Справа № 654/3426/21
Суддя: Федусик А.Г.
Дата ухвалення: 2023-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2023 р.м. ОдесаСправа № 654/3426/21

Перша інстанція: суддя Варняк С.О.,

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Федусика А.Г.,

суддів: Бойка А.В. та Шевчук О.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Херсонського окружного адміністративного суду від 31 грудня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання бездіяльності протиправною та стягнення моральної школи,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Херсонського окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (далі ГУПФУ) про визнання бездіяльності протиправною та стягнення моральної шкоди.

Судом першої інстанції було вказано, що в обґрунтування адміністративного позову позивач зазначав про невиконання постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 21.11.2012 року та ухвали Одеського апеляційного адміністративного суду від 19.06.2013 року по справі №2-а-1958/11, що грубо порушує права ОСОБА_1 ..

Ухвалою Херсонського окружного адміністративного суду від 31 грудня 2021 року було відмовлено у відкритті провадження.

Не погоджуючись з даною ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій зазначено, що ухвалу судом першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апелянт просив її скасувати та прийняти нове судове рішення.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах заяви і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для її задоволення в частині з огляду на таке.

Так, приймаючи вказану ухвалу, суд першої інстанції зазначав, що позивачем по суті заявлено позовні вимоги щодо захисту своїх прав, які фактично стосуються питання повного та належного виконання постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 21.11.2012 року та ухвали Одеського апеляційного адміністративного суду від 19.06.2013 року по справі №2-а-1958/11, що набрали законної сили.

Суддя зазначив, що заявлені позовні вимоги стосуються саме порядку виконання судових рішень, а тому позивач, у випадку незгоди із рішеннями, діями чи бездіяльністю відповідача, має встановлене законом право в порядку статті 383 КАС України подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Тобто, в даному випадку відсутні підстави стверджувати про виникнення між позивачем та відповідачем нового спору. У такому разі має місце спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, але на стадії виконання судового рішення.

Наявність спеціальних правових норм КАС України, направлених на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову.

За таких обставин, з урахуванням ст.170 КАС України, суддя прийшов до висновку, що у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до ГУПФУ про визнання бездіяльності протиправною та стягнення моральної шкоди дії необхідно відмовити.

Колегія суддів вважає такі висновки передчасними та зазначає, що дійсно, ОСОБА_1 було зазначено, що він звернувся до суду з вимогами про зобов`язання визнати протиправною бездіяльність відповідача, оскільки посадові особи ПФУ продовжують ігнорувати рішення суду, що є підставою і для стягнення моральної шкоди з ГУПФУ.

Позивачем у позові зазначено, що підставою для подання до суду вимог про стягнення моральної шкоди є тривале невиконання судових рішень, які набрали законної сили ще з 2012 року по справі №2-а-1958/11.

Позивач зазначав, що Пенсійним фондом протиправно рішення суду трактується по-своєму з посиланням то на державний бюджет, то на постанови Кабінету Міністрів. Пенсійний фонд не враховує пояснення в рішенні суду, і все, що виконано з постанови з урахуванням ухвали Одеського апеляційного адміністративного суду по справі 2-а-1958/11, це тільки перерахунок за півроку, який складає 14413,32 грн, а саме призначення пенсії та здійснення виплати пенсії надалі ніяким способом не враховується посадовими особами ПФУ.

Поряд з цим, відповідачем зазначено, що постановами Голопристанського районного суду від 01.07.2011 року (справа №2а-1958/11) та Одеського апеляційного адміністративного суду від 22.11.2012 року (справа №2а-1958/11), які надійшли до ГУПФУ 11.03.2013 року, зобов`язано управління Пенсійного Фонду України в Голопристанському районі призначити державну та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров`ю, відповідно до ст.49,54 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та здійснити відповідний перерахунок та виплати за період з 27.10.2010 року.

Враховуючи, що судове рішення у справі було незрозумілим, управління Фонду звернулось за роз`ясненням судового рішення, зокрема просило роз`яснити порядок виконання постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 22.11.2012 року по справі 2а-1958/11. Ухвалою від 19 червня 2013 року по справі 2а- 1958/11 роз`яснено постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 22.11.2012 року про перерахунок пенсії, а саме: зобов`язано управління Пенсійного фонду України в Голопристанському районі Херсонської області здійснити перерахунок пенсії за період з 27.10.2010 року по 27.04.2011 року відповідно до ст.49, 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи; зобов`язано управління Пенсійного фонду України в Голопристанському районі Херсонської області здійснювати надалі виплати пенсії відповідно до чинного законодавства.

На виконання вищевказаних рішень суду 11.07.2013 року відповідно до ст.49, 54 Закону призначено та проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 , згідно якого основний розмір пенсії склав 6 мінімальних пенсій за віком, щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком з 27.10.2010 року по 27.04.2011 року, та нараховано доплату коштів за вказаний період, яка склала 14413,32 грн.

При цьому, згідно ухвали Одеського апеляційного адміністративного суду від 19 червня 2013 року по справі №2а-195 8/11 роз`яснено управлінню Пенсійного фонду України в Голопристанському районі Херсонської області здійснювати надалі виплати пенсії відповідно до чинного законодавства.

На 28.04.2011 року положения статей 49, 50, 51, 52, 54 Закону України «Простатус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильське катастрофи» застосовувались у порядку та розмірах, встановлених Постановою КМУ від 16.07.2008 року №654 «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян». 19 червня 2011 року набрав чинності Закон України від 14.06.2011 року №3491- VI «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік», яким передбачено, зокрема, що у 2011 році положення статей 49, 50, 51, 52, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених КМУ, виходячи із наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік. Аналогічні положення містяться у законах України про Державний бюджет України на 2012, 2013, 2014, 2015 роки. На виконання вимог вищезазначених законів, КМУ прийнято Постанову від 06.07.2011 року №745 «Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету» (втратила чинність 01.01.2012) та постанову від 23.11.2011 року №1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідач також вказав, що оскільки ОСОБА_1 до виконання судового рішення отримував пенсію по III групі інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при випробуванні ядерної зброї відповідно до статей 20, 22 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб (Закон №2262), а заява про переведення на пенсію за Законом №796-ХІІ заявником не надавалась, зважаючи, що розмір пенсії за чинним законодавством по Закону №796-ХІІ є меншим, оскільки обчислювався за постановами Уряду, тому з 28.04.2011 року відповідно до норм діючого законодавства ОСОБА_1 здійснювалась виплата пенсії відповідно до Закону №2262.

Отже, на думку відповідача, виплата пенсії з 28.04.2011 року здійснювалась відповідно до чинного законодавства по III групі інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при випробуванні ядерної зброї відповідно до статей 20, 22 Закону №2262 відповідно заяви Палаги ОЛ. Від 03.07.2007 року.

З аналізу наведеного можна дійти висновку, що дійсний станом на даний час правовий стан пенсійного забезпечення позивача (в контексті даного спору), а саме - виплата пенсії згідно положень Закону №2262, а не відповідно до Закону №796-ХІІ, з урахуванням позицій сторін, може бути наслідком як невиконання рішення суду (з точки зору позивача), що дійсно виключає можливість існування нового спору, так і зміна профільного законодавства після виплати на протязі певного періоду часу пенсії за Законом №796-ХІІ (з точки зору відповідача), що свідчить про можливість існування нового спору.

Водночас, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції вказаних обставин не дослідив та не встановив дійсну (фактичну) сутність підстав та передумов звернення ОСОБА_1 з позовом до суду, натомість обмежився формальним цитуванням аргументів позивача, що свідчить про передчасність висновків про наявність підстав для відмови в відкритті провадження по даній справі.

Частиною 2 ст.6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо прав та обов`язків цивільного характеру.

Зазначена норма гарантує «право на суд», одним з елементів якого є право на доступ до суду, тобто право ініціювати судовий розгляд цивільної справи (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини (далі за текстом - ЄСПЛ) від 21 лютого 1975 року у справі «Ґолдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom), заява № 4451/70, § 36). Проте такі права не є абсолютними та можуть бути обмежені, але тільки таким способом і до такої міри, що не порушує сутності цих прав (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ від 17 січня 2012 у справі «Станєв проти Болгарії» (Stanev v. Bulgaria), заява № 36760/06, § 230).

Так, Європейським судом з прав людини зазначено, що «надмірний формалізм» може суперечити вимозі забезпечення практичного та ефективного права на доступ до суду згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції. Це зазвичай відбувається у випадку особливо вузького тлумачення процесуальної норми, що перешкоджає розгляду скарг заявника по суті, із супутнім ризиком порушення його чи її права на ефективний судовий захист (див. рішення у справах «Zubac v. Croatia», «Beles and Others v. the Czech Republic», № 47273/99, пп. 50-51 та 69, та «Walchli v. France», № 35787/03, п. 29).

При цьому, Європейський суд з прав людини (далі також - ЄСПЛ) провів лінію між формалізмом та надмірним формалізмом. Так, формалізм є явищем позитивним та необхідним, оскільки забезпечує чітке дотримання судами процесу. Надмірний ж формалізм заважає практичному та ефективному доступу до суду. Формалізм не є надмірним, якщо сприяє правовій визначеності та належному здійсненню правосуддя.

Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) може позбавити заявників права звертатися до суду (рішення ЄСПЛ у справі «Perez de Rada Cavanilles v. Spain»).

Таким чином, враховуючи зазначене, колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасування оскаржуваної ухвали з прийняттям нового рішення з направленням справи до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження, оскільки провадження відкрито ще не було.

Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково, а ухвалу Херсонського окружного адміністративного суду від 31 грудня 2021 року скасувати.

Справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання бездіяльності протиправною та стягнення моральної шкоди, направити до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню.

Суддя-доповідач А.Г. Федусик
Судді А.В. Бойко О.А. Шевчук