Справа № 640/1552/20
Суддя: Парінов Андрій Борисович
Дата ухвалення: 2023-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/1552/20 Суддя (судді) першої інстанції: Войтович І.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Парінова А.Б.,

суддів: Вівдиченко Т.Р.,

Собків Я.М.,

при секретарі судового засідання Зіньковській Ю.В.

за участю учасників судового процесу:

позивача: не з`явився;

від відповідача (апелянт): Омельченко А.О.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Офісу Генерального прокурора на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 27.03.2023 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора про визнання протиправною бездіяльності щодо невиплати вихідної допомоги та середнього заробітку за весь час затримки виплати вихідної допомоги, -

В С Т А Н О В И В:

20.03.2023 Київським окружним адміністративним судом отримано та зареєстровано заяву Офісу Генерального прокурора про поворот виконання судових рішень та повернення Офісу Генерального прокурора перерахованих грошових коштів у розмірі 330743,37 грн.

В обгрунтування заяви про поворот виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 09.09.2020 відповідачем зазначено, що поверненню підлягають грошові кошти у сумі 330743,37 грн, які є різницею між безспірно списаною казначейством сумою середнього заробітку на користь позивача 579105,87 грн та частково стягнутого середнього заробітку на користь позивача за постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 25.01.2022 - 240362,50 грн.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 27.03.2023 заяву Офісу Генерального прокурора про поворот виконання судових рішень та повернення Офісу Генерального прокурора перерахованих грошових коштів у розмірі 330743,37 грн у справі № 640/1552/20 за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора про про визнання протиправною бездіяльності щодо невиплати вихідної допомоги та середнього заробітку за весь час затримки виплати вихідної допомоги, - залишено без розгляду.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції відповідачем подано апеляційну скаргу, у якій останній просить суд скасувати ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 27.03.2023 та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що річний строк на подання заяви про поворот виконання рішення суду слід рахувати з 25.01.2022 - дати прийняття постанови Шостим апеляційним адміністративним судом, якою було визначено суму середнього заробітку, що підлягає стягненню, а не з дати прийняття постанови Верховного Суду - 30.11.2021, якою направлено справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

За наведених обставин, відповідач вважає, що висновок суду першої інстанції про порушення Офісом Генерального прокурора строку звернення з заявою про поворот виконання рішення, є помилковим та суперечить положенням статті 380 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 23.11.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Офісу Генерального прокурора на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 27.03.2023 та призначено справу до апеляційного розгляду у судове засідання на 19.12.2023.

09.12.2023 позивачем у системі «Електронний суд» сформовано відзив на апеляційну скаргу, у якому останній просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Позивач у судове засідання 19.12.2023 не з`явився, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи був повідомлений належним чином.

Представник відповідача у судовому засіданні 19.12.2023 підтримав вимоги апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а ухвалу суду слід залишити без змін з наступних підстав.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.05.2020 у справі № 640/1552/20 відмовлено у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 .

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 09.09.2020 скасовано рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.05.2020 у справі № 640/1552/20 та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено повністю:

- визнано протиправною бездіяльність Офісу Генерального прокурора щодо невиплати вихідної допомоги ОСОБА_1 та щодо невиплати середнього заробітку за весь час затримки виплати вихідної допомоги по день фактичного розрахунку;

- стягнуто з Офісу Генерального прокурора на користь ОСОБА_1 вихідну допомогу у зв`язку зі звільненням у сумі 48072,50 грн;

- стягнуто з Офісу Генерального прокурора на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки виплати вихідної допомоги з 24.12.2019 по день фактичного розрахунку, який станом на 09.09.2020 становить 579105,87 грн;

- стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Офісу Генерального прокурора на користь ОСОБА_1 7149 грн. 85 коп. судового збору.

Зі змісту листа Державної казначейської служби України від 10.11.2020 № 13-06-06/19943 з Додатком та меморіального ордеру від 10.11.2020 № 95563805 вбачається списання Держказначейською службою України на рахунок ОСОБА_1 466180,22 грн на підставі виконавчого листа Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.09.2020 по справі № 640/1552/20.

Таким чином, 10.11.2020 Державною казначейською службою України здійснено виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 09.09.2020.

Поряд з цим, постановою Верховного Суду від 30.11.2021 скасовано постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 09.09.2020 в частині позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати вихідної допомоги при звільненні ОСОБА_1 , а справу № 640/1552/20 в цій частині направлено на новий розгляд до Шостого апеляційного адміністративного суду, в іншій частині постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 09.09.2020 залишено без змін.

Направляючи справу на новий розгляд в частині позовних вимог, суд касаційної інстанції зазначив, що суду апеляційної інстанції під час нового розгляду необхідно об`єктивно дослідити обставини справи щодо можливості зменшення розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні відповідно до критеріїв, визначених Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 26 лютого 2020 року в справі №821/1083/17 і від 26 червня 2019 року в справі №761/9584/15-ц.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 25.01.2022 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.05.2020 скасовано в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення на його користь середнього заробітку за час затримки виплати вихідної допомоги та прийнято в цій частині нову постанову, якою позовні вимоги в цій частині задоволено частково та стягнуто з Офісу Генерального прокурора на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки виплати вихідної допомоги з 24 грудня 2019 року по 09 вересня 2020 року (день ухвалення судового рішення про стягнення з Офісу Генерального прокурора на користь ОСОБА_1 вихідної допомоги у зв`язку зі звільненням) в розмірі 240362,50 грн.

Залишаючи заяву без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що заявник звернувся до суду з заявою про поворот виконання рішення у справі №640/1552/20 із пропуском строку звернення до суду, що встановлений статтею 380 КАС України.

Колегія суддів не може не погодись з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 380 КАС України суд апеляційної чи касаційної інстанції, приймаючи постанову, вирішує питання про поворот виконання, якщо, скасувавши рішення (визнавши його нечинним), він задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.

Пунктом 4 частини другої вказаної статті КАС України передбачено, якщо рішення після його виконання скасовано і справу повернуто на новий розгляд, суд, ухвалюючи рішення, вирішує питання про поворот виконання, якщо при новому розгляді справи він задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.

Відповідно до частини четвертої статті 380 КАС України питання про поворот виконання рішення суд вирішує за наявності відповідної заяви сторони.

Частиною п`ятою статті 380 КАС України до заяви про поворот виконання рішення шляхом повернення стягнутих грошових сум, майна або його вартості додається документ, який підтверджує те, що суму, стягнуту за раніше прийнятим рішенням, списано установою банку або майно вилучено державним виконавцем.

Згідно з частиною сьомою статті 380 КАС України якщо питання про поворот виконання судового рішення не було вирішене згідно із частинами першою - третьою цієї статті, заява відповідача про поворот виконання розглядається адміністративним судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

У Рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2011 N 13-рп/2011 зазначено, що поворот виконання рішення - це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням. Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна (або виконаних дій), оскільки правова підстава для набуття майна (виконання дій) відпала.

В контексті викладених норм колегія суддів відмічає, що за допомогою інституту повороту виконання судового рішення, яке було скасоване або змінене, зокрема, у такий спосіб, що стягувач повинен повернути боржнику те, що він отримав за таким судовим рішенням.

Таким чином, інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна (або виконаних дій), оскільки правова підстава для набуття майна (виконання дій) відпала.

У той же час, вирішуючи процесуальне питання, колегія суддів враховує, що згідно з пунктом 71 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Звежинський проти Польщі" позбавлення майна може бути виправданим, лише якщо воно відбувається в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом. Крім того, будь-яке втручання у право власності має відповідати критерію пропорційності.

Під час втручання необхідно дотримуватися "справедливої рівноваги" між загальними інтересами суспільства і вимогами захисту основних прав людини (рішення у справі "Pressos Compania Naviera S. А." та інші проти Бельгії). Цю рівновагу буде порушено, якщо людині доведеться нести надто специфічний або надмірний тягар.

При цьому, розглядаючи питання, які мають загальний інтерес, органи державної влади повинні діяти коректно і дуже послідовно (рішення у справі "Беєлер проти Італії"). Крім того, як охоронець громадського порядку держава має моральне зобов`язання бути взірцевою, вона повинна стежити за тим, щоб такими були й державні органи, що захищають публічний порядок.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Інститут повороту виконання судового рішення є саме таким випадком, коли держава на законодавчому рівні запровадила легітимне обмеження права мирного володіння майном у випадку, якщо майно набуте особою за судовим рішенням, яке скасовано.

Поряд з цим, колегія суддів зауважує, що відповідно до частини восьмої статті 380 КАС України заява про поворот виконання може бути подана протягом одного року з дня ухвалення відповідного рішення суду апеляційної чи касаційної інстанції або з дня ухвалення рішення при новому розгляді справи за результатами перегляду рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Наведеною нормою КАС України визначено початок перебігу річного строку для подання заяви про поворот виконання, а саме:

- з дня ухвалення відповідного рішення суду апеляційної чи касаційної інстанції або

- з дня ухвалення рішення при новому розгляді справи за результатами перегляду рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Як уже було зазначено апеляційним судом, направляючи справу № 640/1552/20 на новий розгляд в частині позовних вимог, суд касаційної інстанції у постанові від 30.11.2021 зазначив, що суду апеляційної інстанції під час нового розгляду необхідно об`єктивно дослідити обставини справи щодо можливості зменшення розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні відповідно до критеріїв, визначених Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 26 лютого 2020 року в справі №821/1083/17 і від 26 червня 2019 року в справі №761/9584/15-ц.

Колегія суддів звертає увагу, що Велика Палатою Верховного Суду у постановах від 26 лютого 2020 року в справі № 821/1083/17 і від 26 червня 2019 року в справі №761/9584/15-ц зазначила, що з огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України, враховуючи:

- розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором, період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум;

- ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника, іншіобставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні.

Таким чином, саме з дня прийняття Верховним Судом постанови від 30.11.2021 у справі № 640/1552/20 відповідачеві стало відомо, що при ухваленні Шостим апеляційним адміністративним судом постанови від 09.09.2020 останнім не враховано критеріїв розумності, справедливості та пропорційності при визначенні розміру середнього заробітку за час затримки виплати вихідної допомоги при звільненні, що підлягає стягненню на користь позивача.

Відповідно, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що заява Офісу Генерального прокурора про поворот виконання рішення Шостого апеляційного адміністративного суду від 09.09.2020, враховуючи зазначене вище положення частини восьмої статті 380 КАС України, може бути подана протягом одного року з дня ухвалення відповідного рішення суду апеляційної чи касаційної інстанції, що в даній справі обраховується з дати прийняття постанови Верховним Судом, а саме: з 30.11.2021.

Колегія суддів відхиляє доводи апелянта про те, що останньому не було відомо який розмір середнього заробітку за час затримки виплати вихідної допомоги при звільненні буде визначено Шостим апеляційним адміністративним судом під час нового апеляційного розгляду справи № 640/1552/20, позаяк указані обставини не перешкоджали звернутись відповідачеві з заявою про поворот виконання рішення під час нового апеляційного розгляду справи № 640/1552/20.

Інші доводи апеляційної скарги колегія суддів не приймає, оскільки вони не спростовують правильність висновків суду першої інстанції щодо застосування норм матеріального та процесуального права.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 235, 242-244, 250, 254, 308, 311, 312, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Офісу Генерального прокурора - залишити без задоволення.

Ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 27 березня 2023 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя А.Б. Парінов

Судді Т.Р. Вівдиченко

Я.М. Собків

Повний текст постанови складено 20.12.2023.