Справа № 620/12808/23
Суддя: Костюк Любов Олександрівна
Дата ухвалення: 2023-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Бужак Н.П., Кобаля М.І.;

розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу судді Чернігівського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2023 року (прийнята в порядку письмового провадження, м. Чернігів, дата складання повного тексту рішення - відсутня) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання передчасним наказу та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2023 року, ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до су Чернігівського окружного адміністративного суду ду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі - позивач), в якому просить:

1.визнати наказ № 451 ос від 21.12.2017 (по стройовій частині) командира військової частини НОМЕР_1 про виключення позивача зі списків особового складу та всіх видів забезпечення військової частини НОМЕР_1 передчасним;

2.зобов`язати відповідача скасувати наказ №451 ос від 21.12.2017 (по стройовій частині) командира військової частини НОМЕР_1 про виключення позивача зі списків особового складу та всіх видів забезпечення військової частини НОМЕР_1 .

Ухвалою судді Чернігівського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2023 року позовну заяву повернуто позивачу.

Не погоджуючись з постановленою ухвалою, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просить дану ухвалу скасувати, як таку, що прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи та направити справу на продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, як це передбачено ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню та погоджується з висновком суду першої інстанції щодо повернення позовної заяви.

Повертаючи позовну заяву позивачеві, суддя суду першої інстанції виходив з того, що позивачем не виконано вимоги ухвали судді про залишення позовної заяви без руху.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погоджується виходячи з наступного.

Ухвалою судді Чернігівського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2023 клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів повернуто без розгляду, позовну заяву залишено без руху та надано позивачу десятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви.

Так, в зазначеній вище ухвалі визначено шляхи усунення недоліків позовної заяви, а саме шляхом поданням:

- належним чином засвідчену копію оскаржуваного наказу № 451ос від 21.12.2017 або клопотання про його витребування у відповідності до статті 80 Кодексу адміністративного судочинства України;

- копії документів, долучених до позовної заяви відповідно до кількості учасників справи;

- копії документів, які долучені до позову у відповідності до частин 2, 5 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, тобто засвідчені належним чином;

- заяву про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду з вказанням підстав для його поновлення та доказів поважності причин такого пропуску.

На виконання вимог ухвали суду від 21.09.2023 позивачем надано клопотання про поновлення строку для звернення до суду з адміністративним позовом, в якій зазначено, що про порушення своїх прав позивач дізнався 25.08.2023 після отримання відповіді від військової частини НОМЕР_1 .

Ухвалою судді Чернігівського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2023 року позовну заяву повернуто позивачу.

Надаючи правову оцінку зазначеним обставинам справи, а також наданим додатковим поясненням та запереченням сторін, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Також пунктом 5 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи, в тому числі, позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Відповідно до пункту 5 частини 5 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, в позовній заяві зазначаються, зокрема, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Згідно з частиною 4 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

У відповідності до частини 1 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України до позовної заяви додаються її копії, а також копії доданих до позовної заяви документів відповідно до кількості учасників справи, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті.

Частиною 2 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не визначено цим Кодексом.

Відповідно до частини 5 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Отже, додані позивачем до позовної заяви копії документів, як письмові докази по справі повинні бути засвідчені належним чином.

Позовна заява подана з порушенням вимог статей 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме:

- позивачем не додано до позову належним чином засвідченої копії оскаржуваного наказу № 451ос від 21.12.2017;

- позивачем не додано копії документів, долучених до позовної заяви відповідно до кількості учасників справи;

- не надано копії документів, які долучені до позову у відповідності до частин 2, 5 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, тобто засвідчені належним чином.

Щодо клопотання позивача про витребування у військової частини НОМЕР_1 необхідних для розгляду справи документів, колегія суддів зазначає наступне.

Частинами першою, другою статті 80 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. У клопотанні про витребування доказів повинно бути зазначено: який доказ витребовується; обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; заходи, яких особа, що подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів, та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

Проте подане позивачем клопотання не відповідає статті 80 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України будь-яка письмова заява, клопотання, заперечення повинні містити, інші відомості, які вимагаються цим Кодексом.

Згідно з частиною другою статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої цієї статті і ці недоліки не дають можливості її розглянути, або якщо вона є очевидно безпідставною та необґрунтованою, суд повертає таку заяву (клопотання, заперечення) заявнику без розгляду.

Отже, клопотання позивача про витребування доказів підлягає поверненню без розгляду.

Згідно з частиною першою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до частини першої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною другою цієї статті передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно із частиною третьою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, Кодекс адміністративного судочинства України передбачає можливість встановлення цим Кодексом та іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, які мають перевагу в застосуванні порівняно із загальним шестимісячним строком, визначеним у частині другій статті 122 цього Кодексу.

Таким спеціальним строком для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби є місячний строк, установлений частиною п`ятою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 11.02.2021 у справі № 240/532/20.

Позивач звернувся до суду 28.08.2023 та оскаржує наказ № 451 ос від 21.12.2017 (по стройовій частині) командира військової частини НОМЕР_1 про виключення позивача зі списків особового складу та всіх видів забезпечення військової частини НОМЕР_1 , окремої заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду не подав.

Колегія судів наголошує, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом визначеного законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини у справах «Стаббігс та інші проти Великобританії», «Девеер про Бельгії» виходить з того, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків звернення до суду за захистом порушених прав.

Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із її заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

Законодавче обмеження строку оскарження рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації права щодо оскарження дій, рішень, бездіяльності суб`єкта владних повноважень в порядку та у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку звернення з поважних причин.

Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 13.11.2018 у справі № 804/958/17.

Позивач звернувся до суду 28.08.2023, тобто з порушенням місячного строку, встановленого частиною п`ятою статті 122 КАС України, не подавши до суду заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду з вказанням підстав для його поновлення та доказів поважності причин такого пропуску.

За приписами частини першої статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Згідно частини першої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Так, ухвалою судді Чернігівського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2023 клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів повернуто без розгляду, позовну заяву залишено без руху та надано позивачу десятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви.

Зазначено, що вказані недоліки позивач може усунути у десятиденний строк з дня вручення копії ухвали про залишення позовної заяви без руху, подавши до суду:

- належним чином засвідчену копію оскаржуваного наказу № 451ос від 21.12.2017 або клопотання про його витребування у відповідності до статті 80 Кодексу адміністративного судочинства України;

- копії документів, долучених до позовної заяви відповідно до кількості учасників справи;

- копії документів, які долучені до позову у відповідності до частин 2, 5 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, тобто засвідчені належним чином;

- заяву про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду з вказанням підстав для його поновлення та доказів поважності причин такого пропуску.

На виконання вимог ухвали суду від 21.09.2023 позивачем надано клопотання про поновлення строку для звернення до суду з адміністративним позовом, в якій зазначено, що про порушення своїх прав позивач дізнався 25.08.2023 після отримання відповіді від військової частини НОМЕР_1 .

Надаючи правову оцінку зазначеним обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Процесуальні строки, в тому числі строки звернення з позовом до адміністративного суду, в адміністративному судочинстві регулюються Главою 6 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк (ч. 5 ст. 122 КАС України).

Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 11.02.2021 у справі № 240/532/20.

Позивач звернувся до суду 28.08.2023 та оскаржує наказ № 451 ос від 21.12.2017 (по стройовій частині) командира військової частини НОМЕР_1 про виключення позивача зі списків особового складу та всіх видів забезпечення військової частини НОМЕР_1 .

Посилання позивача на той факт, що про порушення своїх прав останній дізнався лише 25.08.2023, отримавши відповідь та документи від військової частини НОМЕР_1 , не приймаються судом до уваги, оскільки серпень 2023 року є тим періодом, з якого позивач лише почав вчиняти дії щодо звернення до відповідача із запитом про суми, які були нараховані та виплачені при звільненні та суми, які виплачені після звільнення.

Крім того, у матеріалах справи відсутні докази щодо отримання відповіді відповідача саме 25.08.2023, як вказано позивачем у заяві.

Отримання позивачем відповіді військової частини НОМЕР_1 від 31.07.2023 №111/6529-23-Вих не впливає на переривання установленого процесуального строку та не спростовує обізнаність позивача про можливе порушення його прав. Тож позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права більше, ніж через 5 років з моменту звільнення з військової служби, виключення його зі списків особового складу та всіх видів забезпечення військової частини НОМЕР_1 .

При вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття дізнався та повинен був дізнатись.

Так, під поняттям дізнався необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.

Поняття повинен був дізнатися необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

Отже, особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації щодо спірного питання.

Таким чином, з дня звільнення з військової служби, особа вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів. Винятком з цього правила є випадок, коли така особа без зайвих зволікань, в розумний строк після отримання виплат, демонструючи свою необізнаність щодо розміру звернулась до органу (установи) із заявою про надання їй відповідної інформації. В такому випадку особа вважається такою, що дізналась про порушення її прав при отриманні від органу (установи) відповіді на подану нею заяву.

Суд звертає увагу на те, що таке обмеження на законодавчому рівні права звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів відповідними строками узгоджується із принципомvigilantibus non dormientibus subveniunt, згідно з яким закони допомагають тим, хто пильнує.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (п. 33 рішення від 21 грудня 2010 року у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України»).

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 26 квітня 2007 року у справі «Олександр Шевченко проти України» зазначено: заявник не зміг довести, що він вчиняв будь-які кроки, щоб довідатись про стан провадження у його справі, отже його скарга є необґрунтованою, оскільки є невідповідною вимозі «розумного строку».

Таким чином, поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Таким чином, підстави зазначені позивачем у заяві визнані судом неповажними, оскільки про порушення своїх прав позивач дізнався у грудні 2017 року та мав достатній час для звернення до суду за захистом своїх порушених прав в межах, встановленого ч. 5 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України строку.

Інших доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до суду не надано.

Частиною 2 статті 123 КАС України встановлено, що якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до п.9 ч.4 ст.169 КАС України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Враховуючи положення пункту 9 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України та те, що недоліки позовної заяви не усунуто, позовну заяву необхідно повернути позивачу.

Одночасно, суд вважає за необхідне роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Колегія суддів дійшла висновку, що суддею суду першої інстанції винесено законне, обґрунтоване рішення з врахуванням норм чинного законодавства і не знаходить підстав для його скасування.

Доводи апеляційної скарги спростовуються вищевикладеним та є таким, що не відповідають обставинам справи.

Зі змісту частин 1-4 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції ухвалено судове рішення з додержання норм процесуального та матеріального права, в зв`язку з чим вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 241, 242, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а ухвалу судді Чернігівського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2023 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, проте на неї може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду в порядку та строки, передбачені ст. 329 КАС України.

Головуючий суддя: Л.О. Костюк

Судді: Н.П. Бужак

М.І. Кобаль