Справа № 420/22249/23
Суддя: Шевчук О.А.
Дата ухвалення: 2023-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2023 р.м. ОдесаСправа № 420/22249/23
Головуючий в 1 інстанції: Єфіменко К.С.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі: головуючої судді Шевчук О.А.,

суддів: Бойка А.В., Федусика А.Г.,

при секретарі Альонішко С.І.,

за участю апелянта ОСОБА_1 ,

представника апелянта Сандакова О.В.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2023 року у справі за позовною заявою Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови, -

ВСТАНОВИЛА:

В серпні 2023 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просив визнати протиправною та скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) ВП №72255597 від 11.08.2023 року про накладення штрафу в розмірі 5100 грн.;

- судові витрати за подання позову стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що вказана постанова є незаконною.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2023 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з таким рішенням, ОСОБА_1 надав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у повному обсязі відмовити у задоволенні адміністративного позову. Доводами апеляційної скарги зазначено, що справа, за результатом розгляду якої було ухвалено оскаржуване рішення, була розглянута неповноважним складом суду. Оскаржуване судове рішення стосується прав та інтересів апелянта, який при цьому не був залучений до участі у справі під час її розгляду у суді першої інстанції. Апелянт вказує, що оскаржуване рішення не відповідає вимогам ст. 242 та ст. 246 КАС України. Позивач так і не виконав Рішення Одеського окружного адміністративного суду № 420/8892/23 від 30.05.2023 року в частині донарахування до пенсії Позивача щомісячно суми доплати в розмірі 2 000, 00 грн. Натомість форма та зміст наданих позивачем перерахунків свідчить про спробу позивача ввести суд та виконавчу службу в оману стосовно начебто здійснення ним донарахування до пенсії апелянта суми доплати в розмірі 2 000, 00 грн. оскільки позивач намагається прирівняти (видати] факт опосередкованого згадування у складених ним документів суми до плати, яка не змінює загальну суму пенсії на суму цієї доплати до її донарахування. Вказані дії позивача, на думку апелянта, є вкрай недобросовісними та здійснюються ним поза межами його цивільних прав з метою завдання шкоди та порушення прав апелянта, що згідно положень ст. 13 ЦК України є неприпустимо. Факт нездійснення позивачем донарахування до пенсії апелянта з 01.07.2021 року щомісячної суми доплати в розмірі 2000, 00 грн. також підтверджується ненаданням позивачем до суду розрахунків на доплату. Станом на теперішній час позивач так і не здійснив виплату до пенсії апелянта суми доплати в розмірі 2000, 00 грн. з 01.07.2021 року. Проте, на думку апелянта, дані обставини судом першої інстанції помилково взагалі не досліджувалися і були залишені поза увагою.

Відзивів на апеляційну скаргу позивачем та відповідачем до суду не надано.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 06 грудня 2023 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_1 .

20 грудня 2023 року до суду від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без участі, в якій представник просить розглянути справу № 420/22249/23 без участі представника Головного управління; про результат розгляду справи повідомити Головне управління в порядку, передбаченому чинним законодавством.

Особи, що беруть участь у справі, про дату, час і місце судового розгляду були сповіщені належним чином відповідно до ст. 124-130 КАС України.

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанцій встановлено, що 30 травня 2023 року Одеський окружний адміністративний суд постановив рішення по справі № 420/8892/23, яким адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнив, визнав протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови ОСОБА_1 в перерахунку та виплаті з 01.07.2021 пенсії із включенням щомісячної доплати у розмірі 2000 грн. згідно із постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 року № 713 "Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб". Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити з 01.07.2021 нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсії із включенням щомісячної доплати у розмірі 2000 грн. згідно із постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 № 713 "Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб", з урахуванням раніше виплачених сум".

Рішення набрало законної сили 30.06.2023 року, позивачу виданий виконавчий лист.

28.06.2023 р., керуючись вимогами статей 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем Відділу винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 72255597, копії якої були направлені сторонам виконавчого провадження. Постановою про відкриття виконавчого провадження, в порядку вимог Закону України «Про виконавче провадження», боржнику було надано десять робочих днів для виконання рішення суду.

28.06.2023, відповідно до частини четвертої ст. 27 Закону, державним виконавцем винесено постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі передбаченому частиною третьою статті 27 Закону України «Про виконавче провадження», що 26 800.00 грн. становить

28.06.2023, керуючись приписами статті 42 Закону та відповідно до пункту 2 розділу VI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, винесена постанова про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження в сумі 269,00 грн.

Згідно з листом Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 26.07.2023, ОСОБА_1 з 20.07.2023 проведено перерахунок пенсії з 01.07.2021 із включенням щомісячної доплати у розмірі 2 000,00 грн згідно із постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 № 713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» та повідомлено про відсутність доплати пенсії за цей період у зв`язку з тим. що після виконання інших рішень суду проведено перерахунок пенсії з 01.04.2019 та 01.03.2022 без обмеження її максимальним розміром.

Розмір пенсії ОСОБА_1 з 01.08.2023 становить 23856,55 грн.

10.08.2023 за вх. № 03.01/9570 до відділу надійшла заява стягувача ОСОБА_1 від 10.08.2023 про винесення постанови про накладення на Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області штрафу, якою зазначено про не виконання рішення суду в частині виплати пенсії з 01.07.2021 із включенням щомісячної доплати у розмірі 2 000,00 грн.

11.08.2023 старшим державним виконавцем Рябоконь О.І. відповідно до вимог статей 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження» за невиконання рішення, винесена постанова про накладення штрафу у розмірі 5100,00 грн. В даній постанові також зазначено вимогу державного виконавця щодо необхідності виконання рішення суду протягом десяти робочих днів та попередження про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення суду.

Не погоджуючись із вказаною постановою про накладення штрафу, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувана постанова є протиправною, у зв`язку з чим дійшов висновку про необхідність визнати протиправною та скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) ВП №72255597 від 11.08.2023 про накладення штрафу в розмірі 5100 грн.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Закону України Про виконавче провадження визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 2 ч.1 ст.3 Закону України Про виконавче провадження визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів як, зокрема, постанови судів у адміністративних справах.

Відповідно до частини 1 статті 18 Закону України Про виконавче провадження виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з пунктами 1 та 16 частини 3 статті 18 Закону України Про виконавче провадження виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Згідно ч. 5 ст. 26 Закону України Про виконавче провадження від 02.06.2016 року № 1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Відповідно до абз. 1 ч. 6 ст. 26 вказаного Закону за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

За правилами ч. 1 ст. 63 цього ж Закону за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

В свою чергу, у відповідності до ч.ч. 2, 3 ст. 63 Закону України Про виконавче провадження від 02.06.2016 року № 1404-VIII у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 75 вказаного Закону у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Як встановлено судами та вбачається з матеріалів справи, у листі Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 26.07.2023р. № 1500-0505-5/101934 зазначено, що Головним управлінням на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30.05.2023 по справі № 420/8892/23, яке набрало законної сили 30.06.2023, ОСОБА_1 20.07.2023 проведено нарахування пенсії з 01.07.2021 із включенням щомісячної доплати у розмірі 2000,00 грн згідно із постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 № 713 "Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб". Розмір пенсії ОСОБА_1 з 01.08.2023 становитиме 23856,55 грн. Перерахунок пенсії на підставі рішення суду по справі № 420/8892/23 проведено за період з 01.07.2021 по 31.07.2023, але доплата пенсії за цей період відсутня, оскільки після виконання рішень суду по справах 420/10551/21 та 420/14413/22 проведено перерахунок пенсії з 01.04.2019 та з 01.03.2022 без обмеження її максимальним розміром (а.с. 21).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що в рішенні Одеського окружного адміністративного суду по справі №420/8892/23 від 30 травня 2023 року не вирішувалось питання про обмеження пенсії максимальним розміром.

В свою чергу з перерахунків пенсії з 01.07.2021 р. 01.03.2022 р., з 01.03.2023 р., з 01.08.2023 р. по пенсійній справі №ЮО098442 вбачається, що ОСОБА_1 нараховується щомісячна доплата до 2000 грн. згідно із постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 № 713 "Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб" з відміткою «згідно рішення суду».

Таким чином, при примусовому виконанні рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30.05.2023 по справі № 420/8892/23 в рамках виконавчого провадження ВП №72255597 питання про перерахунок пенсії без обмеження максимальним розміром та нарахування заборгованості не вирішується.

Узагальнюючи викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що оскаржувана постанова державного виконавця про накладення на ГУ ПФУ в Одеській області штрафу за невиконання судового рішення є протиправною та підлягає скасуванню.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на підпункт 2.3.44. Положення про автоматизовану систему документообороту суду, відповідно до якої встановлено, що визначення судді для розгляду судової справи, за якою надійшла заява, пов`язана із виконанням судового рішення, передбаченого ст. ст. 259-264 КАС, здійснюється шляхом передачі судової справи раніше визначеному у цій судовій справі судді.

Колегія суддів не погоджується з такими доводами третьої особи, оскільки зазначений підпункт регулює розподіл адміністративних заяв, пов`язаних із виконанням судового рішення, яке було прийнято у відповідності до ст. ст. 259-264 КАС України.

Відповідно до розділу IV КАС України стягувач або боржник у виконавчому провадженні можуть подавати до суду заяви про виправлення помилки у виконавчому провадженні, про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, про відстрочення або розстрочення виконання, зміна чи встановлення способу і порядку виконання рішення, заміна сторони у виконавчому провадженні, про поворот виконання рішення, встановлення судового контролю, визнання протиправним рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень відповідачем на виконання рішення суду та інш.

Колегія суддів зазначає, що такі заяви сторін розглядаються судом в межах адміністративної справи, яка була розглянута судом і в такому випадку визначення судді здійснюється шляхом передачі судової справи раніше визначеному судді у цій судовій справі.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду у порядку ст. 287 КАС України з позовною заявою у справі 420/22249/23, відповідно до якої не погоджується з прийнятим рішенням Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо накладення на них штрафу за невиконання рішення суду, яке прийнято у справі № 420/8892/23.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про те, що позовна заява Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області у цій справі не відноситься до категорії заяв, пов`язаних із виконанням судового рішення, яке прийнято у справі 420/8892/23 та яку належить розглядати відповідно до розділу IV КАС України.

Позовна заява у цій справі розглядається відповідно до ст. 287 КАС України, а тому колегія суддів не вбачає порушення норм процесуального права, щодо розгляду справи неповноважним судом.

Одночасно суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану у справі "Серявін та інші проти України" (№4909/04), згідно з якою у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorijav. Spain) №303-A, пункт 29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції і зводяться до переоцінки встановлених судом обставин справи.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що рішення Одеського окружного адміністративного суду ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ч.1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 271, 272, 287, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2023 року залишити без змін

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча суддя: О.А. Шевчук

Суддя: А.В. Бойко

Суддя: А.Г. Федусик