Справа № 308/14541/23
Суддя: Дору Ю.Ю.
Дата ухвалення: 2023-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

20 грудня 2023 рокум. Ужгород№ 308/14541/23

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дору Ю.Ю. розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Холмківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_2 про визнання бездіяльності незаконною, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду із позовом до Холмківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області (далі - відповідач), третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_2 (далі - третя особа), в якому просить суд визнати незаконною бездіяльність посадових осіб Холмківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області у зв`язку з ненаданням відповіді на заяву від 30.11.2021 року, ненадання відповіді на інформаційних запит від 03.12.2021 року, несвоєчасним та неповним наданням відповіді на інформаційний запит від 13.02.2022 року; стягнути з Холмківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 159000,00 грн; стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у справі.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач 30.11.2021 року звернувся до Холмківської сільської ради із заявою про затвердження документації із землеустрою та передачу в приватну власність або через аукціон земельної ділянки розміром 0,15 га. за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується заявою від 30.11.2021 року. На момент подання позову відповідь на звернення не була надана. В подальшому, 04.12.2021 позивач звернувся до Холмківської сільської ради із запитом на інформацію від 03.12.2021 року. 14.02.2022 року ОСОБА_1 звернувся до Холмківської сільської ради із запитом на інформацію від 13.02.2022 року. Однак, всупереч вимогам чинного законодавства відповіді на заяву від 30.11.2021 р. та запит від 03.12.2021 р. від відповідача не отримав, а відповідь на запит від 13.02.2022 р. була несвоєчасною та неповною. З цих підстав позов просить задовольнити.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 28.08.2023 року дану справу передано для розгляду до Закарпатського окружного адміністративного суду.

Дана справа надійшла до Закарпатського окружного адміністративного суду 20 жовтня 2023 року. Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду 25 жовтня 2023 року дану позовну заяву було залишено без руху. Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 20.11.2023 відкрито провадження у справі та на підставі пункту 2 частини першої, частини другої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) ухвалено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) суддею одноособово.

Відповідач правом подання відзиву не скористався, жодних доказів на адресу суду не надіслав.

Відповідно до ст. 159 ч. 4 КАС України, неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами (ст. 162 ч. 6 КАС України).

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що 30.11.2021 р. ОСОБА_1 звернувся із заявою до Хомківської сільської ради щодо затвердження документів та передачі у приватну власність земельну ділянку розміром 0,15 га для індивідуального садівництва, яка розташована у межах Холмківської ОТГ. (а.с.13)

03.12.2021 р. позивачем на адресу Холмківської сільської ради було надіслано запит на інформацію, який був отриманий відповідачем 07.12.2021 р. (а.с.14-15).

14.02.2022 р. Холмківською сільською радою було отримано запит на інформацію позивача від 13.02.2022 р. (а.с.16)

На вказаний запит було надано відповідь від 23.02.2022 р. (а.с.17)

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає таке.

Преамбулою Закону України "Про доступ до публічної інформації" від 13.01.2011 № 2939-VI (далі Закон № 2939-VI) визначено, що цей Закон визначає порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес.

Статтею 1 даного Закону визначено, що, публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Згідно зі статтею 4 Закону України "Про доступ до публічної інформації", доступ до публічної інформації здійснюється на принципах: прозорості та відкритості діяльності суб`єктів владних повноважень; вільного отримання та поширення інформації, крім обмежень, встановлених законом; рівноправності, незалежно від ознак раси, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 5 Закону України "Про доступ до публічної інформації", доступ до інформації забезпечується шляхом, зокрема, надання інформації за запитами на інформацію.

Частиною 4 статті 13 Закону передбачено, що усі розпорядники інформації незалежно від нормативно-правового акта, на підставі якого вони діють, при вирішенні питань щодо доступу до інформації мають керуватися цим Законом.

Порядок оформлення запитів на інформацію визначено статтею 19 Закону України "Про доступ до публічної інформації".

Запит на інформацію, згідно з частиною першою статті 19 вказаного Закону, - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту (частина друга статті 19 Закону України № 2939-VI).

Як встановлено частини 1 статті 20 даного Закону розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Частиною 1 статті 22 Закону України № 2939-VI визначено, що розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках:1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; 2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6цього Закону; 3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком; 4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19цього Закону.

Право на оскарження рішень, дій чи бездіяльності розпорядників інформації передбачено статтею 23 Закону України Про доступ до публічної інформації.

Згідно з частиною першою статті 23 Закону України "Про доступ до публічної інформації" рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації можуть бути оскаржені до керівника розпорядника, вищого органу або суду.

Нормами чинного законодавства передбачено право осіб на звернення до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.

Вказаним Законом передбачено алгоритм дій розпорядника інформації при отримані відповідного запиту. Зокрема, ним передбачено обов`язковість розгляду такого запиту та надання відповіді на запит.

У даному випадку, суд не дає оцінки запиту від 03.12.2021 р., та чи є він обґрунтованим, чи безпідставним, враховуючи ті питання, які в ньому порушувались, оскільки він взагалі не був розглянутий, а відповідь від 23.02.2022 р. на запит від 13.02.2022 р. стосується тільки першого питання із шести, які містилися у запиті.

Однак, суд враховуючи норми Закону України "Про доступ до публічної інформації", зібрані та досліджені в ході судового розгляду справи докази вважає, що в даному випадку не надавши відповіді на запит позивача від 03.12.2021 р., та відповіді тільки на перше питання із шести по запиту від 13.02.2022 р. відповідачем допущено протиправну бездіяльність, порушено вимоги даного Закону щодо обов`язку розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом. Отже, дані позовні вимоги підлягають до задоволення.

Згідно частини першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як встановлено частинами 1-2 статті 7 Закону України "Про звернення громадян" звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду.

Забороняється відмова в прийнятті та розгляді звернення з посиланням на політичні погляди, партійну належність, стать, вік, віросповідання, національність громадянина, незнання мови звернення.

Відповідно до частини 1 статті 15 даного Закону органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Згідно з частиною 1 статті 19 даного Закону органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані: об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; у разі визнання заяви чи скарги необгрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення; не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам;

Тобто, норми вказаного закону зобов`язують відповідача розглянути звернення громадян та надати їм за наслідками його розгляду відповідь, чого в даному випадку зроблено не було при розгляді запиту ОСОБА_1 від 03.12.2021 р.

14.02.2022 р. Холмківською сільською радою було отримано запит на інформацію ОСОБА_1 із шістьма запитами та надано відповідь на вказаний запит, а саме на перше питання запиту, 23.02.2022 р. , тобто на сьомий день, що підтверджує бездіяльність відповідача.

Суд зауважує, що навіть у випадку недотримання особою форми звернення не є підставою для її не розгляду суб`єктом владних повноважень якому вона адресована.

Щодо позовної вимоги про визнання бездіяльності протиправною щодо ненадання відповіді на заяву 30.11.2021 р. про затвердження документів із землеустрою та передачі земельної ділянки площею 0,15 га для ведення садівництва, суд зазначає наступне.

Як вказано у ст. 122 ч. 1 ЗК України, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Згідно з ст. 118 ч. 6, 7 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, клопотання подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Оскільки дана заява від 30.11.2021 р. відповідачем не була розглянута, то вбачається протиправна бездіяльність відповідача.

Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача завданої моральної шкоди, суд зазначає наступне.

Частиною першою статті 22 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав; моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно зі статтею 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

У відповідності до пункту 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

За приписами пункту 5 вищезазначеної Постанови Пленуму Верховного Суду України при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди з`ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

З вищенаведеного слідує, що для відшкодування моральної шкоди обов`язково необхідна наявність шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинно-наслідкового зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 30.01.2018 в справі № 804/2252/14.

Як слідує з матеріалів справи, позивачем не надано жодного доказу спричинення йому моральної шкоди саме ненаданням відповіді на його заяву від 30.11.2021 р., запиту про надання інформації від 03.12.2021 р. та неповним наданням відповіді на запит від 13.02.2022 р. та не доведено причинного зв`язку між цим та настанням будь-яких негативних наслідків для позивача у вигляді моральної шкоди.

Крім того, на думку суду, визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо ненадання відповіді на заяву від 30.11.2021 та запити від 03.12.2021, від 13.02.2022 ОСОБА_1 та зобов`язання їх розглянути необхідно розцінювати як справедливу сатисфакцію за порушення прав позивача.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди.

Відповідно ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як вбачається зі змісту позовних вимог позивач просить визнати незаконною бездіяльність посадових осіб Холмківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області у зв`язку з ненаданням відповіді на заяву від 30.11.2021 року, ненадання відповіді на інформаційних запит від 03.12.2021 року, несвоєчасним та неповним наданням відповіді на інформаційний запит від 13.02.2022 року. Проте, з урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд дійшов висновку про можливість виходу за межі позовних вимог та, з метою повного, всебічного захисту прав позивача позов слід задовольнити частково шляхом визнання бездіяльності Холмківської сільської ради щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 від 30.11.2022 р. щодо затвердження документів із землеустрою, запиту на інформацію від 03.12.2021 р. та неповне та невчасну надання відповіді при розгляді запиту на інформацію від 13.02.2022 року та зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву та запити позивача на інформацію в порядку, встановленому Законом України «Про доступ до публічної інформації», ст. 118, 122 Земельного кодексу України, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

У зв`язку із вищевикладеним, оскільки позов задоволено частково, суд дійшов висновку стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Холмківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 3220,80 коп.

Керуючись статтями 241, 242, 243, 245, 246, 263, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Холмківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області (89422, Закарпатська область, Ужгородський район, с.Холмок, вул.Свободи, буд.50, ), третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 ) про визнання бездіяльності незаконною - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Холмківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області () щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 від 30.11.2022 р. щодо затвердження документів із землеустрою, запиту ОСОБА_1 на інформацію від 03.12.2021 р. та неповне та невчасну надання відповіді при розгляді запиту ОСОБА_1 на інформацію від 13.02.2022 року.

Зобов`язати Холмківську сільську раду Ужгородського району Закарпатської області () повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 30.11.2021 року, інформаційний запит ОСОБА_1 від 03.12.2021 року, та інформаційний запит ОСОБА_1 від 13.02.2022 року в порядку, встановленому Законом України «Про доступ до публічної інформації», ст. 118, 122 Земельного кодексу України, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Холмківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області (89422, Закарпатська область, Ужгородський район, с.Холмок, вул.Свободи, буд.50, ) судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3220,80 грн (три тисячі двісті двадцять гривень 80 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяЮ.Ю.Дору