Справа № 127/33622/23
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2023-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 127/33622/23

Головуючий у 1-й інстанції: Михайленко А.В.

Суддя-доповідач: Капустинський М.М.

19 грудня 2023 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Капустинського М.М.

суддів: Сапальової Т.В. Ватаманюка Р.В.

за участю:

секретаря судового засідання: Довганюк В.В.,

представника позивача: Скржешевського М.С.,

представника відповідача: Химича Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 23 листопада 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Вінницькій області про скасування постанови серії ЕАТ № 7984432 від 21.10.2023 у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та закриття провадження у справі,

В С Т А Н О В И В :

у жовтні 2023 року адвокат Скржешевський Максим Станіславович звернувся до суду з позовом в інтересах ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови серії ЕАТ №7984432 від 21.10.2023 у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та закриття провадження у справі.

Позов мотивовано тим, що 21.10.2023 року інспектором УПП у Вінницькій області старшим сержантом поліції Трачуком Б.О., внаслідок розгляду справи про адміністративне правопорушення, винесено постанову серії ЕАТ №7984432 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 , за порушення ПДР України, зафіксоване не в автоматичному режимі, у вигляді штрафу у розмірі 340 грн.

На думку адвоката, притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, є незаконним, а постанова серії ЕАТ №7984432 підлягає скасуванню, оскільки вказаного правопорушення вона не вчиняла, доказів вчинення правопорушення поліцейським не надано, тому просив скасувати постанову серії ЕАТ №7984432 від 21.10.2023.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 23 листопада 2023 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з судовим рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог з підстав, викладених в апеляційній скарзі. Зокрема апелянт, посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги представник позивачки зазначив, що позивачка не визнавала той факт, що вона перетнула суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1., яка поділяє транспортні потоки протилежних напрямків та відповідно і не визнавала вину в інкримінованому їй адміністративному правопорушенні, що підтверджується, зокрема, тим, що ОСОБА_1 жодного разу не висловлювала свою згоду в порушенні Правил дорожнього руху і навпаки, зазначала свою думку про те, що в місці повороту на АЗС наявна переривчаста лінія (описані обставини зафіксовані на відеозаписі, наявному в матеріалах справи).

Зазначив, що після складання постанови серії ЕАТ №7984432 про накладення адміністративного стягнення позивачка відмовилась від її підписання відмітка про відмову в підписанні постанови наявна в самій постанові). При цьому, відмова ОСОБА_1 від підписання постанови чітко зафіксована на відеозаписі, наявному в матеріалах справи.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 14 грудня 2023 року справу призначено до розгляд у відкритому судовому засіданні на 19 грудня о 14 год. 30 хв.

В судовому засідання представник позивачки адвокат - Скржешевський М.С. вимоги апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити.

Представник відповідача Химич Д.В. в судовому засіданні заперечував щодо скасування постанови ЕАТ № 7984432, просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що відповідно до постанови ЕАТ №7984432, винесеної інспектором роти №2 БУПП у Вінницькій області ДПП старшим сержантом поліції Трачуком Б.О., позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн.

Зі змісту постанови, встановлено, що 21.10.2023 року о 12 год. 06 хв. в м.Вінниці, на вул.Костянтина Василенка, 19, водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом перетнула суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1 «вузька суцільна лінія», яка поділяє транспортні потоки протилежних напрямків руху, чим порушила вимоги розділу 34 ПДР України та була притягнута до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою, позивач оскаржив її в судовому порядку.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП складена повноважною особою, за своєю формою і змістом відповідає нормам чинного законодавства, при цьому розмір штрафу відповідає санкції ч.1 ст.122 КУпАП. Із врахуванням встановлених обставин та наведених вище положень чинного законодавства України, суд першої інстанції дійшов висновку, що винесена постанова у справі про адміністративне правопорушення ЕАТ №7984432 від 21.10.2023, якою на позивача накладено штраф у розмірі 340 грн. за вчинення нею адміністративного правопорушення за ч.1 ст.122 КУпАП є законною та не підлягає скасуванню.

Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом першої інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ним норм матеріального права, колегія суддів виходить із наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень п.11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.

За правилами п.1.3. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001р.№1306 (далі - ПДР України) учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Згідно з пунктом 1.9. Правил дорожнього руху передбачено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Положеннями ч.1 ст.122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність, за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

У відповідності до пункту 1.1 Розділу 34 Правил дорожнього руху горизонтальна розмітка має таке значення: (вузька суцільна лінія) - поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах; позначає межі проїзної частини, на які в`їзд заборонено; позначає межі місць стоянки транспортних засобів, майданчиків для паркування і край проїзної частини доріг, не віднесених за умовами руху до автомагістралей.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно зі ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний на підставі досліджених доказів з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із положеннями ч.1 ст.75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

На підтвердження факту вчинення адміністративного правопорушення, відповідачем надано суду матеріали відеозйомки.

Зокрема, оглянувши наданий відповідачем до матеріалів справи компакт-диск з відеофіксацією події, що мала місце 21.10.2023 року о 12 год. 06 хв. в м.Вінниці, на вул. Костянтина Василенка, 19, колегією суддів встановлено, що відеозйомка включає в себе відеозапис відеороеєстратора службового автомобіля ДАЇ, який на час відеофіксації знаходився на автозаправочній станції та фіксував лише з значної відстані заїзд автомобілів в тому числі і автомобіля Mercedes-Bens, моделі GLE за реєстраційним номером НОМЕР_1 на автозаправочну станцію. Інший запис працівником поліції здійснено з нагрудної камери 468855 під час стоянки вказаного автомобіля на автозаправній станції. При цьому, відеозйомкою ні на відеороеєстратор ні на нагрудну камеру не зафіксовано самого факту перетинання ОСОБА_1 вузької суцільної лінії, як то зазначає в постанові відповідач.

В той же час, як свідчить зафіксований на відеозаписі діалог працівника Нацполіції та ОСОБА_1 , остання зазначила, що на її думку в місті повороту на АЗС наявна переривчаста лінія. Також, позивачка відмовилася від отримання винесеної постанови, після чого працівником поліції ОСОБА_1 були роз"яснені її права, що свідчить про порушення відповідачем процедури розгляду самої справи, а відмова позивачки від отримання оскарженої постанови, на думку колегії суду, може трактуватися, як непогодження останньої із оскаржуваною постановою.

Також, відповідно до змісту оскарженої постанови, остання містить запис (п.7) що до постанови додається 468855, то б то запис з нагрудної камери працівника поліції. Щодо використання запису з відеореєстратора, з долученням останнього до постанови, відомості відсутні.

За таких підстав відеозапис з відеореєстратора не є належно допустимим доказом наданим на підтвердження правопорушення вчиненого ОСОБА_1 , при тому, що останній і не містить такої інформації.

Положеннями ст.9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Як встановлено судом, достатніх доказів, які б свідчили про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, відповідачем не надано, а додана до матеріалів справи відеозйомка не підтверджує самого факту порушення позивачем пункту 1.1 Розділу 34 Правил дорожнього руху.

При цьому, постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не може вважатися беззаперечним доказом вчинення правопорушення, оскільки сам по собі опис адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого. Постанова у справі про адміністративне правопорушення по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення. Візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксоване у встановленому законом порядку.

Правова позиція з цього питання викладена у постановах Верховного Суду від 14.02.2019 року у справі №127/163/17-а, від 26.04.2018 року у справі №338/1/17.

Європейський суд з прав людини, що у своєму рішенні від 10 лютого 1995 р. у справі "Аллене де Рібермон проти Франції" підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Аналізуючи вищенаведене, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений.

Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

В контексті наведеного слід відмітити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 30.05.2018 року у справі №337/3389/16-а (2-а/337/154/2016).

В даному випадку, встановлені обставини справи свідчать про те, що для прийняття рішення відповідачем не було встановлено усіх обставин, які мають значення для його прийняття, що свідчить про відсутність підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Факт правопорушення не підтверджено жодними належними та допустимими доказами, у зв`язку з чим оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню.

Наведені обставини підтверджують доводи апеляційної скарги про невідповідність рішення суду першої інстанції нормам матеріального та процесуального права, а тому апеляційний суд вбачає підстави для задоволення апеляційної скарги.

Статтею 242 КАС України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно з ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи викладені обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції та прийняття нової постанови про задоволення позовних вимог.

Частиною 1 ст. 139 КАС України вказано, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже враховуючи, що даною постановою прийнято рішення на користь позивача, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відшкодування на її користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача суму понесених судових витрат у вигляді сплаченого судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги в розмірі 1342,00 грн.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 23 листопада 2023 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Скасувати постанову винесену інспектором роти № 2 БУПП у Вінницькій області ДПП старшим сержантом поліції Трачуком Богданом Олександровичем, серії ЕАТ № 7984432 від 21.10.2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Справу про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 , за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції у Вінницькій області, витрати зі сплати судового збору в розмірі 1342,00 грн.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 21 грудня 2023 року.

Головуючий Капустинський М.М.

Судді Сапальова Т.В. Ватаманюк Р.В.