Справа № 380/8557/23
Суддя: Ільчишин Надія Василівна
Дата ухвалення: 2023-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2023 рокуЛьвівСправа № 380/8557/23 пров. № А/857/16435/23
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ільчишин Н.В.,

суддів Коваля Р.Й., Гуляка В.В.,

розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові апеляційну скаргу Волинської митниці на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 10 серпня 2023 року (головуючого судді Ланкевича А.З, ухвалене у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження в м. Львів) у справі №380/8557/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЬ-ПАК» до Волинської митниці про визнання протиправним та скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

ТзОВ «АЛЬ-ПАК» 24.04.2023 звернулося в суд з позовом до Волинської митниці в якому просить протиправним та скасувати рішення відповідача про коригування митної вартості товарів №UA205050/2023/000119/1 від 07.03.2023.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 10 серпня 2023 року задоволено позов повністю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням Волинська митниця подала апеляційну скаргу, яку обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення допущено порушення норм процесуального та матеріального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову. Вказує, що подані до митного оформлення документи не містили всіх відомостей, необхідних для визначення митної вартості за методом, що обраний декларантом, та містили розбіжності. Зокрема, в коносаменті №MEDUZF301457 відправником вказано China Resources Chemical Innovative Materials CO. LTD., а в супровідних документах ТОВ «АЛЬ-ПАК»; оскільки витрати на транспортування є однією зі складових митної вартості (п.5 ч.10 ст.58 МК України), то відповідно до наказу Міністерства фінансів України №599 від 24.05.2012 року «Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення» для розрахунку витрат на транспортування необхідні дані про умови перевезення, однак у наданих документах відсутні відомості про вартість навантаження, розвантаження, експедиторських послуг за межами України. Водночас вказав, що декларантом були надані додаткові документи, при аналізі яких встановлені такі розбіжності: відсутність пояснень чому продавець не є відправником і як взаємозв`язок між ними вплинув на вартість товару; інформація щодо біржових цін стосується поставок на умовах FOB CHINA, в той час дана поставка здійснюється на умовах CIF Гданськ. В ремарках до цін сказано, що наведені ціни стосуються більшості, а не всіх угод, та підлягають обговоренню; наданий декларантом прайс-лист датований 06.03.2023 року, а інвойс PTI23 №00160, згідно якого здійснюється поставка від 12.01.2023 року. Тобто у даній справі митний орган мав обґрунтований сумнів у правильності визначення митної вартості, про що зазначено у графі 33 оскаржуваного рішення про коригування та витребувано саме ті документи, які могли ці сумніви усунути. Також у передбачені КАС України строки не надано жодних доказів на їх підтвердження, а тому відсутні підстави для стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, відповідно до частини 4 статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18.10.2023 призначено апеляційний розгляд в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що ТзОВ «АЛЬ-ПАК» зареєстроване як юридична особа 10.01.2022, а основним видом економічної діяльності є виробництво інших виробів із пластмас (22.29).

15.07.2022 між ТОВ «АЛЬ-ПАК», як покупцем, та фірмою Polymers Trading International AG, як продавцем, укладено договір поставки №Р85/22, за умовами якого продавець продає, а покупець купляє РЕТ-RESIN bottle grade type CR-8816, Китай в кількості 88,0 тонн, ціна 960 дол. США/тонну, загальна вартість товару 84480,00 дол. США. Виробником вищевказаного товару є CHINA RESOURCES CHEMICAL INNOVATIVE MATERIALS CO. LTD.

Додатковим договором №1 від 21.12.2022 року продовжено термін дії договору купівлі-продажу №Р85/22 до 31.12.2023 року.

На виконання вимог вказаного договору та згідно рахунку-фактури (інвойсу) PTI23 №00160 від 12.01.2023 року покупець (ТОВ «АЛЬ-ПАК») придбав у продавця (Polymers Trading International AG) товар, загальною вартістю товару 84480,00 дол. США; страхування вантажу не проводилося.

20.02.2023 позивачем на користь продавця було сплачено кошти в сумі 84480,00 дол. США згідно платіжного доручення в іноземній валюті №19.

06.03.2023 декларант позивача, з метою митного оформлення вказаного товару, подав до Волинської митниці електронну митну декларацію №23UA30U1, відповідно до якої було заявлено до митного оформлення імпортний товар з найменуванням, описом та характеристикою, зазначеними у графі 31 митної декларації (Поліетилентерефталат РЕТ-RESIN bottle grade type CR-8816, у первинних формах, що має в`язкість 0.807 дл/г, 0.813 дл/г, 80 мішків (1100,00 кг товару в 1 мішку на піддоні) - 40 піддонів; вага нетто 88000,00 кг. Товар застосовується для виробництва полімерних виробів (пляшок) у харчовій промисловості. Виробник: CHINA RESOURCES CHEMICAL INNOVATIVE MATERIALS CO. LTD (CH), країна походження Китай).

Одночасно декларантом до митного контролю, разом з митною декларацією №23UA30U1, в якості підстави для застосування основного методу було надано наступні документи, зазначені у графі 44 митної декларації: коносамент №MEDUZF301457 від 30.12.2022 року; рахунок PTI23 №00160 від 12.01.2023 року; прайс-лист б/н від 06.03.2023 року; пакувальний лист №б/н від 30.12.2022 року; сертифікат проведених аналізів від 30.12.2022 року; сертифікат походження №22С3204В0421/01080 від 30.12.2022 року; страховий поліс №0000 від 30.12.2022 року; договір поставки №Р85/22 від 15.07.2022 року; додаткову угоду №1 від 21.12.2022 року до договору поставки №Р85/22 від 15.07.2022 року; платіжне доручення в іноземній валюті №19 від 20.02.2023 року; договір №2702 на надання транспортно-експедиційних послуг від 27.02.2023 року; рахунок №2/03/2023 від 01.03.2023 року; CMR №б/н від 02.03.2023 року; замовлення №WZ/2023/03/0383 від 03.03.2023 року; транзитну декларацію MRN 23PL322080NS5QUM06; договір-заявку про перевезення вантажів у міжнародному сполученні №01/03/23-3 від 01.03.2023року; рахунок №42/9465/23 від 03.03.2023 року; довідку про транспортні витрати №01/2023 від 03.03.2023 року; CMR №б/н від 02.03.2023 року; замовлення №WZ/2023/03/0266 від 02.03.2023 року; транзитну декларацію MRN 23PL322080NS5QUM14; договір-заявку про перевезення вантажів у міжнародному сполученні №02/03/23-1 від 02.03.2023 року; рахунок-фактуру №СФ-0000003 від 03.03.2023 року; довідку про транспортні витрати №03-02 від 03.03.2023 року; CMR №б/н від 02.03.2023 року; замовлення №WZ/2023/03/0278 від 02.03.2023 року; транзитну декларацію MRN 23PL322080NS5QULB5; договір-заявку про перевезення вантажів у міжнародному сполученні №01/03/23-1 від 01.03.2023 року; рахунок №02/03/2023 від 02.03.2023 року; довідку про транспортні витрати №б/н від 02.03.2023 року; CMR №б/н від 02.03.2023 року; замовлення №WZ/2023/03/0361 від 03.03.2023 року; транзитну декларацію MRN 23PL322080NS5QULJ0; договір-заявку про перевезення вантажів у міжнародному сполученні №01/03/23-2 від 01.03.2023 року; рахунок на оплату №115 від 02.03.2023 року; довідку №6 від 02.03.2023 року.

За наслідками опрацювання наданих документів посадовими особами відповідача складено повідомлення декларанту від 06.03.2023 з вимогою надання (за наявності) додаткових документів для підтвердження митної вартості.

У листі від 07.03.2023 позивач просив визнати та погодити митну вартість на основі поданих документів, а також на вимогу надав рахунки-фактури на оплату перевезення, прайс-лист, довідкову інформацію щодо рівня біржових цін на поліпропілен. Окрім того, вказав, що, окрім вже долучених до митної декларації, інших документів подавати не буде.

07.03.2023 Волинською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA205050/2023/000119/1, в графі 33 якого вказано: «Згідно ч.5 ст.54 МК України, митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості. Відповідно до ч.3 ст.53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, митний орган має право вимагати додаткові документи для підтвердження заявленої вартості. В коносаменті №MEDUZF301457 відправник CHINA RESOURCES CHEMICAL INNOVATIVE MATERIALS CO. LTD, а в супровідних документах Т1 - ТОВ «АЛЬ-ПАК». Так як витрати на транспортування є однією із складових митної вартості (ч.10 ст.58 МК України), то відповідно до наказу Міністерства фінансів України №599 від 24.05.2012 року «Про затвердження Форми декларації митної вартості та правил її заповнення» для розрахунку витрат на транспортування необхідні дані про умови перевезення.

В наданих документах відсутні відомості про вартість навантаження, розвантаження експедиторських послуг за межами України.

У зв`язку з перевіркою відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, а також у зв`язку з наявністю розбіжностей у поданих документах, згідно ст.53 МК України пропонуємо в 10-денний термін надати: транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення, навантаження оцінюваних товарів; копію митної декларації країни відправлення; каталоги, прайс-листи продавця; висновки про вартісні та якісні характеристики оцінюваного товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів. митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортерів товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; розрахунок ціни (калькуляцію). Окрім того, запропоновано за бажанням декларанта надати інші документи для підтвердження заявленої вартості.

Декларантом надано: рахунки-фактури на оплату перевезення, прайс-лист, довідкову інформацію щодо рівня біржових цін на поліпропілен. Решту витребуваних документів декларант відмовився надати, про що зазначено в листі від 07.03.2023 року б/.

Наданий декларантом прайс-лист датований 06.03.2023, а інвойс PTI23 №00160, згідно якого здійснюється поставка від 12.01.2023. Дана пропозиція не діяла на дату виставлення інвойсу.

Пояснень, чому продавець не є відправником і як взаємозв`язок між ними вплинув на вартість товару декларантом не надано (інформація щодо біржових цін стосується поставок на умовах FOB CHINA, в той час дана поставка здійснюється на умовах CIF Гданськ. В ремарках до цін сказано, що наведені ціни стосуються більшості, а не всіх угод, та підлягають обговоренню.

У зв`язку з вищевикладеним та керуючись положеннями Угоди про застосування статті VII ГАТТ 1994 року, МК України, вимогами ч.6 ст.54 МК України передбачено, що у зв`язку із неподанням декларантом документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч.ч.2-4 ст.53 МК України, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю.

У зв`язку з неможливістю застосування наступних методів визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст.59 МК України) та методу 26 (ст.60 МК України) з причини відсутності у митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст.62 МК України) та методу 2г (ст.63 МК України) з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу та декларанта. Митну вартість визначено за резервним методом згідно зі ст.64 МК України на підставі цінової інформації, наявної в ЄAIC. Митну вартість визначено на підставі цінової інформації, наявної в митного органу. Рівень митної вартості становить 1,4866 дол. США/кг (МД від 23.02.2023 року №UA204020/2023/7636)».

Волинською митницею було відмовлено у митному оформленні задекларованого товару, у зв`язку з чим оформлено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205050/2023/000472. Підставою для відмови у митному оформленні було прийняте митницею рішення про коригування митної вартості товарів від 07.03.2023 №UA205050/2023/000119/1.

Вважаючи протиправним рішення Волинської митниці про коригування митної вартості товарів №UA205050/2023/000119/1, позивач звернувся до суду з позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, в межах доводів та вимог апеляційної скарги колегія суддів апеляційного суду виходить з наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Митне оформлення за правилами регулювання положень частини 1 статті 248 Митним кодексом України (далі МК України) розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи (частина 1 статті 257 МК України).

Положеннями статті 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митна вартість товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу (частина 2 статті 51 МК України).

Відповідно до частини 1 статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, відповідно до частини 2 статті 52 МК України, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Стаття 53 МК України визначає перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості.

У випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (частина 1 статті 53 МК України).

Згідно частини 2 статті 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

В силу вимог частини 5 статті 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

З аналізу частин 1 та 2 статті 53 МК України слідує, що Митним кодексом України передбачено вичерпний перелік документів, який подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

У частині 3 статті 53 МК України визначено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3)рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Як визначено частиною 1 статті 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Статтею 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Водночас, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст. 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 28.05.2020 у справі №809/946/17.

Частиною 1 статті 58 МК України визначено умови, за яких застосовується метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту. В частині другій цієї статті передбачено, коли такий метод не застосовується. А саме: метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, в силу правового регулювання частини 4 і 5 статті 58 МК України, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Порядок визначення митної вартості за резервним методом регламентований положеннями статті 64 МК України.

Так, згідно зі статтею 64 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях. Митна вартість імпортних товарів не визначається згідно із положеннями цієї статті на підставі: 1) ціни товарів українського походження на внутрішньому ринку України; 2) системи, яка передбачає прийняття для митних цілей вищої з двох альтернативних вартостей; 3) ціни товарів на внутрішньому ринку країни-експортера; 4) вартості виробництва, іншої, ніж обчислена вартість, визначена для ідентичних або подібних (аналогічних) товарів відповідно до положень статті 63 цього Кодексу; 5) ціни товарів, що поставляються з країни-експортера до третіх країн; 6) мінімальної митної вартості; 7) довільної чи фіктивної вартості.

Із наведених положень колегія суддів враховує, що митний орган досліджує документи стосовно усіх товарів, які переміщуються через митний кордон, на предмет перевірки правильності визначення митної вартості, у тому числі якщо декларант самостійно визначає митну вартість за резервним методом. Виключно висновки, що ґрунтуються на дослідженні документів, доданих до митної декларації, можуть бути підставою для витребування додаткових документів. При цьому лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у частині 3 статті 53 МК України, є підставою для витребування додаткових документів, перелік яких наведений у цій нормі.

Митниця може вимагати, а суб`єкт господарювання має надати лише належні документи для перевірки та підтвердження правильності заявленої митної вартості товару. При цьому приписи митного законодавства зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Судом встановлено, що декларант позивача для підтвердження заявленої митної вартості імпортованого товару подав до митного органу ряд документів та застосував перший метод визначення митної вартості - за ціною договору, яка зазначена в інвойсі РТІ23 №00160 від 12.01.2023 84480,00 дол. США.

Також на підтвердження заявленої митної вартості товарів позивач надав митному органу разом з митною декларацією документи, а саме: коносамент №MEDUZF301457 від 30.12.2022 року; рахунок PTI23 №00160 від 12.01.2023 року; прайс-лист б/н від 06.03.2023 року; пакувальний лист №б/н від 30.12.2022 року; сертифікат проведених аналізів від 30.12.2022 року; сертифікат походження №22С3204В0421/01080 від 30.12.2022 року; страховий поліс №0000 від 30.12.2022 року; договір поставки №Р85/22 від 15.07.2022 року; додаткову угоду №1 від 21.12.2022 року до договору поставки №Р85/22 від 15.07.2022 року; платіжне доручення в іноземній валюті №19 від 20.02.2023 року; договір №2702 на надання транспортно-експедиційних послуг від 27.02.2023 року; рахунок №2/03/2023 від 01.03.2023 року; CMR №б/н від 02.03.2023 року; замовлення №WZ/2023/03/0383 від 03.03.2023 року; транзитну декларацію MRN 23PL322080NS5QUM06; договір-заявку про перевезення вантажів у міжнародному сполученні №01/03/23-3 від 01.03.2023 року; рахунок №42/9465/23 від 03.03.2023 року; довідку про транспортні витрати №01/2023 від 03.03.2023 року; CMR №б/н від 02.03.2023 року; замовлення №WZ/2023/03/0266 від 02.03.2023 року; транзитну декларацію MRN 23PL322080NS5QUM14; договір-заявку про перевезення вантажів у міжнародному сполученні №02/03/23-1 від 02.03.2023 року; рахунок-фактуру №СФ-0000003 від 03.03.2023 року; довідку про транспортні витрати №03-02 від 03.03.2023 року; CMR №б/н від 02.03.2023 року; замовлення №WZ/2023/03/0278 від 02.03.2023 року; транзитну декларацію MRN 23PL322080NS5QULB5; договір-заявку про перевезення вантажів у міжнародному сполученні №01/03/23-1 від 01.03.2023 року; рахунок №02/03/2023 від 02.03.2023 року; довідку про транспортні витрати №б/н від 02.03.2023 року; CMR №б/н від 02.03.2023 року; замовлення №WZ/2023/03/0361 від 03.03.2023 року; транзитну декларацію MRN 23PL322080NS5QULJ0; договір-заявку про перевезення вантажів у міжнародному сполученні №01/03/23-2 від 01.03.2023 року; рахунок на оплату №115 від 02.03.2023 року; довідку №6 від 02.03.2023 року.

В оскаржуваних рішеннях про коригування митної вартості товарів відповідач зазначив, що подані до митного оформлення документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах 2 та 3 статті 53 МК України, не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар, а також що митним органом встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом.

Щодо посилань відповідача на те, що в коносаменті №MEDUZF301457 відправником вказано China Resources Chemical Innovative Materials CO. LTD., а в супровідних документах ТОВ «АЛЬ-ПАК», то суд такі не приймає до уваги, адже за умовами договору поставки позивач виступає покупцем, а Polymers Trading International AG продавцем. Натомість виробником та відправником товару, який не є стороною договору, є China Resources Chemical Innovative Materials CO. LTD (аналогічне зазначено і в коносаменті MEDUZF301457 від 30.12.2022 року, і в сертифікаті походження №22С3204В0421/01080 від 30.12.2022 року). Відтак, вказане ніяк не може свідчити про розбіжність у документах.

Також, безпідставними є доводи відповідача про відсутність пояснень чому продавець не є відправником і як взаємозв`язок між ними вплинув на вартість товару.

Щодо посилань відповідача на відсутність відомостей про вартість навантаження, розвантаження, експедиторських послуг за межами України, суд враховує таке.

Так, умови поставки CIF передбачають, що продавець збирає документацію, оплачує постачання на борт судна, витрати на експорт, страховку та фрахт до місця призначення. Після цього за вантаж повністю відповідає покупець. Вантажоодержувач починає нести відповідальність за вантаж відтоді, як він досягне порту призначення.

Враховуючи, що поставка товару здійснювалась на умовах CIF Гданськ, відтак усі витрати щодо завантаження, розвантаження, експедиторські послуги та страхування вантажу поніс продавець, яким у спірному випадку є Polymers Trading International AG.

Матеріалами справи підтверджено, що у порту м.Гданськ всі вантажно-розвантажувальні роботи контейнерів: MEDU2628175, FCIU4412080, MEDU6925989, GLDU5168467 здійснило TRANSSTREAM Sp.z.o.o. згідно договору №2702 на надання транспортно-експедиційних послуг від 27.02.2023 року. Вартість таких послуг склала 4980,00 дол. США (рахунок №2/03/2023 від 01.03.2023 року).

Доставка товару, що знаходився у 4 (чотирьох) вищевказаних контейнерах, з м.Гданськ до пункту призначення в Україні (Волинська область, село Вербівка, вул.Ватутіна, 114) здійснювалась наступними перевізниками: ФОП ОСОБА_1 (вартість перевезення 57000,00 грн), ФОП ОСОБА_2 (вартість перевезення 57000,00 грн), ТОВ «ДП КОМФОРТБУД» (вартість перевезення 55000,00 грн.), ТОВ «КАНТЕР ТРАНС» (вартість перевезення 60000,00 грн).

При цьому, суд враховує, що позивачем подано усі підтверджуючі документи (рахунки, довідки про транспортні витрати) під час митного оформлення товару, однак такі безпідставно не взяті відповідачем до уваги.

Щодо посилань відповідача на те, що наданий декларантом прайс-лист датований 06.03.2023, а інвойс PTI23 №00160, згідно якого здійснюється поставка від 12.01.2023, суд вважає правильними висновки суду першої інстанції, що прайс-лист: по-перше, не є основним документом відповідно до частини 2 статті 53 МК України, який підтверджує митну вартість товарів, по-друге, прайс-лист це довідник цін (тарифів) на товари та/або види послуг, який адресований невизначеному колу покупців, по-третє, жодний нормативний акт, зокрема міжнародний, не встановлює вимоги до форми та змісту прайс-листів. Тобто прайс-лист є документом довільної форми, а тому митний орган не може посилатися на неповноту чи обмеженість його відомостей як на підставу для коригування митної вартості товару.

Аналогічне правозастосування міститься у постанові Верховного Суду від 01.03.2023 у справі №420/18880/21.

Відтак, відсутність у прайс-листі інформації щодо умов поставки товарів, певні недоліки, зокрема розбіжності щодо вартості пропонованого товару, не є підставою для коригування митної вартості імпортованого товару, оскільки такі умови у даних господарських відносинах між позивачем та його постачальником вказувались, виходячи із умов договору, саме у інвойсах.

Стосовно тверджень митного органу про те, що надані позивачем документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товару та не дають можливість здійснити митне оформлене товару за визначеним декларантом основним методом за ціною договору, то такі, на думку суду, є безпідставними, адже позивач надав відповідачу повний пакет документів на підтвердження достовірності заявленої митної вартості товару за основним методом, натомість відповідачем не доведено, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації та не надано доказів, які б підтверджували відсутність підстав для визначення митної вартості за першим методом, наявність належних підстав для коригування митної вартості відповідачем не доведена.

Суд вважає, що надання позивачем додаткових документів за сформованим відповідачем переліком повинно забезпечувати можливість визначення останнім митної вартості товарів. Адже з положень МК України слідує, що виконання вимог митним органу доходів і зборів щодо надання додаткових документів виключає можливість відмови у митному оформленні товарів.

Крім того, варто також зауважити, що своїм повідомленням митний орган витребував у позивача навіть ті документи, які вже були подані ним до митного оформлення на підтвердження заявленої митної вартості декларованого товару (рахунок-фактуру (інвойс), банківські платіжні документи, транспорті (перевізні) документи).

Стосовно доводів відповідача про те, що ним проводилися консультації із декларантом з метою визначення основи вартості товару, суд такі не приймає до уваги, оскільки вважає, що формальне посилання відповідача в оспорюваному рішенні на проведення консультацій із декларантом без фактичного їх проведення не може бути підтвердженням здійснення таких консультацій.

Аналогічні правові висновки викладені Верховним Судом у постанові від 14.06.2022 у справі №809/257/17.

Інші ж твердження відповідача щодо неточностей у документах, які, на його думку, не давали митному органу пересвідчитися у правильності визначеної позивачем митної вартості товару, не були покладені в основу для прийняття спірних у справі індивідуальних актів.

Оцінюючи рішення про коригування митної вартості товару в частині, що стосується визначення митної вартості товару за резервним методом, суд враховує таке.

Письмове рішення митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів відповідно до закону має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування. Таким чином, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, орган доходів і зборів повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

В оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів застосування резервного методу та визначення митної вартості імпортованого товару обґрунтовано митним органом з посиланням на митну декларацію МД від 23.02.2023 №UA204020/2023/7636, в наведеній декларації митна вартість товару визначалась за 6 (резервним методом), однак колегія суддів вважає, що лише інформація з бази даних ЄАІС ДФС про вантажну митну декларацію, яка була взята митним органом за основу при коригуванні митної вартості товару, не може бути достатнім доказом ціни, за якою відповідну партію товару, за такою декларацією, дійсно було імпортовано до України.

Відповідно до висновків Верховного Суду, наявність в базі даних ЄАІС ДФС інформації про те, що товар, який задекларовано та ввезено в Україну за іншою вартістю, ніж задекларовано позивачем, за відсутністю інших, визначених законом підстав, не може бути підставою для коригування митної вартості товару, ввезеного позивачем, оскільки з бази даних не вбачається умови договору, між ким він укладався, при цьому безліч обставин можуть впливати на ціну товару (його характеристика, виробник, умови і обсяги поставки, наявність знижок), адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономної волі і свободи договору (постанови від 04.09.2018 у справі №814/2659/16, від 07.12.2018 у справі №809/4367/15, від 20.06.2023 у справі №1.380.2019.006247).

Крім того, відповідачем не доведено неможливість застосування ним попередніх п`яти методів визначення митної вартості товару.

В контексті конкретних обставин цієї справи та зумовленого ними нормативного регулювання правовідносин, що склалися між їх суб`єктами, суд вважає, що в даному випадку контролюючий орган не навів переконливих аргументів, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товару та не дають можливість здійснити митне оформлене товару за визначеним декларантом основним методом за ціною договору, не обґрунтував висновки належними та беззаперечними доказами для виникнення правових підстав по застосуванню другорядного методу. Наявність у митного органу обґрунтованих сумнівів щодо правильності визначеної декларантом митної вартості товару у цій справі відповідачем не доведена.

Як зазначено Верховним Судом у постанові від 07.02.2023 у справі №815/6775/17, принцип прийняття рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, є орієнтиром при реалізації повноважень владного суб`єкта, який вимагає від останнього діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним, з дотриманням встановленої законом процедури. Критерій прийняття рішення, вчинення (невчинення) дії обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії, відображає принцип обґрунтованості рішення або дії. Він вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.

Як зауважив Верховний Суд у постанові від 21.05.2021 у справі № 820/307/17, митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, пов`язаних з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи лише у тому випадку, якщо надані декларантом документи містять розбіжності. Наявні ознаки підробки або ці документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, або ж у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість.

Відповідно до пункту 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товару, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №598 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 01.06.2012 за №883/21195), у рішенні про коригування митної вартості зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом. Посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо. У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Таким чином, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товару, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товару, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товару із застосуванням резервного методу.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 08.02.2019 у справі №825/648/17.

З урахуванням вказаного, колегія суддів погоджується із висновком суд першої інстанції, що позивачем подано до митниці належний та достатній пакет документів на підтвердження повноти і достовірності заявленої митної вартості товару за основним методом.

Частиною 1 статті 72 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із частинами 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Підсумовуючи вищенаведене, виходячи з системного аналізу норм законодавства та обставин справи, всупереч наведеним вимогам відповідач як суб`єкт владних повноважень не надав суду достатніх доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, таким чином колегія суддів дійшла висновку, що рішення відповідача про коригування митної вартості товарів №UA205050/2023/000119/1 від 07.03.2023 є протиправними та підлягають скасування, у зв`язку із чим позовні вимоги задоволено правомірно, доводи апеляційної скарги не спростовують зазначених висновків суду та не дають підстав вважати, що цим судом невірно застосовано норми матеріального чи порушено норми процесуального права.

Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, то колегія суддів враховує, що суд першої інстанції не стягував витрат на правничу допомогу.

У відповідності до частини 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, судом апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» (Рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006). Зокрема, у пункті 23 рішення Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи, що і зроблено апеляційним судом переглядаючи рішення суду першої інстанції, аналізуючи відповідні доводи скаржника.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Підстав для розподілу судових витрат підставі статті 139 КАС України немає.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Волинської митниці залишити без задоволення.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 10 серпня 2023 року у справі №380/8557/23 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Н.В. Ільчишин

Судді Р.Й. Коваль

В.В. Гуляк

Повний текст постанови складено 20.12.2023