Справа № 340/8313/23
Суддя: Т.М. КАРМАЗИНА
Дата ухвалення: 2023-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2023 року м. Кропивницький Справа № 340/8313/23

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Кармазиної Т.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 та Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просить, з урахуванням уточнення позовної заяви:

- визнати дії відповідача 1 щодо невиплати грошового забезпечення ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , за травень 2023 року протиправними та незаконними;

- визнати дії відповідача 2 щодо затвердження невиплати грошового забезпечення відповідачем 1 ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , за травень 2023 року протиправними та незаконними;

- зобов`язати відповідача 1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , грошове забезпечення у повному обсязі за період травня 2023 року за посадою, яку він обіймав з урахуванням усіх основних і додаткових видів грошового забезпечення.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 29.11.2022 року №62 він вибув у відрядження до окремого розпорядження в оперативне підпорядкування СБУ. Наказом командувача Сил Спеціальних Операцій № 174 від 30.12.2022 року позивач, перебуваючи у відрядженні, був увільнений від посади та зарахований у розпорядження командувача Сил Спеціальних Операцій та утримуваний у списках особового складу військової частини НОМЕР_1 . Вказує, що 31.05.2023 року прибув з відрядження та наказом командира військової частини НОМЕР_4 від 31.05.2023 року № 155 вважався таким, що прибув з відрядження та зарахований на продовольче забезпечення. За наслідками виконання наказу командувача Сил Спеціальних Операцій № 174 від 30.12.2022 року за травень 2023 року не здійснено жодних виплат, із чим не погоджується.

Ухвалою суду від 17.10.2023 року відкрито провадження та призначено її до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с.43-44).

Представником Військової частини НОМЕР_2 подано до суду відзив на позовну заяву згідно якого відповідач позовні вимоги не визнав у повному обсязі, в задоволенні позову просив відмовити, зважаючи на те, що позивач перебував на грошовому забезпеченні у військовій частині НОМЕР_1 . Отже, на думку представника Військової частини НОМЕР_2 належним відповідачем в даній справі є саме Військова частина НОМЕР_1 .(а.с.54-57)

Ухвалою суду від 29.11.2023 року Військову частину НОМЕР_1 повторно зобов`язано подати до суду докази та інформацію, що підтверджують нарахування та виплату ОСОБА_1 грошового забезпечення за травень 2023 року. (а.с.63-64)

Представником Військової частини НОМЕР_1 подано до суду відзив на позовну заяву (а.с.80-82), згідно якого відповідач позовні вимоги не визнав у повному обсязі, в задоволенні позову просив відмовити, та зазначив, що протягом 2023 року позивачу нараховано та виплачено: за січень 2023 року - 59045 грн.; за лютий 2023 року - 43125 грн.; за березень 2023 року - 41175 грн.; за квітень 2023 року - 41579 грн.; за травень 2023 року - 2220 грн. Відповідно до положень розділу XXVIII Наказу Міністерства Оборони України № 260 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» грошове забезпечення військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), зарахованим у розпорядження відповідних командирів або звільненим від посад, виплачується в розмірі грошового забезпечення, яке військовослужбовці отримували за займаними посадами до зарахування в розпорядження, але не більше ніж два місяці. Грошове забезпечення військовослужбовцям після перебування у розпорядженні понад два місяці виплачується в розмірі окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років, за винятком випадків продовження строків виплати за рішенням Міністра оборони України. У березні та квітні 2023 року виплати грошового забезпечення військовослужбовцям, які перебувають у розпорядженні понад 2 місяці з поважних причин, продовжені на два місяці, але не довше ніж до 30.04.2023 на підставі спільної директиви Міністра оборони України та Головнокомандувача Збройними Силами України від 04.11.2022 № Д-321/14/дск. Враховуючи наведені обставини представник відповідача вказує на те, що належні позивачеві виплати за травень 2023 року оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років нарахована та виплачена у повному обсязі.

Дослідивши докази і письмові пояснення сторін, викладені у заявах по суті справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов до таких висновків.

На підставі наказу командира військової частини НОМЕР_2 №121 від 28.09.2022 року ОСОБА_1 , відповідно до пунктів 80 та 83 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України та директив Головнокомандувача Збройних Сил України від 28.07.2022 року №Д-168/ДСК та 30.08.2022 року №Д-6/Т увільнено від займаної посади і призначено на посаду старшого офіцера відділення підготовки штабу військової частини НОМЕР_1 (а.с.83).

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №15 від 13.10.2022 року полковника ОСОБА_1 , який прибув із військової частини НОМЕР_5 , на посаду старшого офіцера відділення підготовки штабу військової частини НОМЕР_1 , ВОС-0830003, вважається таким, що 13.10.2022 року справи та посаду прийняв та приступив до виконання службових обов`язків за посадою, зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та на всі види забезпечення з 13.10.2022 року (а.с.84).

На підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 29.11.2022 №62 (по стройовій частині), згідно розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 від 10.11.2022 року №300/1/С/3130/дск, полковник ОСОБА_1 вважається таким, що вибув 01.12.2022 року до окремого розпорядження в оперативне підпорядкування Служби Безпеки України (а.с.85).

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_2 за №174 від 30.12.2022 року (по особовому складу), відповідно до підпункту 1 пункту 116 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, директиви Міністра оборони України та Головнокомандувача Збройних Сил України від 04.11.2022 року №Д-321/14/дск позивача увільнено від займаної посади і зараховано у розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 з 31 грудня 2022 року та утримується у списках особового складу військової частини НОМЕР_1 (а.с.86).

Відповідно до наказу Головнокомандувача Збройних Сил України №657 від 31.03.2023 року (по особовому складу) позивача, який перебуває у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_2 , призначено на посаду офіцера резерву взводу резерву офіцерського складу роти резерву офіцерського складу військової частини НОМЕР_6 (а.с.87).

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №155 від 30.05.2023 року (по стройовій частині) полковника ОСОБА_1 , колишнього старшого офіцера відділення підготовки штабу військової частини НОМЕР_1 , який з 31.12.2022 року перебуває в розпорядженні командира військової частини НОМЕР_2 , вважати таким, що справи та посаду здав 31.05.2023 року і вибув до нового місця служби - військової частини НОМЕР_6 , згідно з наказом Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) від 31.03.2023 №657. З 31.05.2023 року виключений із списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення та знятий з продовольчого забезпечення по нормі Каталогу (триразове) з 01.06.2023 року (а.с.88).

Так, спірні правовідносини виникли у зв`язку з тим, що позивач вважає, що за травень 2023 року він не отримав у повному обсязі належне йому грошове забезпечення, у зв`язку з чим звернувся до суду.

Згідно із ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.5 ст.17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

При цьому, ст.43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до частини другої статті 65 Конституції України громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Проходження військової служби в Збройних Силах України врегульовано Законом України від 25 березня 1992 року №2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі - Закон №2232-XII), Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008 (далі Положення №1153), Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим Наказом Міністра оборони України від 07 червня 2018 року №260 (надалі по тексту- Порядок №260).

Відповідно до ч.4 статті 2 Закону №2232-XII порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно ч.1 ст.2 Закону №2232-XII, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Відповідно до ст.1-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та іншими законами.

Згідно ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Порядок і розміри грошового забезпечення військовослужбовців, відряджених до державних органів, підприємств, установ, організацій, а також державних та комунальних навчальних закладів для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі, визначаються Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 116 Положення №1153 встановлено перебування військовослужбовців у розпорядженні відповідних командирів.

Зарахування військовослужбовців наказами по особовому складу в розпорядження посадових осіб, які мають право призначення на посади, для вирішення питання щодо дальшого їх службового використання допускається в разі, зокрема розформування (реформування) військової частини або скорочення штатних посад, якщо до кінця встановленого строку проведення цих заходів не вирішено питання щодо дальшого службового використання вивільнених військовослужбовців

Військовослужбовці звільняються з посад та зараховуються в розпорядження посадових осіб наказами командирів (начальників), які мають право призначення на ці посади.

Військовослужбовці, які зараховані в розпорядження відповідно до підпунктів 1 - 121 цього пункту, продовжують проходити військову службу згідно з цим Положенням, виконуючи обов`язки військової служби в межах, визначених посадовою особою, у розпорядженні якої вони перебувають.

Час перебування військовослужбовців на лікуванні, в основній або додатковій відпустці виключається із загального періоду перебування у розпорядженні відповідних командирів (начальників).

Військовослужбовець, якого звільнено з посади, вважається таким, що перебуває у розпорядженні відповідного командира (начальника) військової частини, у списках якої він перебуває, з дня, що настає за днем звільнення, та до дня, з якого він приступив до виконання обов`язків за новою військовою посадою, на яку його призначено (до дня зарахування у розпорядження посадової особи, яка має право призначення на посаду).

Матеріальне та грошове забезпечення військовослужбовців, зарахованих у розпорядження відповідних командирів (начальників), здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 117 Положення №1153 призначення на посади військовослужбовців, які перебувають у розпорядженні відповідних командирів (начальників), проводиться в якомога коротший строк, але не пізніше ніж через два місяці з дня звільнення з попередньої посади, за винятком випадків, передбачених підпунктами 12 - 16 пункту 116 цього Положення.

З матеріалів справи слідує, що ОСОБА_1 з 31.12.2022 був увільнений на підставі пп1 п.116 Положення №1153 від займаної посади і зарахований у розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 , при цьому утримується у списках особового складу військової частини НОМЕР_1 (а.с.86).

Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам визначає Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних сил України та деяким іншим особам, затверджений наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за № 745/32197 (далі Порядок 260).

Відповідно до п.1 розділу ХХVIII Порядку №260, грошове забезпечення військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), зарахованим у розпорядження відповідних командирів або звільненим від посад, виплачується в розмірі грошового забезпечення, яке військовослужбовці отримували за займаними посадами до зарахування в розпорядження, але не більше ніж два місяці.

Такий порядок виплати грошового забезпечення не стосується військовослужбовців, зарахованих у розпорядження посадових осіб (які мають право призначення на посади) відповідно до підпунктів 121 та 13 пункту 116, а також пункту 122 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року N 1153/2008.

Час перебування військовослужбовця на лікуванні, у відпустці, тимчасового виконання обов`язків (але не більше ніж два місяці) за вакантною посадою, перебування під вартою (цілодобовим домашнім арештом) виключається із загального періоду перебування в розпорядженні.

Згідно п.2 розділу ХХVIII Порядку №260 днем звільнення військовослужбовця з посади, яку він займає, вважається день закінчення здавання справ і складання обов`язків за посадою в межах установлених строків.

Днем звільнення з посади військовослужбовців розформованих військових частин уважається день закінчення здавання справ і складання обов`язків за посадою в межах установлених строків, але не пізніше дня закінчення розформування військової частини, визначеного директивою вищого штабу.

Днем звільнення з посади (скорочення займаної посади) у разі внесення змін до штату вважається день закінчення здавання справ і складання обов`язків за посадою в межах установлених строків, але не пізніше дня, установленого відповідними директивами та змінами до штатів, визначених вищим штабом.

Відповідно до пункту 4 розділу XXVIII Порядку №260 грошове забезпечення військовослужбовцям, зарахованим у розпорядження після прибуття з інших державних органів, установ та організацій, виплачується виходячи з посадового окладу за посадою, яку вони займали в цих державних органах, установах та організаціях, окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років, але не більше ніж два місяці.

Якщо не можна прийняти кадрове рішення щодо подальшого службового використання військовослужбовця, у період перебування у розпорядженні протягом двох місяців з поважних причин (відсутність рівнозначних посад, бажання подальшого проходження військової служби, наявність сімейних та інших обставин) грошове забезпечення виплачується йому в розмірі, яке він отримував за займаною посадою до зарахування в розпорядження, за рішенням Міністра оборони України (пункт 5 розділу XXVIII Порядку № 260).

Згідно пункту 6 розділу XXVIII Порядку №260 грошове забезпечення військовослужбовцям після перебування у розпорядженні понад два місяці виплачується в розмірі окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років, за винятком випадків продовження строків виплати за рішенням Міністра оборони України.

Відповідно до довідки військової частини НОМЕР_1 №92 про додаткові види грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) виданої на ім`я ОСОБА_1 , останньому нараховано та виплачено: за березень 2023 року 41175,00 грн.; за квітень 2023 року 41579,00 грн.; за травень 2023 року 2220,00 грн. (а.с.89).

Отже у травні 2023 року позивачу нараховано та виплачено 2220,00 грн. з яких: оклад за військовим званням (ОВЗ) 1480,00 грн.; надбавку за вислугу років (НВР) 50% від ПО, ОВЗ 740,00 грн. (а.с.89).

Спільною директивою Міністра оборони України та Головнокомандувача Збройними Силами України від 04.11.2022 №Д-321/14/дск виплати грошового забезпечення військовослужбовцям, які перебувають у розпорядженні понад 2 місяці з поважних причин, продовжені на два місяці, але не довше ніж до 30.04.2023 року

Як зазначав представник військової частини НОМЕР_1 за січень та лютий 2023 року грошове забезпечення позивачу нараховано та сплачено на виконання положень розділу XXVIII Наказу Міністерства Оборони України №260 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», за березень та квітень грошове забезпечення позивачу нараховано та сплачено на виконання спільної директиви Міністра оборони України та Головнокомандувача Збройними Силами України від 04.11.2022 № Д-321/14/дск. За травень 2023 грошове забезпечення позивачу нараховано та виплачено у відповідності до п.6 Порядку №260 в розмірі окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років, у розмірі 2220,00 грн.

Таким чином, правові підстави нарахування інших складових грошового забезпечення позивачу за травень 2023 року у військової частини відсутні.

Разом із цим судом встановлено, що належні позивачеві виплати за вказаний період - оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років нарахована та виплачена позивачу у повному обсязі.

Щодо позовної вимоги про визнання дії відповідача 2 щодо затвердження невиплати грошового забезпечення відповідачем 1 ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , за травень 2023 року протиправними та незаконними суд зазначає, що позивачам не доведено та матеріали справи не містять будь-яких доказів затвердження військовою частиною НОМЕР_2 невиплати позивачу грошового забезпечення.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На переконання суду, відповідачем доведено правомірність вчинених дій, з урахуванням вимог, встановлених частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог та системного аналізу положень законодавства України, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Відповідно до ст.139 КАС України у разі відмови в задоволенні позовних вимог відмовлено, сплачений судовий збір відшкодуванню не підлягає.

Керуючись ст.ст.139, 246, 255, 292-297, 325, 382 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_7 ), Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_3 , ЄДРПОУ НОМЕР_8 ) про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 - 297 КАС України..

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Т.М. КАРМАЗИНА