Справа № 200/6109/23
Суддя: Давиденко Т.В.
Дата ухвалення: 2023-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2023 року Справа№200/6109/23

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Давиденко Т.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення

(виклику) сторін адміністративний позов ОСОБА_1

до відповідача Донецького обласного територіального центру комплектування та

соціальної підтримки Міністерства оборони України

про визнання протиправними дій, скасування наказу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Донецького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Міністерства оборони України (, юридична адреса: 87548, Донецька обл., місто Маріуполь, вул. Громової, 67) про визнання протиправними дій тимчасово виконуючого обов`язки начальника Донецького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо притягнення головного спеціаліста мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_1 співробітника Збройних Сил України ОСОБА_1 до матеріальної відповідальності в порядку статті 132 Кодексу про працю України та стягнення 108 096 гривень 56 копійок (сто вісім тисяч дев`яносто шість гривень п`ятдесят шість копійок) за порушення вимог пункту 8 статті 8 ЗУ «Про державну службу», пунктів 1, 2 Постанови Кабінету міністрів України № 440 від 12.04.2022 року «Деякі питання організації роботи державних службовців та працівників державних органів у період дії воєнного стану», скасування наказу начальника Донецького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 18.09.2023 року № 375 «Про результати службового розслідування» в частині, що стосується спеціаліста мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_1 співробітника Збройних Сил України ОСОБА_1 а саме: пункту шостого та абзацу шостого пункту сьомого наказу.

Доводи позовної заяви обґрунтовує тим, що, у зв`язку з ескалацією збройної агресії РФ проти України зокрема на території Донецької області та безпосередньо міста Краматорська, з метою забезпечення ненаражання на небезпеку, збереження свого життя та здоров`я, 26 березня 2022 року позивачем, з урахуванням наказу Начальника ТЦК та СП Краматорського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 21.03.2022 року № 43 «Про запровадження дистанційної роботи» та погодженої можливості виконання своїх посадових обов`язків «в тому числі за кордоном», позивачем було прийняте рішення щодо необхідності покинути територію України та тимчасового, вимушеного переміщення до Республіки Польща, де вона продовжувала виконувати посадові обов`язки , завдання поставлені її безпосереднім керівником та виконувати роботу дистанційно за допомогою інформаційно-комунікаційних технологій.

Вважає, що відповідно до вимог Постанови № 440 до державного службовця або працівника державного органу який в робочий час перебуває за кордоном, до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення (не матеріальна відповідальність) у порядку визначеному законом.

Вказує, дисциплінарне стягнення може бути накладено тільки у разі встановлення факту вчинення дисциплінарного проступку та вини державного службовця. Вчинення державним службовцем діянь у стані крайньої потреби або необхідної оборони виключають можливість застосування дисциплінарного стягнення.

Зазначає, що жодного дисциплінарного стягнення до позивача застосовано не було.

Враховуючи викладене, просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

У відзиві на адміністративний позов відповідач вказав на його безпідставність та зазначив, що позивач порушила вимоги пункту 8 статті 8 Закону України «Про державну службу», згідно якого державний службовець зобов`язаний виконувати рішення державних органів, накази (розпорядження), доручення керівників, надані на підставі та у межах повноважень, передбачених Конституцією та законами України; пунктів 1, 2 Постанови Кабінету Міністрів України №440 від 12.04.2022 року «Деякі питання організації роботи державних службовців та працівників державних органів у період дії воєнного стану», відповідно до якого у період воєнного стану для державних службовців та працівників державного органу, які перебувають на території України, за рішенням керівника державної служби в державному органі може запроваджуватися дистанційна робота у разі наявності організаційних і технічних можливостей для виконання їх посадових обов`язків. Робота державних службовців та працівників державного органу за межами України допускається лише у разі службового відрядження, оформленого в установленому порядку.

Вказує, що ці порушення призвели до нанесення матеріальних збитків державі.

Враховуючи наведене, просив у задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні, справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення сторін.

Дослідивши матеріали справи, доводи позовної заяви, відзиву, суд з`ясував наступні обставини справи.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_2 , наказом начальника Краматорського РТЦК та СП від 14.07.2021 року №1 призначена на посаду головного спеціаліста мобілізаційного відділення Краматорського РТЦК та СП, по теперішній час виконує обов`язки за посадою.

Наказом Начальника ТЦК та СП Краматорського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 21.03.2022 року № 43 «Про запровадження дистанційної роботи» з 21 березня 2022 року для державних службовців та працівників Збройних Сил України Краматорського районного територіального центру комплектації та соціальної підтримки запроваджено дистанційну роботу.

Згідно абзацу другого частини 1 Наказу державні службовці можуть виконувати завдання за посадою за межами адміністративної будівлі Краматорського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, в тому числі за кордоном на період дії воєнного або надзвичайного стану України чи в її окремих регіонах, та протягом 10 днів після припинення або скасування такого стану.

Пунктом 3 зазначеного наказу безпосереднім керівникам наказано контролювати виконання працівниками завдань визначених функціональними обов`язками та пунктом 2 цього наказу з одночасним покладенням на таких керівників ведення обліку робочого часу підлеглих працівників. (пункти 3.1., 3.2.)

Відповідно до пункту 4 наказу за невиконання обов`язків передбачених пунктом 2 цього наказу, працівників може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності у порядку передбаченому законом.

У зв`язку з ескалацією збройної агресії РФ проти України зокрема на території Донецької області та безпосередньо міста Краматорська, 26.03.2022 року ОСОБА_1 , з урахуванням наказу Начальника ТЦК та СП Краматорського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 21.03.2022 року № 43 «Про запровадження дистанційної роботи» прийняте рішення щодо необхідності покинути територію України та тимчасового переміщення до Республіки Польща.

Наказом Начальника ТЦК та СП Краматорського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 28.04.2022 року № 51 «Про запровадження дистанційної роботи», внесено зміни до пункту першого наказу від 21.03.2022 року № 43 та викладено у наступній редакції: «Державні службовці та працівники, які перебувають на території України, можуть виконувати завдання за посадою за межами адміністративної будівлі Краматорського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, на період дії воєнного стану в Україні».

До Донецького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від Слідчого управління ГУНП в Донецькій області надійшла вимога в порядку ст. 40,93 КПК України від 18 липня 2023 року №052/2/20-2023 «Про проведення службового розслідування стосовно службових осіб ІНФОРМАЦІЯ_1 », в якій містилася інформація щодо перебування за кордоном державного службовця ІНФОРМАЦІЯ_1 працівника ЗСУ ОСОБА_1 в період з 26.03.2022 року по 16.03.2023 року, а в цей період їм здійснювалося нарахування заробітної плати відповідно до посад.

Відповідно до табелю обліку робочого часу Краматорського РТЦК та СП з березня 2022 року по березень 2023 року працівник ЗСУ ОСОБА_1 виконувала обов`язки згідно штатного розкладу, відповідно до витягів з наказів начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 «Про преміювання особового складу ІНФОРМАЦІЯ_1 » за період березня 2022 року по березень 2023 року їй нараховувалися заробітна плата та премії, заробітна плата виплачувалася у повному обсязі, про що свідчить картка особового рахунку на працівника ОСОБА_1 за відповідний період.

Відповідно до витягу з наказу начальника Донецького ОТЦК та СП від 18.09.2023 року № 375 «Про результати службового розслідування» за порушення вимог пункту 8 статті 8 ЗУ «Про державну службу», пунктів 1, 2 Постанови Кабінету міністрів України № 440 від 12.04.2022 року «Деякі питання організації роботи державних службовців та працівників державних органів у період дії воєнного стану» наказано притягнути до матеріальної відповідальності головного спеціаліста мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_1 працівника ЗСУ ОСОБА_1 в порядку статті 132 Кодексу про працю України.

Згідно абзацу 6 пункту 7 наказу визначено начальнику відділу фінансового забезпечення сектору соціальних виплат ІНФОРМАЦІЯ_3 з метою відшкодування збитків завданих державі, занести до Книги грошових стягнень та нарахувань та стягнути з головного спеціаліста мобілізаційного відділення Краматорського РТЦК та СП співробітника Збройних Сил України ОСОБА_1 108 096 гривень, 56 копійок (сто вісім тисяч дев`яносто шість гривень п`ятдесят шість копійок).

Між сторонами немає розбіжностей щодо обставин справи, встановлених судом, в позовній заяві позивач просить задовільнити позовні вимоги в повному обсязі.

Проаналізувавши встановлені обставини справи та норми законодавства України, яке регулює спірні правовідносини, суд вважає позовну заяву такою, що підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Стаття 8 Закону України «Про державну службу» регламентує перелік обов`язків, що є обов`язковими для виконання державним службовцем.

Зокрема, пунктом 8 частини 1 статті 8 Закону України «Про державну службу» передбачений обов`язок державного службовця виконувати рішення державних органів, накази (розпорядження), доручення керівників, надані на підставі та у межах повноважень, передбачених Конституцією та законами України.

Указом президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" на всій території України введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який діє до теперішнього часу.

Відповідно до вимог статті 602 Кодексу законів про працю України дистанційна робота - це форма організації праці, за якої робота виконується працівником поза робочими приміщеннями чи територією роботодавця, в будь-якому місці за вибором працівника та з використанням інформаційно-комунікаційних технологій. У разі запровадження дистанційної роботи працівник самостійно визначає робоче місце та несе відповідальність за забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці на ньому.

Як зазначалось раніше, у зв`язку з ескалацією збройної агресії РФ проти України зокрема на території Донецької області та безпосередньо міста Краматорська, з метою забезпечення ненаражання себе на небезпеку, збереження свого життя та здоров`я, 26.03.2022 року позивачем прийняте рішення щодо необхідності покинути територію України та тимчасового, вимушеного переміщення до Республіки Польща.

Перебуваючи на території Республіки Польща, позивач продовжувала виконувати посадові обов`язки , завдання поставлені її безпосереднім керівником та виконувати роботу дистанційно за допомогою інформаційно-комунікаційних технологій що не заперечується відповідачем.

12.04.2022 року набрала чинності постанова КМУ № 440 «Деякі питання організації роботи державних службовців та працівників державних органів у період воєнного стану пунктом 3 якої регламентовано, що у разі перебування державного службовця або працівника державного органу в робочий час в Україні поза межами робочого місця без рішення керівника державної служби, зазначеного в пункті 1 цієї постанови, або за кордоном, крім перебування у службовому відрядженні, оформленому в установленому порядку, до них може бути застосоване дисциплінарне стягнення відповідно до закону.

Згідно пункту 5 Постанови № 440 ця постанова набирає чинності з дня її опублікування, крім пункту 3, який набирає чинності з 25 квітня 2022 року.

Як встановлено судом, наказом Начальника ТЦК та СП Краматорського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 28.04.2022 року № 51 «Про запровадження дистанційної роботи», через три доби після набрання чинності пунктом 3 Постанови № 440, внесено зміни до пункту 1 наказу від 21.03.2022 року № 43 та викладено у наступній редакції: «Державні службовці та працівники, які перебувають на території України, можуть виконувати завдання за посадою за межами адміністративної будівлі Краматорського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, на період дії воєнного стану в Україні».

Суд вказує, що відповідачем до матеріалів справи не додано доказів щодо належного повідомлення позивача з зазначеним наказом.

Крім того, з аналізу наведеного наказу вбачається, також, що жодного повідомлення про необхідність перебування на території України, негайного повернення на територію України, пропозицій щодо розірвання трудових правовідносин, з боку відповідача позивачу не надходили.

Пунктами 1, 2 Постанови № 440 встановлено, що у період воєнного стану для державних службовців та працівників державного органу, які перебувають на території України, за рішенням керівника державної служби в державному органі може запроваджуватися дистанційна робота у разі наявності організаційних і технічних можливостей для виконання їх посадових обов`язків. Робота державних службовців та працівників державного органу за межами України допускається лише у разі службового відрядження, оформленого в установленому порядку.

Відповідно до п. 3 Постанови № 440 у разі перебування державного службовця або працівника державного органу в робочий час в Україні поза межами робочого місця без рішення керівника державної служби, зазначеного в пункті 1 цієї постанови, або за кордоном, крім перебування у службовому відрядженні, оформленому в установленому порядку, до них може бути застосоване дисциплінарне стягнення відповідно до закону.

Судом встановлено, що позивач обіймає посаду головного спеціаліста мобілізаційного відділення Краматорського РТЦК та СП, яка відноситься до державної служби та прирівнюється до Державного службовця категорії «В».

Порядок притягнення державних службовців до дисциплінарної відповідальності регламентовано главою 2 розділу VIII Закону України «Про державну службу».

Згідно ч. 1 ст. 62 Закону України «Про державну службу» за невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, визначених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно ч. 1 ст. 63 Закону України «Про державну службу» підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 63 Закону України «Про державну службу» невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень є дисциплінарним проступком.

Згідно ст. 66 Закону України «Про державну службу» до державних службовців застосовується один із таких видів дисциплінарного стягнення: 1) зауваження; 2) догана; 3) попередження про неповну службову відповідність; 4) звільнення з посади державної служби.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 Закону України «Про державну службу» дисциплінарне стягнення може бути накладено тільки у разі встановлення факту вчинення дисциплінарного проступку та вини державного службовця.

Вчинення державним службовцем діянь у стані крайньої потреби або необхідної оборони виключають можливість застосування дисциплінарного стягнення.

Суд вказує, що жодного дисциплінарного стягнення до позивача відповідачем не застосовано.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.

Пункт 2 частини першої статті 133 КЗпП встановлює обмежену матеріальну відповідальність окремого кола працівників: керівників підприємств, установ, організацій, їх структурних підрозділів та їх заступників, за широкий спектр порушень трудових обов`язків, що потягли пряму дійсну шкоду.

На підставі пункту 2 частини першої статті 133 КЗпП за шкоду, заподіяну зайвими грошовими виплатами, неправильною постановкою обліку і зберігання матеріальних чи грошових цінностей, невжиттям необхідних заходів до запобігання простоям, матеріальну відповідальність в межах прямої дійсної шкоди, але не більше середнього місячного заробітку, несуть винні в цьому директори, начальники і інші керівники підприємств, установ, організацій та їх заступники; керівники та їх заступники будь-яких структурних підрозділів, передбачених статутом підприємства, установи, організації чи іншим відповідним положенням (абзац 1 пункту 6 постанови Пленуму ВСУ № 14). До зайвих грошових виплат відносяться, зокрема, суми заробітної плати.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Враховуючи, що позивач добросовісно та в повному обсязі виконувала свої посадові обов`язки, що зокрема підтверджено актом службового розслідування, та не заперечується відповідачем, то заробітна плата нарахована та сплачена позивачу за період з березня 2022 по березень 2023 року, у розмірі відповідно до штатного розпису та за фактично відпрацьований час на умовах дистанційної роботи, що в свою чергу підтверджується табелями обліку робочого часу, які були предметом розгляду при проведенні службового розслідування.

Як зазначалося раніше, вимоги Постанови № 440 передбачають можливість застосування до державного службовця або працівника державного органу, який в робочий час перебуває за кордоном, дисциплінарного стягнення і не передбачає можливість або необхідність невиплати такому службовцю заробітної плати за фактично виконану ним роботу.

Відповідно до статті 1215 Цивільного кодексу України не підлягає поверненню, зокрема безпідставно набута заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Враховуючи, що позивач добросовісно та у повному обсязі виконувала свої посадові обов`язки та завдання безпосереднього керівника, підтримувала постійний зв`язок з керівництвом, оскільки отримувала відповідні вказівки та завдання, засобами електронної пошти та месенджерів, що засвідчено поясненнями керівника, які містяться у акті розслідування, тому суд вважає, що з боку позивача вчинено усі можливі дії спрямовані на належне виконання своїх посадових обов`язків.

Крім того, оскільки заробітна плата нарахована та виплачена позивачу за зазначений період виплачена відповідачем добровільно та за відсутності рахункової помилки, зважаючи на відсутність недобросовісності з боку позивача, то з урахуванням вимог ст. 1215 Цивільного кодексу України суми такої заробітної плати поверненню не підлягають.

Порядок притягнення державних службовців до матеріального відповідальності регламентовано главою 3 розділу VIII Закону України «Про державну службу».

Відповідно до статті 82 Закону України «Про державну службу» для відшкодування шкоди керівник державної служби вносить державному службовцю письмову пропозицію, в якій зазначаються розмір, порядок і строки відшкодування шкоди, а також обставини, що стали підставою для відшкодування.

Державний службовець повинен дати відповідь на пропозицію про добровільне відшкодування шкоди у письмовій формі.

Державний службовець повинен дати відповідь на пропозицію про відшкодування шкоди в письмовій формі протягом двох тижнів з дня отримання пропозиції.

Ненадання державним службовцем відповіді на пропозицію про добровільне відшкодування шкоди, відмови від відшкодування шкоди чи невідшкодування шкоди до зазначеного у пропозиції строку керівник державної служби може звернутися з позовом про таке відшкодування до суду.

Таким чином, запропонований абзацом 6 пункту 7 наказу Начальника Донецького ОТЦК та СП від 18.09.2023 року № 375 «Про результати службового розслідування» порядок відшкодування шкоди у частині стягнення з позивача грошових коштів є протиправним.

Враховуючи наведені норми чинного законодавства та встановлені обставини, з метою ефективного захисту прав позивача, суд дійшов висновку про визнання протиправними дій тимчасово виконуючого обов`язки начальника Донецького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо притягнення позивача до матеріальної відповідальності в порядку статті 132 Кодексу про працю України та стягнення 108096 гривень 56 копійок (сто вісім тисяч дев`яносто шість гривень п`ятдесят шість копійок) за порушення вимог пункту 8 статті 8 Закону України «Про державну службу», пунктів 1, 2 Постанови Кабінету міністрів України № 440 від 12.04.2022 року «Деякі питання організації роботи державних службовців та працівників державних органів у період дії воєнного стану» та скасування наказу начальника Донецького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 18.09.2023 року № 375 «Про результати службового розслідування» в частині, що стосується позивача, а саме: пункту шостого та абзацу шостого пункту сьомого наказу.

Згідно ч. 1 ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем не надано суду жодного доказу правомірності дій щодо притягнення позивача до матеріальної відповідальності в розумінні зазначеної норми Закону.

Враховуючи наведене, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

В розумінні ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України питання про перерозподіл судових витрат не розглядається.

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, Законом України «Про державну службу», Кодексом адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Донецького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Міністерства оборони України (, юридична адреса: 87548, Донецька обл., місто Маріуполь, вул. Громової, 67) про визнання протиправними дій тимчасово виконуючого обов`язки начальника Донецького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо притягнення головного спеціаліста мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_1 співробітника Збройних Сил України ОСОБА_1 до матеріальної відповідальності в порядку статті 132 Кодексу про працю України та стягнення 108 096 гривень 56 копійок (сто вісім тисяч дев`яносто шість гривень п`ятдесят шість копійок) за порушення вимог пункту 8 статті 8 ЗУ «Про державну службу», пунктів 1, 2 Постанови Кабінету міністрів України № 440 від 12.04.2022 року «Деякі питання організації роботи державних службовців та працівників державних органів у період дії воєнного стану», скасування наказу начальника Донецького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 18.09.2023 року № 375 «Про результати службового розслідування» в частині, що стосується спеціаліста мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_1 співробітника Збройних Сил України ОСОБА_1 , а саме: пункту шостого та абзацу шостого пункту сьомого наказу задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Донецького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо притягнення головного спеціаліста мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_1 співробітника Збройних Сил України ОСОБА_1 до матеріальної відповідальності в порядку статті 132 Кодексу про працю України та стягнення 108 096 гривень 56 копійок (сто вісім тисяч дев`яносто шість гривень п`ятдесят шість копійок) за порушення вимог пункту 8 статті 8 ЗУ «Про державну службу», пунктів 1, 2 Постанови Кабінету міністрів України № 440 від 12.04.2022 року «Деякі питання організації роботи державних службовців та працівників державних органів у період дії воєнного стану».

Наказ начальника Донецького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 18.09.2023 року № 375 «Про результати службового розслідування» в частині, що стосується спеціаліста мобілізаційного відділення Краматорського РТЦК та СП співробітника Збройних Сил України ОСОБА_1 , а саме: пункту шостого та абзацу шостого пункту сьомого наказу скасувати.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Т.В. Давиденко