Справа № 341/1513/23
Суддя: Курилець Андрій Романович
Дата ухвалення: 2023-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2023 рокуЛьвівСправа № 341/1513/23 пров. № А/857/19075/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Курильця А.Р.,

суддів Мікули О.І., Пліша М.А.,

з участю секретаря Кардаш В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області Департаменту патрульної поліції на рішення Галицького районного суду Івано-Франківської області від 02 жовтня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області Департаменту патрульної поліції, заступника командира взводу 1 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області Департаменту патрульної поліції, старшого лейтенанта поліції Дуплеца Тетяни Ярославівни про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,-

суддя в 1-й інстанції Васильцова Г.А.,

час ухвалення рішення 02.10.2023 року,

місце ухвалення рішення м.Галич,

дата складання повного тексту рішення 02.10.2023 року

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області Департаменту патрульної поліції, заступника командира взводу 1 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області Департаменту патрульної поліції, старшого лейтенанта поліції Дуплеца Тетяни Ярославівни про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення.

Рішенням Галицького районного суду Івано-Франківської області від 02 жовтня 2023 року позов задоволено. Скасовано постанову ЕАС № 7281641, винесену 05 липня 2023 року заступником командира взводу 1 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області Департаменту патрульної поліції, старшого лейтенанта поліції Дуплеца Тетяни Ярославівни про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 20 400,00 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. ст. 126 КУпАП. Провадження по справі щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, його оскаржив відповідач, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, невстановлення всіх обставин справи, просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовують тим, що під час комендантської години, а саме 05.07.2023 року о 00-09 год. екіпажем УПП в Івано-Франківській області ДПП в м. Івано-Франківськ було виявлено транспортний засіб Peugeot Rcz д.н.з. НОМЕР_1 . Подавши сигнал про зупинку транспортного засобу, водій почав тікати з місця події, намагаючись закрити за собою двері під`їзду, якими притиснув руку інспектору патрульної поліції. Після чого, продовжував тікати по сходовій клітині під`їзду, де був затриманий поліцейськими. Під час перевірки документів ОСОБА_1 , старшим сержантом поліції Дуплеца Т.Я. через систему ІПНП було встановлено, що ОСОБА_1 є позбавленим права керування транспортними засобами та здійснив вірну кваліфікацію адміністративного правопорушення, а тому оскаржувана постанова є правомірною. На підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення долучено DVD- диск з відеозаписами з нагрудної боді камери поліцейського.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не прибули, хоча належним чином були повідомлені про його дату, час та місце. У відповідності до ч. 3 ст. 268 і ч. 4 ст. 229 КАС України неприбуття сторін не перешкоджає апеляційному розгляду справи і такий проведено у їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до переконання, що подана апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що заступником командира взводу 1 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області Департаменту патрульної поліції, старшим лейтенантом поліції Дуплецою Т.Я. 05 липня 2023 року складено постанову серії ЕАС № 7281641 у справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення п. 2.1 (а) ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.4 ст.126 КУпАП.

Згідно постанови ЕАС № 7281641, - 05.07.2023 року о 00:45:39 по вул. Хіміків, 7 Б в м. Івано-Франківськ ОСОБА_1 , керував транспортним засобом марки Peugeot Rcz державний номерний знак НОМЕР_1 , будучи позбавленим права керування, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст.126 КУпАП. Вказаною постановою до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 20 400 грн.

Постановою Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 18.08.2022 року по справі № 352/1217/22, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн. з одночасним позбавленням права керування транспортними засобами на один рік.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху.

Правилами дорожнього руху України, що затверджені постановою КМУ від 10.10.2001 № 1306, визначається порядок дорожнього руху на всій території України, за порушення якого особи несуть відповідальність передбачену законодавством.

Згідно із п. 2.1 «а» Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідно до ч. 10 ст. 15 Закону України «Про дорожній рух» забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Згідно із ч. 4 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як вбачається з матеріалів справи, доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення є оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення, в якій зафіксовано порушення водієм правил дорожнього руху.

Крім того, представник відповідача УПП в Івано-Франківській області ДПП на підтвердження своїх заперечень, викладених у відзиві на адміністративний позов та законності винесення постанови долучила DVD - диск з розміщеним на ньому відеозаписом з нагрудної боді-камери поліцейського.

Судом було переглянуто відеозапис з нагрудної боді камери працівника поліції, однак даний відеофайл не містить інформації про фіксацію правопорушення ОСОБА_1 ч. 4 ст. 126 КУпАП. Зокрема, на відеозаписі відображено рух транспортного засобу у темний час доби, марку, модель, колір якої не видно. Окрім цього неможливо встановити що за кермом зазначеного автомобіля був саме ОСОБА_1 . Також суд позбавлений можливості з`ясувати звідки вийшов ОСОБА_1 з місця водія, чи з пасажирського сидіння припаркованого автомобіля.

Зважаючи на вказане, долучений представником УПП в Івано-Франківській області ДПП відеозапис з нагрудної камери поліцейського не доводить обставини викладені в оспорюваний постанові.

Будь-яких інших належних, достатніх та допустимих доказів, передбачених ст. 251 КУпАП, на підтвердження обставин, викладених у постанові серії ЕАС №7281641 від 05.07.2023 року про порушення позивачем п. 2.1. а ПДР України матеріали справи не містять, як і доказів які б указували на наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Крім того, колегією суддів встановлено, що працівниками поліції було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 420233 від 05.07.2023 року за ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Постановою Галицького районного суду Івано-Франківської області від 20 листопада 2023 року у справі №344/12774/23, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, місце проживання: АДРЕСА_1 , за ч. 2 ст. 130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Як вбачається з вищевказаної постанови суду, доказів, які б спростовували позицію захисту, та містили належні докази що ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Peugeot Rcz» д.н.з. НОМЕР_1 за обставин зазначених у вищезазначеному протоколі матеріали справи не містять. Останній заперечує факт керування транспортним засобом. Так, у долученому диску наявні три відео файли. При цьому на них зафіксовано, в тому числі, момент коли поліцейська машина під`їжджає до під`їзду багатоповерхівки, однак з вказаного відеозапису не встановлено, що ОСОБА_2 керував автомобілем, оскільки на відео був присутній чоловік, який знаходився біля будинку та зайшов у під`їзд.

Згідно ч.6 ст.78 КАС України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що відповідачем не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факт керування ОСОБА_1 05.07.2023 року транспортним засобом, будучи особою позбавленою права керування транспортними засобами та, відповідно, вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Відповідно п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право зокрема: скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

З урахуванням вищенаведеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що адміністративний позов є обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню.

Відповідно до частини другої статті 6 КАС України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі повинні оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Відтак, інші, зазначені позивачем в апеляційній скарзі доводи, окрім проаналізованих вище, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам статті 242 КАС України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги колегією суддів не встановлено.

Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

Керуючись ч.3 ст. 243, ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення, а рішення Галицького районного суду Івано-Франківської області від 02 жовтня 2023 року у справі № 341/1513/23 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя А. Р. Курилець
судді О. І. Мікула
М. А. Пліш
Повне судове рішення складено 20 грудня 2023 року.