Справа № 280/7946/23
Суддя: Семененко Марина Олександрівна
Дата ухвалення: 2023-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2023 року Справа № 280/7946/23 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Семененко М.О., за участю секретаря судового засідання Тетерюк Н.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю «Фаворит Логістік» (69013, м. Запоріжжя, вул. Базова, буд. 9-а; )

до Відділу державного нагляду (контролю) у Запорізькій області Державної служби України з безпеки на транспорті (69118, м.Запоріжжя, вул. Чубанова, 8, )

про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фаворит Логістік» (далі позивач, ТОВ «Фаворит Логістік») до Відділу державного нагляду (контролю) у Запорізькій області Державної служби України з безпеки на транспорті (далі - відповідач), в якій позивач просить суд визнати протиправною та скасувати постанову відповідача про застосування адміністративно-господарського штрафу ПШ 009745 від 28.08.2023 про застосування адміністративно-господарського штрафу у розмірі 8500,00 грн. до TOB «Фаворит Логістік».

Позовна заява подана представником позивач адвокатом Бєлкою А.В., який діє на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги від 20.09.2022 серія АР №1092848.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що не погоджується з правомірністю винесення оскаржуваної постанови, оскільки при її винесенні відповідачем не враховано властивості сипучого вантажу, який перевозився позивачем, зокрема, можливість його переміщення по всім осям транспортного засобу під час руху. Звертає увагу, що на теперішній час відсутня офіційна затверджена методика зважування рідких та сипучих вантажів здатних переміщення під час руху транспортного засобу. Також зазначає, що Відділом державного нагляду (контролю) у Запорізькій області розглянуто справу про порушення законодавства про автомобільний транспорт без представника перевізника та без підтвердження його сповіщення належним чином. Просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 02.10.2023 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 23.10.2023 відкрито провадження в адміністративній справі, справу призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

02.11.2023 відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти задоволення позовних вимог та зазначає, що посадовими особами Управління Укртрансбезпеки у Донецькій, Луганській та Харківській областях було проведено габаритно-ваговий контроль транспортного засобу, за результатами якого встановлено порушення норм, зазначених у ст. 34 Закону України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 №2344-III (далі - Закон №2344-III), а саме навантаження на одиночну вісь склало 12,2 т., при допустимій нормі 11,5 т., що складає 6,08% перевищення параметрів від нормативу. Щодо, посилання на те, що вантаж є сипучім та може зсуватись, відповідач зазначає, що здійснюючи перевезення сипучого вантажу, перевізником повинно враховуватись, що під час руху по дорозі можливе пересипання вантажу та зміна ваги по осям, попри це перевізник повинен дотримуватись технічних характеристик, не навантажувати на автомобіль більше його технічних можливостей і не допускати перевантаження. Крім того, як зазначає відповідач, водій не виказав бажання щодо повторного зважування транспортного засобу, а лише запропонував розрівняти вантаж. Щодо посилання позивача на те, що у разі виявлення на стаціонарних або пересувних автоматичних пунктах габаритно-вагового контролю порушення правил проїзду великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів такий транспортний засіб тимчасово затримується, відповідач зазначає, що підчас фіксацій транспортного засобу з перевищенням вагових параметрів перевізник або його уповноважена особа мають право привести габаритно-вагові параметри транспортного засобу у відповідність з установленими нормами шляхом часткового розвантаження, перевантаження на інший транспортний засіб або у будь який інший спосіб. Тобто це право перевізника, а не обов`язок працівників Укртрансбезпеки, оскільки саме перевізник має бути зацікавлений у дотриманні всіх норм перевезення вантажу. Також, доводи представника позивача щодо неможливості проведення габаритно-вагового контролю за відсутності спеціально визначеної методики є необґрунтованими, оскільки відсутність такої методики не позбавляє спеціально уповноважені органи проводити відповідний контроль. Просить відмовити у задоволенні позову.

Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд встановив такі обставини.

25.07.2023 о 17:35 на а/д М-29, Харків-Красноград-Перещепіне 40 км, старшим державним інспектором ВДН(К) у Донецькій, Луганській та Харківській областях Педоренко Е.О. проведено перевірку додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом автомобіля MAN TGX - номерний знак НОМЕР_1 з напівпричепом KOEGEL - номерний знак НОМЕР_2 , а саме, проведено габаритно-ваговий контроль вказаного транспортного засобу.

За результатами габаритно-вагового контролю складено акт №0055113 від 25.07.2023 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, в якому зафіксовано, що проведено перевірку вищевказаного транспортного засобу, суб`єкт, що перевіряється - ТОВ «Фаворит Логістік», водій ОСОБА_1 , найменування вантажу насіння соняшника.

Відповідно до Довідки про результат здійснення габаритно-вагового контролю від 25.07.2023 № 0052703 навантаження на вісі зазначеного транспортного засобу склало: 6,250 тонн; 12,200 тонн; 7,300 тонн; 6,900 тонн; 6,950 тонн. Повна маса транспортного засобу становила 39,600 тонн.

За результатами проведеної перевірки складено Акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №АР 025936 від 25.07.2023, в якому зафіксовані виявлені під час перевірки порушення, а саме: перевезення вантажів згідно ТТН № 02104 від 25.07.2023 з перевищенням вагових обмежень, навантаження на одиночну (ведучу) вісь 12,200 тон, при допустимих 11,500 тон.

В графі «у тому числі порушення, відповідальність за які передбачена статтею 60 Закону №2344-III: абз. 14 ч.1 перевезення вантажів з перевищенням встановлених законодавством вагових норм на 6,08%.

Водій ОСОБА_1 , під час проведення перевірки, надав пояснення в яких зазначив, що він перевозить сипучий вантаж, готовий усунути недоліки на місці та претензій не має.

28.08.2023 Відділом державного нагляду (контролю) у Запорізькій області Державної служби України з безпеки на транспорті стосовно суб`єкта господарювання ТОВ «Фаворит Логістік» винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №308406, відповідно до якої на підставі абз.14 ч.1 ст.60 Закону №2344-III на позивача накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500,00 грн.

Не погодившись з даною постановою, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Спірні правовідносини врегульовані Законом України Про дорожній рух від 30.06.1993 року №3353-XII (далі - Закон №3353-XII), Законом України, Про автомобільні дороги від 08.09.2005 №2862-IV (далі - Закон №2862-IV), Законом №2344-III, Порядком здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 року №879 (далі - Порядок №879), Правилами проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 №30 (далі - Правила №30), Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306 (далі - Правила №1306), Порядком проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1567 від 08.11.2006 (далі - Порядок №1567).

Згідно з пунктом 4 Порядку №1567 Рейдові перевірки (перевірки на дорозі) на автомобільному транспорті проводяться посадовими особами Укртрансбезпеки та її територіальних органів (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на рейдову перевірку (перевірку на дорозі) згідно з додатком 1-1, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку.

При цьому, за приписами пункту 13 Порядку №1567 Графік проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) складається та затверджується керівником або заступником керівника Укртрансбезпеки або її територіального органу з урахуванням стану аварійності, періоду, що пройшов від попередньої перевірки, забезпечення належного рівня транспортного обслуговування в окремих регіонах, інформації про діяльність осіб, що незаконно надають послуги з перевезень, перевірки дотримання умов перевезень, визначених дозволом (договором) на перевезення, та інших обставин.

Згідно із пунктом 14 зазначеного Порядку №1567 рейдовою перевіркою (перевіркою на дорозі) є перевірка транспортних засобів автомобільних перевізників на всіх видах автомобільних доріг на маршруті руху в будь-який час з урахуванням інфраструктури (автовокзали, автостанції, автобусні зупинки, місця посадки та висадки пасажирів, стоянки таксі і транспортних засобів, місця навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, зони габаритно-вагового контролю, інші об`єкти, що використовуються автомобільними перевізниками для забезпечення діяльності автомобільного транспорту) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт.

Пунктом 15 Порядку №1567 передбачено, що під час проведення рейдової перевірки перевіряється виключно: - наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; - додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону; - додержання водієм вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР) (далі - Європейська угода); - відповідність зовнішнього і внутрішнього спорядження (екіпірування) транспортного засобу встановленим вимогам; - оснащення таксі справним таксометром; - відповідність кількості пасажирів, що перевозяться, відомостям, зазначеним у реєстраційних документах, або нормам, передбаченим технічною характеристикою транспортного засобу; - додержання водієм автобуса затвердженого розкладу та маршруту руху; - наявність у всіх пасажирів квитків на проїзд та квитанцій на перевезення багажу, а у разі пільгового проїзду - відповідного посвідчення; - додержання водієм режиму праці та відпочинку, а також вимоги щодо наявності в автобусі двох водіїв у разі перевезення пасажирів на відстань 500 і більше кілометрів або перевезення організованих груп дітей за маршрутом, який виходить за межі населеного пункту та має протяжність понад 250 кілометрів; - виконання приписів щодо усунення порушень вимог законодавства про автомобільний транспорт, винесених за результатами розгляду справ про порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт, які можливо перевірити під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі); - виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.

Відповідно до пункту 3 Порядку №879 габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.

Аналіз наведених законодавчих положень дає підстави вважати, що Укртрансбезпека та її територіальні органи наділені повноваженнями здійснювати державний контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства щодо габаритно-вагових стандартів транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування.

Частиною 1 статті 29 Закону №3353-XII визначено, що до участі у дорожньому русі допускаються транспортні засоби, конструкція і технічний стан яких відповідають вимогам діючих в Україні правил, нормативів, що мають сертифікат на відповідність цим вимогам, укомплектовані у встановленому порядку, а у разі, якщо транспортний засіб згідно з цим Законом підлягає обов`язковому технічному контролю, пройшов такий контроль.

Відповідно до вимог статті 33 Закону №2862-IV рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно з вимогами пункту 2, 3 Правил №30 транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великогабаритним, якщо його габарити перевищують хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306.

Транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Згідно з пунктом 4 Правил №30 рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів. Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

Як встановлено пунктом 22.5 Правил №1306, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною автомобіля (тягача) з напівпричепом 18,75 м (для маршрутних транспортних засобів 18,75 м), фактичну масу понад 40 т, навантаження на одиночну вісь 11,5 , здвоєні осі - 16 т, строєні в тому числі транспортних засобів спеціалізованого призначення (контейнеровозів), що здійснюють перевезення одного або більше контейнерів - 21 т.

Рух транспортних засобів та їх составів, фактична маса та навантаження на вісь яких перевищують параметри, визначені підпунктами б та в цього пункту, у разі перевезення подільних вантажів забороняється.

Водночас механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що використовуються на автомобільних дорогах загального користування, визначений Порядком №879.

Відповідно до пункту 16 Порядку №879, габаритно-ваговий контроль включає документальний та/або точний контроль.

Пунктом 18 Порядку №879 встановлено, що за результатами габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка про здійснення габаритно-вагового контролю із зазначенням часу і місця його здійснення.

Згідно з пунктом 20 Порядку №879 за результатами габаритно-вагового контролю посадові особи та/або працівники Укртрансбезпеки або її територіальних органів визначають належність транспортного засобу до великовагових та/або великогабаритних.

Відповідно до пункту 21 Порядку №879 у разі виявлення факту перевищення вагових та/або габаритних параметрів транспортного засобу під час руху без дозволу на рух або у разі здійснення руху з порушенням умов, визначених у дозволі на рух, подальший рух такого транспортного засобу забороняється до усунення порушення шляхом отримання дозволу на рух за пройдену частину маршруту або повного (часткового) перевантаження вантажу, що перевозиться в інший транспортний засіб, з подальшим підтвердженням дотримання вагових та/або габаритних параметрів, установлених законодавством, або отримання дозволу на рух на весь маршрут.

Оформлення результатів перевірки та застосування адміністративно-господарських штрафів, передбачені пунктами 20-30 цього Порядку №1567.

Так, виявлені під час рейдової перевірки (перевірки на дорозі) порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму.

У разі виявлення в ході рейдової перевірки (перевірки на дорозі) транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою (особами), що провела перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

Відповідно до пункту 25 Порядку №1567 справа про порушення розглядається в територіальному органі Укртрансбезпеки за місцезнаходженням автомобільного перевізника або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи автомобільного перевізника) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення..

Пунктами 26-27 Порядку №1567 передбачено, що справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи автомобільного перевізника. Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа автомобільного перевізника повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням або надсиланням на офіційну електронну адресу (за наявності). У разі неявки уповноваженої особи автомобільного перевізника справа про порушення розглядається без її участі.

За наявності підстав керівник територіального органу Укртрансбезпеки або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.

Згідно із положеннями статті 48 Закону №2344-III у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.

Відповідно до абзацу 14 частини 1 статті 60 Закону №2344-III за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5 відсотків до 10 відсотків включно при перевезенні неподільного вантажу без відповідного дозволу або подільного вантажу - штраф у розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що у правовідносинах, які стосуються перевезення вантажів, законодавець визначив чіткі обмеження, які є обов`язковими для усіх учасників дорожнього руху. У разі здійснення перевезень вантажів з перевищенням вагових обмежень Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань має право, зокрема, виносити постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів.

Судом встановлено, що підставою для винесення оскаржуваної постанови стало встановлення факту перевищення фактичного навантаження на одиночну вісь 12,200 т, при нормативно допустимому 11,5 т, що підтверджується актом №0055113 від 25.07.2023 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів.

Суд зазначає, що за своєю правовою природою Акт перевірки є носієм доказової інформації про виявлені суб`єктом владних повноважень порушення вимог законодавства суб`єктами, щодо яких або щодо власності яких здійснювалася перевірка, та документом, на підставі зафіксованих даних в якому приймається відповідне рішення.

Не погоджуючись з оскаржуваною постановою про застосування адміністративно-господарського штрафу, позивач посилається на хибність результатів зважування транспортного засобу, оскільки перевіряючими особами не враховано характеристику вантажу (сипучий), що перевозився. Звертає увагу, що на теперішній час відсутня офіційна затверджена методика зважування сипучого вантажу по осях.

Суд відхиляє посилання позивача на специфіку вантажу, що перевозився, а саме сипучий вантаж (насіння соняшнику), маса якого під час руху є несталою в різних точках автомобіля, оскільки наказом Міністерства транспорту України Про затвердження Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні від 14.10.2014 №363 саме на водія та перевізника покладено ряд обов`язків щодо навантаження, розміщення, закріплення та перевезення сипучого вантажу.

Так, пунктами 8.14-8.15 зазначених правил передбачено, що навантажені предмети слід розміщувати і закріпляти так, щоб запобігти їх падінню, волочінню, травмуванню ними супровідних осіб чи створенню перешкод для руху.

Вантаж повинен бути належним чином закріплений засобами кріплення (ременями, ланцями, розтяжками, тросами, розпірними перекладинами, якірними рейками (балками), сітками тощо) відповідно до національних стандартів щодо правил безпечного закріплення вантажів і засобів кріплення. Кількість засобів кріплення вантажу повинна бути достатньою для здійснення його безпечного перевезення.

У свою чергу пунктом 12.5 вищевказаних правил передбачено, що для транспортування вантаж треба рівномірно розміщувати в кузові таким чином, щоб не була порушена стійкість автомобіля і не утруднювалося керування ним. Вантаж не повинен зміщуватися під час руху, випадати з кузова; волочитися і створювати небезпеку для пішоходів та інших учасників дорожнього руху.

Отже, водій, який здійснює вантажні перевезення, зокрема сипучого вантажу великоваговим (великогабаритним) автомобільним транспортом, зобов`язаний дотримуватись встановлених правил з метою уникнення порушень законодавства про автомобільний транспорт та створення небезпеки для пішоходів та інших учасників дорожнього руху, а тому доводи позивача щодо сипучості вантажу є безпідставними.

Суд вважає, що завантажуючи вантажний автомобіль в межах дозволеної фактичної маси до 40 т, перевізник зобов`язаний враховувати дозволені навантаження на осі транспортного засобу, нерівномірний розподіл маси вантажу на вісі, зміну маси навантаження на вісі та використовувати в таких випадках транспортний засіб з відповідними технічними параметрами.

Верховний Суд у постанові від 03.07.2019 у справі №819/1381/16 навів правовий висновок, що враховується судом відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), відповідно до якого відсутність на теперішній час методики зважування (вимірювання) подільного (сипучого) вантажу не є підставою для звільнення перевізників від відповідальності за перевищення вагових та габаритних параметрів транспортного засобу.

Крім того, суд зазначає, що постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 671 скасовано п.19 Порядку КМУ № 879, який передбачав обов`язок територіальних органів Укртрансбезпеки під час проведення габаритно-вагового контролю керуватися методикою, затвердженою Мінекономрозвитку.

Оскільки за змістом статей 4 і 29 Закон №3353-XII, статті 33 Закону №2862-IV визначення порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування віднесено до компетенції Кабінету Міністрів України, і такий механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів визначено Порядком №879, а також враховуючи виключення пункту 19 Порядку №879, суд дійшов висновку про відсутність у відповідача обов`язку під час здійснення габаритно-вагового контролю керуватися методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

Викладене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, наведеною в постанові від 02.08.2018 у справі №820/1420/17, від 22.12.2021 у справі №420/3371/21 тощо.

Крім того, згідно в позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 28.04.2022 у справі №540/38/21, від 08.08.2023 у справі № п/320/513/20, автомобіль на ваги (під час зважування) заїжджає повільно - зі швидкістю не більше 5-6 км на годину, відтак така швидкість руху не може призвести до значного зміщення вантажу.

Крім того, Верховний Суд в постанові від 08.08.2023 у справі № п/320/513/20 зазначив, що можливість водію розподілити вантаж рівномірно по осям, встановлена Порядком № 879, є правом власника великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, тобто є мірою його свободи, яка може бути реалізована ним за власним волевиявленням. Порядок № 879 не містить жодних застережень щодо кореспондуючого обов`язку уповноваженого органу вчинити активні дій для реалізації цього права власником великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу.

Водночас, в матеріалах справи відсутні докази активного волевиявлення з боку позивача для реалізації відповідного права, як і доказів того, що відповідачем не надано такої можливості.

Крім того, згідно в висновком Верховного Суду, викладеним у вищезазначеній постанові, здійснюючи перевезення подільного вантажу, перевізником повинно враховуватись, що під час руху по дорозі можливе пересування вантажу та зміна ваги по осям, попри це перевізник повинен дотримуватись технічних характеристик, не навантажувати на автомобіль більше його технічних можливостей і не допускати не тільки загального, а і осьового перевантаження.

Щодо доводів позивача про те, що розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт відбувався за відсутності позивача, що позбавило його права брати участь у розгляді справи, суд зазначає, що аналіз наведених вище пунктів 25 -27 Порядку №1567 дозволяє дійти висновку, що Порядком № 1567 установлено обов`язок органу державного контролю повідомити суб`єкта господарювання про час і місце розгляду справи про порушення транспортного законодавства. Водночас, неявка суб`єкта господарювання на розгляд такої справи не є перешкодою для її розгляду та прийняття відповідного рішення.

З матеріалів справи судом встановлено, що відповідач завчасно направив на адресу позивача запрошення на розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт 28.08.2023 рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення, яке отримано представником позивача із запізненням 01.09.2023 з вини працівників поштової служби, що підверджується листом начальника впз 69013, долученим до матеріалів справи.

Водночас, наведені обставини не залежали від контролюючого органу, адже він виконав відповідний обов`язок своєчасно та належним чином, а несвоєчасне вручення позивачу листа працівниками пошти не може ставитись у вину відповідачу і не оцінюється судом як порушення останнім пункту 26 Порядку № 1567.

У постанові від 01.03.2018 у справі №820/4810/17 у подібних правовідносинах щодо застосування положень пункту 26 Порядку № 1567, Верховний Суд зазначив, що відсутність особи під час розгляду справи про накладення адміністративно-господарського штрафу не позбавляє особу права спростовувати вину у суді, та, у зв`язку з цим, не може бути самостійною підставою для скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу (пункт 31 постанови).

Такий висновок також підтримано Верховним Судом в постанові від 14.12.2023 у справі № 280/1426/20.

Підсумовуючи вищенаведене, суд доходить до висновку, що підстави для визнання протиправним та скасування постанови Відділу державного нагляду (контролю) у Запорізькій області про застосування адміністративно-господарського штрафу ПШ 009745 від 28.08.2023, відсутні, у зв`язку з чим, у задоволенні позову слід відмовити.

Частинами 1, 2 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Приписами статті 90 КАС України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

З урахуванням положень статті 139 КАС України відсутні підстави для розподілу судових витрат.

Керуючись ст.ст.2, 5, 9, 77, 132, 139, 143, 243-246, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю Фаворит Логістік (69013, м. Запоріжжя, вул. Базова, буд. 9-а; ) до Відділу державного нагляду (контролю) у Запорізькій області Державної служби України з безпеки на транспорті (69118, м.Запоріжжя, вул. Чубанова, 8, ) про визнання протиправною та скасування постанови - відмовити.

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 20.12.2023.

Суддя М.О. Семененко