Справа № 160/7619/23
Суддя: Прокопчук Т.С.
Дата ухвалення: 2023-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

19 грудня 2023 року м. Дніпросправа № 160/7619/23

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Прокопчук Т.С. (доповідач),

суддів: Кругового О.О., Шлай А.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 липня 2023 року (головуючий суддя: Кучма К.С.) по адміністративній справі № 160/7619/23, розглянутої у спрощеному позовному провадженні,

за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання дій протиправними, та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 12.04.2023 року звернувся до суду з позовом до відповідача Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (далі в/ч НОМЕР_1 ), в якому просить суд

- визнати протиправними дії відповідача в період часу з 03.08.2022 року по 01.02.2023 року щодо видання наказів від 03.08.2022 року №241, від 02.09.2022 року №327, від 04.10.2022 року №409, від 02.11.2022 року №497, від 03.12.2022 року №594, від 09.12.2022 року №615, від 01.02.2023 року №104 "Про виплату додаткової винагороди військовослужбовцям під час дії воєнного стану" в частині не нарахування та невиплати йому додаткової винагороди в сумі 30 000 грн. на місяць, встановленої п.1 постанови КМУ від 28.02.2022 року №168 (далі постанова КМУ №168), за період часу з 09.07.2022 року по 31.01.2023 року,

-визнати неправомірним та скасувати п.2 наказів в/ч НОМЕР_1 "Про виплату додаткової винагороди військовослужбовцям під час дії воєнного стану" від 03.08.2022 року №241, від 02.09.2022 року №327, від 04.10.2022 року №409, від 02.11.2022 року №97, від 03.12.2022 року №594, від 09.12.2022 року №615, від 01.01.2023 року №104 в частині невиплати йому додаткової винагороди в сумі 30 000 грн. на місяць, встановленої п.1 постанови 168, за період часу з 09.07.2022 року по 31.01.2023 року;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити йому додаткову винагороду в сумі 30 000 грн. на місяць, встановленої п.1 постанови КМУ від 28.02.2022 року №168, з 09.07. 2022 року по 31.01.2023 року;

- зобов`язати відповідача, після ухвалення судового рішення, утриматися в подальшому від припинення виплати йому додаткової винагороди в сумі 30 000 грн. на місяць на підставі п.3 розділу XXX Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні військовослужбовцям Національної гвардії України та іншим особам, затвердженої наказом МВС України від 15.03.2018 року №200.

В обґрунтування позову зазначив, що перебуваючи на службі в в/ч НОМЕР_1 під час дії воєнного часу він не отримував додаткову винагороду, передбачену вищезазначеною постановою КМУ №168 в зазначений в позові період часу.

У відзиві на позов відповідач просив в позові відмовити за відсутністю підстав, оскільки позивач з 09.06.2022 року по 21.06.2022 року перебував на стаціонарному лікуванні в 5 відділенні Київської міської психлікарні №1, звідки 21.06.2022 року виписаний за порушення режиму за самовільне залишення лікувального закладу. У період з 21.06.2022 року по 08.07.2022 року до місця служби не повернувся, та не отримував грошове забезпечення. Наказом командира в/ч НОМЕР_1 №113 мтд від 02.07.2022 року позивача виключено з усіх видів забезпечення, 05.07.2022 року щодо ОСОБА_1 порушено кримінальну справу за ознаками ч.5 ст.407 КК України, 08.07.2022 року після прибуття ОСОБА_1 до в/ч НОМЕР_1 , його зараховано на всі види забезпечення.

На підставі постанови КМУ №168, наказу командувача НГУ від 29.03.2022 року №497, у зв`язку з внесенням відомостей до єдиного державного реєстру досудових розслідувань (далі ЄДРДР) про скоєння кримінального правопорушення за ознаками ч.5 ст.407 КК України, позивача не включено до наказів про виплату додаткової винагороди та правомірно позбавлено виплати додаткової винагороди за постановою КМУ №168. Просить в позові відмовити.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.07.2023 року позов задоволено частково, визнані протиправними та скасовані п.2 наказів командира в/ч НОМЕР_1 від 03.08.2022 року №241, від 02.09.2022 року №327, від 04.10.2022 року №409, від 02.11.2022 року №97, від 03.12.2022 року №594, від 09.12.2022 року №615, від 01.01.2023 року №104 в частині невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди у зв`язку з внесенням відомостей до ЄДРДР. Зобов`язано в/ч НОМЕР_1 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду встановлену постановою КМУ №168 за період з 09.07.2022 року по 31.01.2023 року. У задоволенні решти позову відмовлено. На користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача стягнуті судові витрати по справі у розмірі 3 000 грн.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції в/ч НОМЕР_1 подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить постанову скасувати з підстав порушення судом норм матеріального права, що призвело до прийняття неправомірного рішення, та відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Відзив на апеляційну скаргу від позивач не надійшов.

Справа судом апеляційної інстанції розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами на підставі п. 1 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв`язку з відсутністю клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду у відповідності до ст. 308 КАС України в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права та правової оцінки обставин у справі колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 проходив службу у в/ч НОМЕР_1 з 19.03.2022 року, з 09.06.2022 року по 21.06.2022 року перебував на стаціонарному лікуванні в 5 відділенні Київської міської психлікарні №1, звідки 21.06.2022 року виписаний за порушення режиму за самовільне залишення лікувального закладу.

Наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 21.06.2022 року №125 призначено службове розслідування за фактом порушення режиму лікувального закладу з подальшим нез`явленням на службу страшим стрільцем 3 відділення 3 стрілецького взводу 2 стрілецької роти солдатом ОСОБА_1 , наказами командира в/ч НОМЕР_1 від 01.07.2022 року №157 , від 02.07.2022 року №113 мтд ОСОБА_1 оголошено стягнення у вигляді попередження, з 02.07.2022 року виключено з усіх видів забезпечення; матеріали службового розслідування направлено до Київської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері та ТУ ДБР у м.Києві.

Третім слідчим відділом ТУ ДБР, розташованому у м. Києві 05.07.2022 року внесено дані до ЄДРДР за №0000357 про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_1 за ознаками ч.5 ст.407 КК України.

08.07.2022 року після прибуття ОСОБА_1 до в/ч НОМЕР_1 , наказом командира в/ч НОМЕР_1 №120 мтд від 09.07.2022 року позивача визначено вважати таким, що прибув після самовільного залишення військової частини, та зараховано на всі види забезпечення.

На підставі постанови КМУ №168, наказу командувача НГУ від 29.03.2022 року №497 (далі наказ №497), у зв`язку з внесенням відомостей до ЄДРДР про скоєння ОСОБА_1 кримінального правопорушення за ознаками ч.5 ст.407 КК України, позивача не включено до наказів про виплату додаткової винагороди та позбавлено виплати додаткової винагороди за постановою КМУ №168 за період з серпня 2022 року по січень 2023 року.

Вважаючи, що йому протиправно не виплачено додаткову винагороду за службу в умовах воєнного стану за період часу з 09.07.2022 року по 31.01.2023 року за постановою КМУ №168 в сумі 30 000 грн. на місяць, позивач звернувся до суду із відповідним позовом.

Суд апеляційної інстанції при перегляді справи в апеляційному порядку виходить з наступного.

Закон України "Про Національну гвардію України" (далі - Закон №876-VII) визначає правові засади організації та порядку діяльності Національної гвардії України, її загальну структуру, функції та повноваження, ст.1 якого передбачено, що Національна гвардія України є військовим формуванням з правоохоронними функціями, що входить до системи Міністерства внутрішніх справ України і призначено для виконання завдань із захисту та охорони життя, прав, свобод і законних інтересів громадян, суспільства і держави від кримінальних та інших протиправних посягань, охорони громадської безпеки і порядку та забезпечення громадської безпеки, а також у взаємодії з правоохоронними органами - із забезпечення державної безпеки і захисту державного кордону, припинення терористичної діяльності, діяльності незаконних воєнізованих або збройних формувань (груп), терористичних організацій, організованих груп та злочинних організацій. Національна гвардія України бере участь відповідно до закону у взаємодії зі Збройними Силами України у відсічі збройній агресії проти України та ліквідації збройного конфлікту шляхом ведення воєнних (бойових) дій, а також у виконанні завдань територіальної оборони.

Відповідно до ч.1 ст. 4, ч. 3 ст. 6-1 Закону №876-VII Національна гвардія України у своїй діяльності керується Конституцією України, цим та іншими законами України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актами Президента України і Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них нормативно-правовими актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами; з введенням воєнного стану Національна гвардія України для виконання завдань з оборони держави приводиться в готовність до виконання завдань за призначенням і підпорядковується Головнокомандувачу Збройних Сил України, крім військових частин (підрозділів), які здійснюють конвоювання та охорону дипломатичних представництв.

Здійснивши аналіз вказаних норм Закону №876-VII , суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що Національна гвардія України з введенням воєнного стану підпорядковується МВС України та Головнокомандувачу Збройних Сил України.

В той же час відповідно до ч.1,2 ст.21 Закону №876-VII держава забезпечує соціальний і правовий захист військовослужбовців, членів їхніх сімей, працівників, резервістів Національної гвардії України, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули (померли), пропали безвісти, стали особами з інвалідністю під час проходження військової служби (виконання обов`язків служби у військовому резерві) або постраждали в полоні у ході бойових дій (війни), в умовах правового режиму надзвичайного стану, під час проходження військової служби за межами України в порядку військового співробітництва або під час участі в міжнародних операціях з підтримання миру і безпеки.

Військовослужбовці Національної гвардії України користуються правовими і соціальними гарантіями відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", цього Закону, інших актів законодавства .

При цьому, спеціальним законом, який визначає загальні засади проходження в Україні військової служби, права та обов`язки військовослужбовців є Закон України від 20.12.1991 №2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон № 2011-XII).

У відповідності до ч.2 ст.9 Закону №2011-XII до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», в країни введено воєнний стан із 05 год.30 хвилин 24.02.2022 року строком на 30 діб, термін дії якого продовжено наступними Указами Президента України до теперішнього часу.

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про вве-дення воєнного стану в Україні» та № 69/2022 «Про загальну мобілізацію», КМУ 28.02.2022 року прийнято Постанову №168, п.1 якої установлено, що на період дії воєнного стану ,зокрема, військовослужбовцям Національної гвардії, виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 грн. щомісячно, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Згідно із п. 2-1, 3,5 постанови КМУ № 168 порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів, постанова набирає чинності з дня її опублікування та застосовується з 24.02.2022 року.

Аналіз наведених вище нормативно - правових актів свідчить про те, що Президент України доручив КМ України запровадити відповідні заходи правового режиму воєнного стану в Україні та забезпечити їх фінансування, а відтак умовами призначення додаткової винагороди у порядку постанови №168 є одночасна сукупність таких обставин як належність особи до ,зокрема, військовослужбовців Національної гвардії, та видання командиром (начальником) наказу про призначення додаткової винагороди, який безпосередньо і визначає факт участі особи у відповідних заходах.

Матеріалами справи підтверджено, і зазначені обставини не заперечуються відповідачем, що позивачу під час несення служби на підставі наказів від 03.08.2022 року №241, від 02.09.2022 року №327, від 04.10.2022 року №409, від 02.11.2022 року №97, від 03.12.2022 року №594, від 09.12.2022 року №615, від 01.01.2023 року №104 не виплачена додаткова винагорода в розмірі 30 000 грн., передбачена постановою КМУ №168, у зв`язку з внесенням відносно нього до ЄДРДР відомостей про кримінальне правопорушення, передбачене ч.5 ст.407 КК України.

Оскільки наказ №497 командувача НГУ не має ознак нормативно-правового акту, не зареєстрований згідно чинного законодавства в Міністерстві юстиції України, що свідчить про відсутність повноважень визначати додаткові умови виплати додаткової винагороди, крім передбачених постановою КМУ №168, суд першої інстанції правомірно визнав протиправними та скасував п.2 спірних наказів командира в/ч НОМЕР_1 в частині невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди згідно постанови КМУ №168, та зобов`язав відповідача нарахувати і виплатити позивачу додаткову винагороду за період з 09.07.2022 року по 31.01.2023 року.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Викладене свідчить, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, надав належну оцінку дослідженим доказам та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстави для скасування судового рішення відсутні.

Керуючись ст. 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України- залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 липня 2023 року по адміністративній справі № 160/7619/23- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий - суддя Т.С. Прокопчук

суддя О.О. Круговий

суддя А.В. Шлай