Справа № 620/5833/23
Суддя: Кузьмишина Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/5833/23 Суддя (судді) першої інстанції: Дар`я ВИНОГРАДОВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Кузьмишиної О.М.,

суддів: Кобаля М.І., Костюк Л.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Ріпкинської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 24 липня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Ріпкинської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Ріпкинської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області, в якому просить:

- визнати протиправною відмову відповідача щодо компенсації вартості на проїзд за 2022 рік;

- зобов`язати відповідача виплатити компенсацію за квитки на проїзд у 2022 році, згідно із Законом України "Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи";

- стягнути з відповідача 10 000 грн. моральної шкоди.

Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідно до пункту 19 частини першої статті 20 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" особам, віднесеним до категорії 1 (пункт 1 статті 14 Закону) надається така гарантована державою компенсація та пільга - безоплатний проїзд один раз на рік до будь-якого пункту України і назад автомобільним або повітряним, або залізничним, або водним транспортом з правом першочергового придбання квитків. Вважає, що відповідно до вказаної норми має право на компенсацію витрат на проїзд.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 24 липня 2023 року адміністративний позов задоволено частково, визнано протиправною відмову Ріпкинської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області щодо компенсації вартості на проїзд за 2022 рік; зобов`язано Ріпкинську селищну раду Чернігівського району Чернігівської області виплатити ОСОБА_1 компенсацію за квитки на проїзд у 2022 році відповідно до Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у сумі 600,00 грн.

В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, Ріпкинською селищною радою Чернігівського району Чернігівської області подано апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити у повному обсязі.

Скаргу апелянт мотивує тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору. Зазначає, що позивач помилково звернулась до Ріпкинської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області, позаяк Управління соціального захисту населення Чернігівської районної державної адміністрації є органом уповноваженим на проведення спірної виплати ОСОБА_1 .

Ухвалами колегії Шостого апеляційного адміністративного суду від 30 жовтня 2023 року відкрито провадження за апеляційною скаргою Ріпкинської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області та призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження.

Позивач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу.

Відповідно до частин першої, третьої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши суддю-доповідача, проаналізувавши матеріали справи, аргументи та доводи сторін, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено колегією суддів апеляційного суду, ОСОБА_1 має статус потерпілої від Чорнобильської катастрофи 1 категорії, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_1 .

На звернення позивача до відповідача щодо компенсації витрат за проїзд, останній листом від 27.02.2023 № 357/04-06 повідомив, що вирішення цього питання віднесено до повноважень органів соціального захисту.

Вважаючи відмову Ріпкинської селищної ради протиправною, позивач звернулась до суду з даним позовом.

У межах заявлених позовних вимог суд першої інстанції дійшов висновку, що чинним законодавством України гарантовано право осіб, постраждалих від наслідків Чорнобильської катастрофи, на компенсацію в повному обсязі, за рахунок державного бюджету, вартості проїзду до будь-якого населеного пункту України та у зворотному напрямку один раз на рік, відтак суд виснував, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів апеляційного суду не погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з такого.

Відповідно до пункту 19 частини першої статті 20 Закону України «Про статус соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, віднесеним до категорії 1, надаються гарантовані державою компенсації та пільги, зокрема: безплатний проїзд один раз на рік до будь-якого пункту України і назад автомобільним або повітряним, або залізничним, або водним транспортом з правом першочергового придбання квитків.

Пунктом 13 Порядку використання коштів державного бюджету для виконання програм, пов`язаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.09.2005 № 936 (далі - Порядок №936), передбачено відшкодування громадянам один раз на рік вартості проїзду міжміським транспортом до будь-якого населеного пункту України та у зворотному напрямку (без врахування пересадок) здійснюється за рахунок відповідних субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетом та за місцем реєстрації громадян на підставі проїзних квитків, пред`явлених управлінню (відділу) праці та соціального захисту населення райдержадміністрації, виконкому міських, районних у містах рад.

Таким чином, на час виникнення спірних правовідносин норми чинного законодавства передбачали право позивача, як особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи», віднесеної до категорії 1, на безоплатний проїзд один раз на рік до будь-якого пункту України і назад автомобільним або повітряним, або залізничним, або водним транспортом з правом першочергового придбання квитків.

Разом з тим, реалізація такого права передбачає дотримання певних умов.

Так, з оскаржуваної відповіді Ріпкинської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області вбачається, що відповідачем відмовлено у виплаті спірної компенсації ОСОБА_1 з посиланням на необхідність звернення останньої до органів соціального захисту населення. Слід зазначити разом із тим, що роз`яснення порядку та визначення конкретного органу, уповноваженого розглянути заяву про здійснення особі компенсації за проїзд за 2022 рік лист-відповідь відповідача не містить.

Однак, на підставі аналізу пункту 13 Порядку використання коштів державного бюджету для виконання програм, пов`язаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.09.2005 № 936, суд апеляційної інстанції висновує, що належним суб`єктом для звернення та вирішення питання про проведення спірної компенсації вартості на проїзд за 2022 рік для ОСОБА_1 є Управління соціального захисту населення Чернігівської районної державної адміністрації.

Відтак, протиправних дій, які полягають у відмові відповідача здійснити компенсацію ОСОБА_1 вартості на проїзд за 2022 рік, колегія суддів не вбачає, тому в цій частині аргументи позивача не знайшли свого підтвердження.

Встановлення правомірності відмови відповідача щодо компенсації вартості на проїзд, в свою чергу унеможливлює зобов`язання останнього виплатити позивачу компенсацію за квитки на проїзд у 2022 році, згідно з Законом України "Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", оскільки належним адресатом звернення ОСОБА_1 є Управління соціального захисту населення Чернігівської районної державної адміністрації.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів вважає спроможними доводи апелянта стосовно помилковості звернення ОСОБА_1 до Ріпкинської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області.

Відтак, позовні вимоги щодо зобов`язання відповідача виплатити компенсацію за квитки на проїзд у 2022 році не підлягають задоволенню, як такі що заявлені до неналежного відповідача.

Серед іншого, колегія суддів вважає за необхідне відзначити, що зі змісту спірного рішення встановлено, що судом першої інстанції оцінено та в свою чергу відхилено аргументи, які відповідач не повідомляв, а саме: щодо посилання відповідача на відсутність виділених з Державного бюджету України коштів, а також не затвердження відповідних місцевих програм як на підстави невиконання покладеного на нього обов`язку щодо проведення компенсації вартості квитків за проїзд за 2022 рік. Зміст дослідженої відповіді вказує на інші підстави відмови позивачу у виплаті компенсації за проїзд.

Одночасно, колегія суддів зауважує, що позивачем до позовної заяви долучено квитки із серійними номерами № НОМЕР_2 та №567758. Втім, як вбачається з матеріалів справи, у зверненні від 31.01.2023 до відповідача ОСОБА_1 долучила квитки із іншими серійними номерами - № НОМЕР_3 та №567399.

На дану суперечність покликався відповідач у відзиві на позовну заяву від 12.06.2023, втім, як вбачається з оскаржуваного рішення, даний доказ не був розглянутий та оцінений судом першої інстанції.

Згідно з частиною другою статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

З урахуванням попередніх висновків, колегія суддів встановила порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвели до неправильного вирішення спору в оскаржуваній частині.

Оскільки, вимога щодо відшкодування моральної шкоди є похідної та залежить від задоволення основних позовних вимог, підстав для задоволення яких суд апеляційної інстанції не встановив, така вимога підлягає залишенню без задоволення з мотивів наведених вище.

Відповідно до статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відтак, виходячи з наведеного у сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими, недоведеними та такими, що задоволенню не підлягають, тому вважає за необхідне рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Ріпкинської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області - задовольнити частково.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 24 липня 2023 року у справі №620/5833/23 - скасувати та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Ріпкинської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити в повному обсязі.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та подальшому оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач О.М. Кузьмишина

Судді М.І. Кобаль

Л.О. Костюк