Справа № 755/1318/23
Суддя: Коробенко С. В.
Дата ухвалення: 2023-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

С О Л О М ' Я Н С Ь К И Й Р А Й О Н Н И Й С У Д М І С Т А К И Є В А
____________________________________________________________________________________________
Провадження 2-а/760/818/23
В справі 755/1318/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

І . Вступна частина

21 грудня 2023 року Солом`янський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Коробенка С.В. розглянув в порядку спрощеного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України та інспектора поліції Управління патрульної поліції у м. Києві лейтенанта 3 батальйону 3 роти Хлівенка Дениса Миколайовича про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

ІІ. Описова частина

У січні 2023 Позивач звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України та інспектора поліції Управління патрульної поліції у м. Києві лейтенанта 3 батальйону 3 роти Хлівенка Д.М., в якому просив визнати протиправною і скасувати постанову інспектора, лейтенанта 3 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції в м. Києві Хлівенка Д.М. серії ЕАР №6423250 від 17 січня 2023 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП; зобов`язати Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України повернути ОСОБА_1 суму неправомірно накладеного штрафу у розмірі 1190,00 грн. та стягнути судові витрати.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 06 лютого 2023 адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 передано за підсудністю до Солом`янського районного суду м. Києва.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 04 квітня 2023 відкрито спрощене позовне провадження у справі.

Свої вимоги Позивач мотивує тим, що 17 січня 2023 відносно нього інспектором поліції Управління патрульної поліції у м. Києві лейтенантом 3 батальйону 3 роти Хлівенком Д.М., було винесено постанову ЕАР №6423250 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, а саме за те, що ОСОБА_1 приблизно о 23:27 годині керував автомобілем Hyundai Sonata, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , на проспекті Визволителів, 1 А в м. Києві з неосвітленим державним номерним знаком в темну пору доби, чим порушив п. 2.9 в ПДР.

Позивач вважає постанову незаконною та необґрунтованою, винесеною з порушенням вимог законодавства та такою, що підлягає скасуванню.

Зокрема, Позивач стверджує, що він не порушував правил дорожнього руху. Будь-яких доказів вчинення Позивачем правопорушення інспектор поліції не пред`явив, проте виніс безпідставну, як вважає Позивач, постанову про притягнення його до відповідальності.

Враховуючи вищевикладене, Позивач просив позов задовольнити та визнати протиправною і скасувати постанову серії ЕАР №6423250 від 17 січня 2023.

18 березня 2023 від Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України надійшов відзив, в якому проти задоволення позову він заперечував, наполягаючи на тому, що інспектор, який особисто виявив факт порушення Позивачем правил дорожнього руху, обґрунтовано виніс постанову про притягнення його до відповідальності на місці зупинки його транспортного засобу, що цілком відповідало повноваженням працівника патрульної поліції.

05 червня 2023 від Позивача надійшла відповідь на відзив в якій він зазначив, що до відзиву представником Відповідача не додано жодного доказу вчинення ним правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 121-3 КУпАП.

Письмовий відзив від інспектора поліції Управління патрульної поліції у м. Києві лейтенанта 3 батальйону 3 роти Хлівенка Д.М. не надійшов.

ІІІ. Мотивувальна частина

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Згідно з ч.1 ст.222 КпАП України органи Національної поліції окрім іншого розглядають справи про адміністративні правопорушення передбачені ч.1 ст.121-3 КпАП України.

Відповідно до ч.2 ст.222 КпАП України від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Судом встановлено, що згідно з постановою серії ЕАР №6423250 від 17 січня 2023 винесеної інспектором поліції Управління патрульної поліції у м. Києві лейтенантом 3 батальйону 3 роти Хлівенком Д.М., Позивач ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121-3 КпАП України за те, що ОСОБА_1 приблизно о 23:27 годині керував автомобілем Hyundai Sonata, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , на проспекті Визволителів, 1 А в м. Києві з неосвітленим державним номерним знаком в темну пору доби, чим порушив п. 2.9 в ПДР.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Статтею 251 КУпАП, передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оцінюючи матеріали справи у їх сукупності, ту обставину, що Відповідачем до відзиву не було надано до суду доказів в підтвердження вини ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. ст.121-3 КУпАП, суд приходить до висновку про те, що постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності була винесена без достатніх правових підстав.

За таких обставин, вимога Позивача про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАР №6423250 від 17 січня 2023 підлягає задоволенню.

Частиною 3 ст. 286 КАС України передбачено вичерпний перелік рішень які має право прийняти місцевий загальний суд як адміністративний за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, а саме:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи вищевикладене, позов в частині скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

У задоволенні вимог позивача про зобов`язання Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України повернути ОСОБА_1 суму неправомірно накладеного штрафу у розмірі 1190,00 грн. слід відмовити, оскільки Позивач не позбавлений звернутись з вимогою про повернення суми сплаченого штрафу у порядку передбаченому Порядком повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України № 787 від 3 вересня 2013 року «Про затвердження Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, та перерахування компенсації частини суми штрафних (фінансових) санкцій, визначених за даними системи обліку даних реєстраторів розрахункових операцій».

Щодо вимог позивача про стягнення витрат на правничу допомогу то слід зазначити наступне.

Згідно з ч. 6 ст. 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Так, ч. 1 ст.132 КАС України встановлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (ч.3 ст. 132 КАС України).

Частинами 1 та 2 ст.16 КАС України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до вимог ст.134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Аналіз наведених положень процесуального законодавства дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Верховний Суд в постанові від 07.05.2020 року по справі №820/4281/17 та постанові від 27.06.2018 року по справі №826/1216/16, зокрема зазначив, що на підтвердження витрат на правничу допомогу повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Відсутність договору про надання правової допомоги, розрахунку витрат на професійну правничу допомогу є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування останніх.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 17 вересня 2019 року у справі № 810/3806/18.

Заявником не надано розрахунку витрат на правничу допомогу, детального опису виконаних робіт (із зазначенням витраченого часу, вартості 1 год. послуг, назви роботи).

З цього приводу суд зауважує, що КАС України не передбачає можливості подання замість детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, якогось іншого документу, зокрема акту виконаних робіт чи наданих послуг, а тому поданий акт не виключає обов`язку позивача надати суду саме детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом. За відсутності такого опису підстави для розподілу судових витрат в частині професійної правничої допомоги відсутні.

Крім того, суд також зазначає, що визначення розміру вартості послуг адвоката безпосередньо в договорі у фіксованій сумі також не виключає обов`язку подання суду детального опису, оскільки протилежна ситуація знову ж таки буде суперечити приписам ст. 134 КАС України. Зазначена вимога чинного законодавства пов`язана з тим, що розмір вартості послуг адвоката, визначений в договорі, що фактично є гонораром адвоката, та розмір суми, який підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, не є тотожними. Особа може сплатити адвокату в якості гонорару будь-яку фіксовану суму, але відшкодуванню за нормами КАС України підлягають лише ті витрати на професійну правничу допомогу, які доведені належними доказами, зокрема, безпосередньо договором про надання правової допомоги та детальним описом робіт (наданих послуг), який в цій справі позивачем суду не подавався.

З урахуванням викладеного, у задоволенні вимог позивача про стягнення витрат на правничу допомогу слід відмовити.

IV. Резолютивна частина

Керуючись ст. ст. 2, 6-11, 19, 20, 22, 242-246, 286 КАС України, суд вирішив:

1.Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕАР №6423250 від 17 січня 2023 винесену інспектором поліції Управління патрульної поліції у м. Києві лейтенантом 3 батальйону 3 роти Хлівенком Денисом Миколайовичем про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 121-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

2.Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_1 збір в розмірі 1073,60 гривень.

3.У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4.Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

5.Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ;

Відповідач 1: Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, місцезнаходження: м. Київ, вул. Святослава Хороброго, 9;

Відповідач 2: інспектор поліції Управління патрульної поліції у м. Києві лейтенант 3 батальйону 3 роти Хлівенко Денис Миколайович, місце роботи: м. Київ, вул. Святослава Хороброго, 9.

Суддя: