Справа № 600/5982/23-а
Суддя: Лелюк Олександр Петрович
Дата ухвалення: 2023-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2023 року м. Чернівці Справа № 600/5982/23-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лелюка О.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії.

Позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Чернівецькій області щодо відмови їй в проведенні перерахунку пенсії в разі втрати годувальника згідно пункту а) статті 36 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», як члену сім?ї військовослужбовця, який помер при виконанні службових обов?язків, в розмірі - 70 процентів грошового забезпечення (заробітної плати) загиблого (померлого) годувальника, починаючи з 01.12.2016р. та зобов?язати ГУ ПФУ в Чернівецькій області здійснити перерахунок та виплату їй пенсії в разі втрати годувальника згідно пункту а) статті 36 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», як члену сім?ї військовослужбовця, який помер при виконанні службових обов?язків, в розмірі -70 процентів грошового забезпечення (заробітної плати) загиблого (померлого) годувальника, починаючи з 01.12.2016р.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що перебуває на обліку в органі пенсійного фонду та отримує пенсію в разі втрати годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб". Разом з цим, 17 липня 2023 року позивач звернулася до відповідача з заявою про перерахунок їй розміру пенсії згідно пункту «а» статті 36 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» в розмірі 70 процентів грошового забезпечення (заробітної плати) загиблого (померлого) годувальника. Однак відповідач протиправно відмовив їй у здійсненні такого перерахунку.

Відповідач, не погоджуючись з позовними вимогами, подав до суду відзив на позовну заяву в якому зазначив, що перевіркою матеріалів пенсійної справи встановлено, що документи, що підтверджують причинний зв`язок смерті ОСОБА_2 в матеріалах пенсійної справи відсутні. Розмір пенсії позивача обчислено відповідно до пункту «а» статті 36 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», що діяла на дату призначення пенсії, тобто, 40% відповідних сум грошового забезпечення померлого годувальника. Вважає, що в діях органу Пенсійного фонду не вбачається протиправних дій по відношенню до позивача, Головним управлінням проведено перерахунок та виплату пенсії позивачу згідно вимог законодавства, що діяли на час вчинення відповідних дій. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою суду від 05 вересня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні); встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву; витребувано з Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області копію пенсійної справи позивача.

Дослідивши наявні матеріали, всебічно та повно з`ясувавши всі обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивачу з 22 лютого 2001 року призначено пенсію в разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про грошове забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року №2262-ХІІ на підставі пункту «а» статті 36 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ» у розмірі 40% від грошового забезпечення.

Згідно протоколу про призначення пенсії в разі втрати годувальника ОСОБА_1 призначено таку пенсію у зв`язку з втратою годувальника її покійного чоловіка ОСОБА_2 , який помер від причин, пов`язаних з виконанням військової служби.

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 08.12.2022 року у справі №600/3845/22-а, з урахуванням ухвали від 26 січня 2023 року, адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити дії, - задоволено повністю. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області щодо відмови у перерахунку та виплаті ОСОБА_1 пенсії по втраті годувальника, на підставі оновленої довідки Управління СБ України в Чернівецькій області про грошове забезпечення №21/33 від 05.07.2022 року, що враховується для перерахунку пенсії, включаючи основні та додаткові види грошового забезпечення станом на 05.03.2019 року, з урахуванням виплачених сум, починаючи з 01.04.2019. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області здійснити з 01.04.2019 перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії по втраті годувальника, на підставі оновленої довідки Управління СБ України в Чернівецькій області про грошове забезпечення №21/33 від 05.07.2022 року, що враховується для перерахунку пенсії, включаючи основні та додаткові види грошового забезпечення станом на 05.03.2019 року, з урахуванням виплачених сум.

Згідно протоколу про перерахунок пенсії з 01 квітня 2019 року основний розмір пенсії позивача становить 30% грошового забезпечення померлого годувальника.

Як забачається з наданих позивачем протоколів перерахунку пенсії та не заперечується відповідачем, вказаний розмір пенсії позивача (30% грошового забезпечення) застосовується з 01 грудня 2016 року.

17 липня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області із заявою про здійснення перерахунку її пенсії згідно пункту «а» статті 36 Закону України «Про грошове забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» як члену сім`ї військовослужбовця, який помер при виконанні службових обов`язків, в розмірі 70 процентів грошового забезпечення (заробітної плати) загиблого (померлого) годувальника, починаючи з 01.12.2016 року.

Проте листом від 31.07.2023 року №5030-4929/Ж-78/8-2400/23 відповідач повідомив позивача про відсутність підстав для перерахунку пенсії у разі втрати годувальника згідно пункту «а» статті 36 Закону України «Про грошове забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» як члену сім`ї військовослужбовця, який помер при виконанні службових обов`язків, оскільки причину загибелі (смерті) військовослужбовця підтверджують документ, одержаний від військової частини або іншого силового органу, що засвідчує, зокрема, причину смерті військовослужбовця або висновок про обставини загибелі чи смерті внаслідок поранення, контузії, каліцтва, одержаних під час проходження служби при виконанні службових обов`язків (обов`язків військової служби). Вказано, що після надходження такого документа пенсійним органом розмір пенсії позивача підлягатиме перегляду.

За таких обставин позивач звернулась до адміністративного суду з цим позовом.

Вирішуючи спір, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою та другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Законом, що визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, є Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року №2262-XII (далі - Закон №2262-XII).

Згідно Закону №2262-XII держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Відповідно до частини четвертої статті 63 Закону №2262-XII усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Частинами другою та третьою статті 51 Закону №2262-ХІІ передбачено, що перерахунок пенсій, призначених особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей, провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.

Отже, у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, пенсії підлягають перерахунку на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту «а» статті 36 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ» (в редакції Закону на час призначення позивачу пенсії в разі втрати годувальника) пенсії в разі втрати годувальника призначаються в таких розмірах членам сімей військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які померли внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, одержаних при захисті Батьківщини, ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи або виконанні інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, у партизанських загонах і з`єднаннях та підпільних організаціях і групах, визнаних такими законодавством України, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи чи участю у бойових діях у мирний час - 40 процентів заробітку годувальника на кожного непрацездатного члена сім`ї. В таких же розмірах, незалежно від причини смерті годувальника, обчислюються пенсії членам сімей померлих пенсіонерів з числа інвалідів війни та членам сімей, до складу яких входять діти, які втратили обох батьків.

В подальшому Законом України «Про внесення зміни до статті 36 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 20.05.2014 року №1274-VII пункт "а" статті 36 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" викладено в такій редакції:

"а) членам сімей військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби, інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули (померли) внаслідок поранення, контузії або каліцтва, одержаних при захисті Батьківщини, ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи або виконанні інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, у партизанських загонах і з`єднаннях та підпільних організаціях і групах, визнаних такими законодавством України, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи чи участю у бойових діях у мирний час, які є непрацездатними та перебували на утриманні загиблого (померлого) годувальника (при цьому дітям та іншим особам, зазначеним в абзаці другому статті 30 цього Закону, незалежно від того, чи перебували вони на утриманні загиблого (померлого) годувальника), - 70 процентів грошового забезпечення (заробітної плати) загиблого (померлого) годувальника на одного непрацездатного члена сім`ї. Якщо на утриманні загиблого (померлого) годувальника перебували двоє і більше членів сім`ї, пенсія призначається у розмірі 90 процентів грошового забезпечення (заробітної плати) загиблого (померлого) годувальника, що розподіляється між ними рівними частками, але не менше ніж 40 процентів на кожного непрацездатного члена сім`ї. У таких самих розмірах, незалежно від причини смерті годувальника, обчислюються пенсії членам сімей померлих інвалідів війни та членам сімей, до складу яких входять діти, які втратили обох батьків".

Згідно пункту 1 розділу ІІ Прикінцевих положень Закону України «Про внесення зміни до статті 36 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 20.05.2014 року №1274-VII цей Закон набирає чинності з 1 січня 2015 року.

Пунктом 2 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення зміни до статті 36 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 20.05.2014 року №1274-VII встановлено, що особи, яким раніше призначено пенсію в разі втрати годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", мають право на перерахунок пенсії з урахуванням положень цього Закону.

Таким чином, з 01 січня 2015 року у осіб, які отримують пенсії у разі втрати годувальника на підставі пункту «а» статті 36 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (в редакції на час призначення позивачу пенсії - Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ») виникло право на перерахунок вже призначених пенсій у разі втрати годувальника у розмірі 70 процентів грошового забезпечення (заробітної плати) загиблого (померлого) годувальника на одного непрацездатного члена сім`ї.

Як вбачається з наявного у матеріалах справи протоколу про перерахунок пенсії з 01 січня 2015 року, Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області здійснило перерахунок пенсії в разі втрати годувальника ОСОБА_1 у розмірі 70% грошового забезпечення померлого годувальника, що не заперечується відповідачем у відзиві на позовну заяву.

Однак, згідно наявних у справі матеріалів, з 01 грудня 2016 року при проведенні перерахунку пенсії позивача основний розмір пенсії був зменшений до 30% грошового забезпечення померлого годувальника.

Окрім цього, з документів наданих відповідачем в додаток до відзиву, зокрема з протоколу про призначення пенсії в разі втрати годувальника слідує, що ОСОБА_2 (померлий чоловік позивача) помер саме від причин, пов`язаних з виконанням військової служби і першочергово позивачу пенсія була призначена відповідно до пункту «а» статті 36 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ» (в нинішній редакції - Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб").

Разом із цим варто зазначити, що Верховний Суд у постанові від 16 жовтня 2019 року у зразковій адміністративній справі №240/5401/18, яка набрала законної сили 16 жовтня 2019 року, дійшов висновку, що при перерахунку пенсії змінною величиною є лише розмір грошового забезпечення, натомість відсоткове значення розміру основної пенсії є незмінним.

Оскільки Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області при перерахунку пенсії позивача з 01.01.2015 року (у зв`язку з набранням чинності Закону України «Про внесення зміни до статті 36 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб») обрахувало розмір такої пенсії виходячи саме з 70% грошового забезпечення, дане відсоткове значення розміру основної пенсії не може бути змінене при подальшому перерахунку пенсії позивача.

Враховуючи, що померлий ОСОБА_2 відноситься до осіб, які загинули (померли) внаслідок обставин, зазначених у пункті "а" статті 36 Закону №2262-ХІІ, тобто при виконання обов`язків військової служби, що підтверджується матеріалами пенсійної справи позивача, беручи до уваги здійснення з 01 січня 2015 року перерахунку пенсії ОСОБА_1 у розмірі 70% грошового забезпечення та подальше зменшення відповідачем відсоткового розміру пенсії позивача (з 01.12.2016 року до 30%) суд приходить до висновку, що позивач має право на перерахунок пенсії з 01.12.2016 року виходячи із розміру 70 процентів відповідних сум грошового забезпечення померлого годувальника згідно Закону №1274-VII.

Тому, суд вважає, що наявні підстави для визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області щодо проведення з 01 грудня 2016 року перерахунку пенсії ОСОБА_1 по втраті годувальника у розмірі 30% грошового забезпечення загиблого годувальника та про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області здійснити з 01 грудня 2016 року перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії в разі втрати годувальника в розмірі, встановленому пунктом "а" статті 36 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», у розмірі 70 % грошового забезпечення загиблого годувальника, з урахуванням раніше виплачених сум.

Вказане, з огляду на зміст заявлених позовних вимог та суть спірних відносин між сторонами цієї справи, є належним та ефективним способом захисту порушених прав позивача. Саме такий спосіб захисту порушених прав позивача відповідає об`єкту порушеного права й у спірних правовідносинах є достатнім та необхідним.

Таким чином, позов підлягає задоволенню повністю.

Згідно частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 72 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно статей 74 -76 Кодексу адміністративного судочинства України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до частини першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Згідно частин першої третьої статі 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність вказаних вище доказів окремо, а також достатність і взаємний зв`язок цих доказів у їх сукупності, суд вважає, що позивач довів незаконність оскаржуваних дій та наявність правових підстав для задоволення заявленого позову. Натомість доводи відповідача є безпідставними.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем за подання до суду цього позову сплачено судовий збір у сумі 1073 грн 60 коп.

Оскільки даний позов сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, підлягає задоволенню, судовий збір підлягає стягненню з відповідача в сумі 1073 грн 60 коп. на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Керуючись статтями 9, 72, 73, 74-76, 77, 90, 241-246, 250, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області щодо проведення з 01 грудня 2016 року перерахунку пенсії ОСОБА_1 в разі втрати годувальника у розмірі 30% грошового забезпечення загиблого годувальника.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області здійснити з 01 грудня 2016 року перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії в разі втрати годувальника в розмірі, встановленому пунктом "а" статті 36 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», 70% грошового забезпечення загиблого годувальника, з урахуванням раніше виплачених сум.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1073 грн 60 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення. Повне судове рішення складено 21 грудня 2023 року.

Повне найменування учасників процесу: позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ); відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (м. Чернівці, Площа Центральна, 3, ).

Суддя О.П. Лелюк