень п. 12 Порядку № 1760 відповідність кожного об`єкта культурної спадщини критеріям, зазначеним у пунктах 10 і 11 цього Порядку, оцінюється науковими (вченими) радами установ та організацій, діяльність яких пов`язана з охороною культурної спадщини. За результатами оцінки оформляється протокол, де зазначається, яким саме критеріям відповідає кожен об`єкт культурної спадщини. Протокол надсилається центральному органу виконавчої влади у сфері охорони культурної спадщини.

У відповідності до п. 13 Порядку № 1760 після отримання протоколу, зазначеного у пункті 12, центральний орган виконавчої влади у сфері охорони культурної спадщини у п`ятиденний термін передає його разом з обліковою документацією на розгляд утвореної у цьому органі експертної комісії.

Склад експертної комісії затверджує керівник центрального органу виконавчої влади у сфері охорони культурної спадщини. До складу ради входить не менш як три фахівці з науковим ступенем кандидата чи доктора наук з відповідної спеціальності.

Експертна комісія готує у п`ятиденний термін висновок щодо об`єкта культурної спадщини. Висновок підлягає затвердженню науково-методичною радою центрального органу виконавчої влади у сфері охорони культурної спадщини.

Зазначений висновок є підставою для занесення пам`ятки до Реєстру.

З аналізу вищенаведених положень можна зробити висновок, що включенню об`єкта культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України передує включення цього ж об`єкта архітектури до Переліку щойно виявлених об`єктів культурної спадщини. При цьому, об`єкт архітектури, включений до Переліку щойно виявлених об`єктів культурної спадщини, повинен чітко відповідати законодавчо вставленим критеріям, серед яких обов`язковим критерієм є автентичність, а також вплив на розвиток культури, архітектури, містобудування.

Суд зазначає, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень не надав до суду доказів проведення процедури оцінки автентичності щойно виявленої пам`ятки архітектури щодо об`єкта нерухомості, який знаходяться у власності позивача та взятий на облік оскаржуваним наказом.

Окрім цього, у матеріалах справи відсутні докази письмового повідомлення власника об`єкта нерухомості, про включення об`єкту до переліку щойно виявлених пам`яток архітектури, чим порушено вимоги, передбачені ч. 2 ст. 14 Закону № 1805-III.

Слід також зазначити, що згідно з п. 3 Порядку № 1760 в редакції чинній на момент прийняття оскаржуваного наказу, облікова документація на об`єкт культурної спадщини включає облікову картку, коротку історичну довідку, акт технічного стану, довідку про майнову цінність об`єкта.

Відповідно до п. 4 Порядку № 1760 облікова документація, що передбачає виконання роботи з метою виявлення, дослідження, фіксації об`єкта культурної спадщини, визначення його антропологічної, археологічної, естетичної, етнографічної, історичної, мистецької, наукової чи художньої цінності, складається органами охорони культурної спадщини Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій, органами охорони культурної спадщини місцевого самоврядування згідно з їх компетенцією або уповноваженими ними установами та організаціями.

Згідно з п. 5 Порядку № 1760 облікова картка об`єкта культурної спадщини повинна містити його найменування, відомості про розташування, дату утворення, первісне призначення, характер сучасного використання, ступінь схоронності, тип і вид об`єкта, наявність науково-проектної документації, а також стислий опис, фото загального вигляду, план, охоронний номер об`єкта, дату і номер рішення, відповідно до якого об`єкт взято на облік.

Суд зазначає, що будь-яких доказів на підтвердження наявності короткої історичної довідки, акта технічного стану та довідки про майнову цінність об`єкта на щойно виявлений об`єкт архітектури щодо об`єкта нерухомості, який знаходиться у власності позивача, відповідач до матеріалів справи не надав, як і не надав будь-яких пояснень щодо причин відсутності такої документації.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність у складі облікової документації на вказаний в оскарженому наказі щойно виявлений об`єкт пам`ятку архітектури короткої історичної довідки, акта технічного стану та довідки про майнову цінність об`єкта, обов`язковість наявності яких визначена п. 3 Порядку № 1760.

Відповідно до п. 12 Порядку № 1760, відповідність кожного об`єкта культурної спадщини критеріям, зазначеним у пунктах 10 і 11 цього Порядку, оцінюється науковими (вченими) радами установ та організацій, діяльність яких пов`язана з охороною культурної спадщини. За результатами оцінки оформляється протокол, де зазначається, яким саме критеріям відповідає кожен об`єкт культурної спадщини. Протокол надсилається центральному органу виконавчої влади у сфері охорони культурної спадщини.

Аналізуючи зазначені норми законодавства, суд доходить висновку, що за результатами оцінки виявлених об`єктів культурної спадщини в обов`язковому порядку оформлюється протокол, в якому зазначається, яким саме критеріям відповідає (не відповідає) об`єкт культурної спадщини.

Згідно з ч. 2 ст. 7 Закону № 1805-III для погодженого вирішення питань щодо охорони культурної спадщини на територіях областей, міст Києва та Севастополя, інших населених пунктів органи охорони культурної спадщини обласних, Київської та Севастопольської міських, районних державних адміністрацій можуть створювати консультативні ради з провідних учених і висококваліфікованих фахівців-практиків.

Консультативні ради діють на підставі типового положення, що затверджується центральним органом виконавчої влади у сфері охорони культурної спадщини.

Згідно з п. 1.3 Типового положення про Консультативну раду з питань охорони культурної спадщини місцевих органів охорони культурної спадщини, затвердженого наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України, Міністерства культури і мистецтв України від 26 лютого 2001 року № 42/94, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 15 березня 2001 року за № 235/5426 (далі Положення № 42/94), до складу Консультативної ради входять провідні вчені й висококваліфіковані фахівці-практики сфери охорони та реставрації пам`яток, а також суміжних галузей - реставратори, працівники науково-дослідних і проектних організацій, виробничники, представники державних органів охорони культурної спадщини вищого рівня, органів управління, громадських організацій.

Пунктом 2.1 Положення № 42/94 визначено, що основним завданням Консультативної ради є забезпечення професійного вирішення питань дослідження, охорони, реставрації, відтворення об`єктів культурної спадщини, збереження традиційного характеру середовища населених місць шляхом опрацювання висновків, рішень, рекомендацій і пропозицій для органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій.

Відповідач не надав доказів щодо відповідності об`єкта нерухомості, належного позивачу критерію автентичності та іншим критеріям, передбачених Порядком № 1760.

Підсумовуючи наведене, суд дійшов висновку про відсутність оформлення протоколів щодо щойно виявлених пам`яток архітектури, обов`язковість складання яких передбачена п. 12 Порядку № 1760, а отже і про відсутність доказів на підтвердження зібрання наукових (вчених) рад, діяльність яких пов`язана з охороною культурної спадщини, у тому числі, Консультативної ради.

11 березня 2013 року Міністерство культури України видано наказ № 158 Про затвердження порядку обліку об`єктів культурної спадщини (далі Наказ № 158), яким встановлено певні строки для відповідальних органів культурної спадщини, щодо щойно виявлених об`єктів культурної спадщини.

Згідно з п. 3.5 розділу ІІІ Наказу № 158 (у редакції чинній із 11.03.2013) про занесення об`єкта культурної спадщини до Переліку і набуття ним правового статусу щойно виявленого об`єкта культурної спадщини орган виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органи охорони культурної спадщини обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій у 30-денний строк рекомендованим листом з повідомленням про вручення направляють власнику цього об`єкта або уповноваженому ним органу (особі) письмове повідомлення за формою згідно з додатком 3 до цього Порядку, про що здійснюється відповідний запис в журналі обліку видачі повідомлень про занесення об`єктів до Переліку об`єктів культурної спадщини за формою згідно з додатком 4 до цього Порядку.

Пунктами 4.1 та 4.2 розділу IV Наказу № 158 передбачено, що на кожний щойно виявлений об`єкт культурної спадщини у строк, що не перевищує трьох років з дати занесення його до Переліку, складається паспорт об`єкта культурної спадщини.

Форму облікової картки об`єкта культурної спадщини та паспорта об`єкта культурної спадщини затверджено наказом Міністерства культури і мистецтв України та Державного комітету України з будівництва та архітектури від 13 травня 2004 року № 295/104 Про затвердження форм облікової картки та паспорта об`єкта культурної спадщини, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 03 червня 2004 року за № 693/9292.

В матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач, протягом встановленого Наказом № 158 строку склав паспорт об`єкту культурної спадщини щодо об`єкту нерухомості, який знаходиться у власності позивача та занесений до переліку спірним наказом.

Також, наказом Міністерства культури України від 27.06.2019 № 501 (далі Наказ № 501) внесено зміни до Порядку обліку об`єктів культурної спадщини, затвердженого наказом Міністерства культури України від 11 березня 2013 року № 158, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01 квітня 2013 року за № 528/23060 та викладено його в новій редакції.

Пунктом 3 Наказу № 501 передбачено, що облікова документація, в тому числі облікові картки та паспорти, складені на пам`ятки культурної спадщини зберігають свою чинність. Облікова документація на щойно виявлені об`єкти, розроблена до набрання чинності цим наказом, не потребує приведенню у відповідність до Порядку обліку об`єктів культурної спадщини якщо подання про занесення об`єкта культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України подано на розгляд Міністерства культури України до 1 грудня 2020 року.

Пунктом 4 наказу № 501 встановлено, що органам виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органам охорони культурної спадщини обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, зокрема, до 31 грудня 2019 року переглянути затверджені до набрання чинності цим наказом переліки щойно виявлених об`єктів культурної спадщини та затвердити їх у відповідності до Порядку обліку об`єктів культурної спадщини.

Відповідач не надав суду доказів того, що у строк до 31 грудня 2019 року ним переглянуто затверджені до набрання чинності цим наказом переліки щойно виявлених об`єктів культурної спадщини та затверджено їх у відповідності до Порядку обліку об`єктів культурної спадщини.

З урахуванням викладеного, суд зазначає, що з моменту прийняття спірного наказу по день подання позову відповідач не вчинив жодних дій щодо реєстрації щойно виявлених об`єктів культурної спадщини, як пам`яток та не повідомляв власників об`єкту про спеціальний статус цього об`єкту, що як наслідок впливає на права та законні інтереси позивача.

За таких обставин, видаючи наказ № 10/03-21 від 23.11.2010 Про затвердження переліку щойно виявлених пам`яток архітектури, в частині включення до нововиявлених об`єктів пам`яток архітектури об`єкту нерухомості, що належить на праві власності позивачу, відповідач на викладені вище обставини уваги не звернув, відсутність факту підтвердження відповідності критеріям, передбачених Порядком № 1760, проігнорував, наявності належної та повної облікової документації (облікової картки, короткої історичної довідки, акту технічного стану об`єкта) не забезпечив, заходів, спрямованих на дотримання прав та охоронюваних законом інтересів позивача не вжив, а відтак не підтвердив висновки про віднесення об`єкта нерухомості № 69 згідно Додатку до наказу до числа щойно виявлених об`єктів культурної спадщини і, як наслідок, безпідставно вніс їх до Переліку щойно виявлених пам`яток архітектури.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що спірний наказ № 10/03-21 від 23.11.2010 Про затвердження переліку щойно виявлених пам`яток архітектури слід визнати протиправним та скасувати в частині включення до переліку щойно виявлених пам`яток архітектури об`єкта нерухомості № 69 згідно Додатку до наказу.

Обираючи належний та ефективний спосіб захисту порушеного права позивача, суд зазначає, що визнання протиправним та скасування спірного наказу в частині, що стосується об`єкта нерухомості, який належить позивачу на праві власності, відновлює порушене право позивача, адже такий об`єкт нерухомості не набув статусу щойно виявленої пам`ятки архітектури.

За таких обставин позовні вимоги позивача щодо зобов`язання відповідача-1 не чинити дії по внесенню об`єкту нерухомості за адресою АДРЕСА_1 до переліку щойно виявлених пам`яток архітектури не можуть бути задоволені.

Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. При цьому в силу положень частини 2 статті 77 вказаного кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є частково обґрунтованими, а вимоги такими, що належить задовольнити частково.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат, суд враховує таке.

Згідно статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до частини 1 статті 139 вказаного Кодексу при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи на те, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, то частина судових витрат пропорційно частині задоволених позовних вимог, які підлягають відшкодуванню, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань відповідача-1.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 9, 14, 73-77, 139, 157, 242 - 246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ Служби охорони культурної спадщини Черкаської обласної державної адміністрації від 23 листопада 2010 року № 10/03-21 Про затвердження переліку щойно виявлених пам`яток архітектури в частині включення об`єкту нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 до переліку щойно виявлених об`єктів пам`яток архітектури за № 69 Додатку до наказу від 23 листопада 2010 року № 10/03-21.

У задоволенні іншої частини вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління культури та охорони культурної спадщини Черкаської обласної державної адміністрації на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн 80 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду у строк, встановлений статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Учасники справи:

1) позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 );

2) відповідач-1 Управління культури та охорони культурної спадщини Черкаської обласної державної адміністрації (18001, м. Черкаси, бул. Шевченка, 185, );

3) відповідач-2 Служба охорони культурної спадщини Черкаської обласної державної адміністрації (18000, м. Черкаси, бул. Шевченка, 185, офіс 108, ).

Рішення складене у повному обсязі та підписане 20.12.2023.

Суддя Василь ГАВРИЛЮК