Справа № 400/7173/23
Суддя: Блажівська Н.Є.
Дата ухвалення: 2023-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

18 грудня 2023 року

м. Київ

справа №400/7173/23

адміністративне провадження № К/990/42328/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Блажівської Н.Є.,

суддів: Дашутіна І.В., Шишова О.О.,

перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області на ухвалу П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14 листопада 2023 року у справі за позовом Дочірнього підприємства «Південне» до Головного управління ДПС у Миколаївській області, Головного управління ДПС у Волинській області, Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішення,

УСТАНОВИВ:

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 2 серпня 2023 року позов задоволено.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду першої інстанції Державна податкова служба України та Головне управління ДПС у Волинській області 30 серпня 2023 року подали апеляційну скаргу, яку ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 7 вересня 2023 року залишено без руху з наданням апелянтам строку для усунення недоліків шляхом зазначення підстав, відповідно до яких апелянти за законом звільняються від сплати судового збору, або надання кожним апелянтом документу про сплату судового збору.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 28 вересня 2023 року відмовлено у задоволенні заяви Головного управління ДПС у Волинській області про продовження строку усунення недоліків апеляційної скарги та повернуто апеляційну скаргу апелянтам.

18 жовтня 2023 року засобами поштового зв`язку Державна податкова служба України та Головне управління ДПС у Волинській області вдруге звернулись до суду з апеляційною скаргою на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 2 серпня 2023 року.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26 жовтня 2023 року визнано неповажними причини пропуску Державною податковою службою України та Головним управлінням ДПС у Волинській області строку на апеляційне оскарження рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 2 серпня 2023 року та залишено апеляційну скаргу без руху з наданням апелянту строку для усунення недоліків шляхом зазначення інших підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження з наданням доказів на підтвердження існування таких інших підстав.

Визнаючи неповажними причини пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції виходив з того, що обставини, пов`язані з неможливістю сторони сплатити судовий збір, у тому числі, пов`язані з фінансуванням суб`єкта владних повноважень з державного бюджету України та відсутністю у ньому коштів, призначених для сплати судового збору, не є підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження.

Копія ухвали апеляційного суду від 26 жовтня 2023 року була доставлена до Електронних кабінетів апелянтів в підсистемі ЄСІТС «Електронний суд» 30 жовтня 2023 року о 12:28 год., відомості про доставлення копії ухвали до електронних кабінетів апелянтів, отриманні судом 30 жовтня 2023 року, а тому недоліки апеляційної скарги мали бути усунені у строк до 9 листопада 2023 року включно.

3 листопада 2023 року від Головного управління ДПС у Волинській області надійшло клопотання про усунення недоліків апеляційної скарги, в якому повідомлено про наявність електронного кабінету та до якого додані докази сплати судового збору в сумі 4026 грн, а також наведено інші причини пропуску строку на апеляційне оскарження, посилаючись на приписи статей 13, 169, 295, 299 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення ЄСПЛ, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, статей 55, 129 Конституції України, статті 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», рішення КСУ, Рекомендації Комітету міністрів Ради Європи від 14 травня 1981 року, ухвалу КАС ВС.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14 листопада 2023 року визнано неповажними інші причини пропуску Головним управлінням ДПС у Волинській області строку на апеляційне оскарження рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 2 серпня 2023 року; відмовлено у задоволенні клопотання Державної податкової служби України та Головного управління ДПС у Волинській області про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 2 серпня 2023 року; відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Державної податкової служби України та Головного управління ДПС у Волинській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 2 серпня 2023 року.

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, суд виходив із того, що наведені Головним управлінням ДПС у Волинській області у клопотанні від 3 листопада 2023 року інші причини пропуску строку на апеляційне оскарження не є поважними, оскільки у якості інших причин пропуску апелянт зазначив норми матеріального і процесуального права та судові рішення, не вказавши при цьому жодних фактичних обставин, які б надали апеляційному суду можливість дійти висновку про наявність поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження.

14 грудня 2023 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Головного управління ДПС у Волинській області на ухвалу П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14 листопада 2023 року, у якій скаржник просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та направити справу для подальшого розгляду в апеляційному порядку.

Обґрунтовуючи вимоги касаційної скарги, скаржник посилається на те, що суд апеляційної інстанції допустив порушення норм процесуального права і, як наслідок, дійшов помилкового висновку про наявність підстав для відмови у відкритті апеляційного провадження у справі.

При цьому скаржник зазначає, що первісну апеляційну скаргу подано в межах строку, визначеному статтею 295 КАС України, однак, через відсутність бюджетних асигнувань на оплату судового збору, апеляційна скарга була повернута. Разом з тим, апелянт зазначає, що подав повторну апеляційну скаргу у максимально короткий строк після повернення первісної апеляційної скарги, що, на думку скаржника, є свідченням того, що відповідач намагався вчинити усі залежні від нього процесуальні дії у розумний строк для реалізації свого права на апеляційне оскарження.

Перевіряючи доводи касаційної скарги, суд виходить з такого.

Відповідно до вимог пункту 5 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

Згідно частини другої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України визначено строк на апеляційне оскарження судового рішення, а пунктом першим частини п`ятої статті 296 цього Кодексу закріплено вимоги щодо форми та змісту апеляційної скарги, в тому числі щодо надання документа про сплату судового збору.

За правилами частини третьої статті 298 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними (пункт четвертий частини першої статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України).

Крім того, згідно з частиною другою статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга прокурора, суб`єкта владних повноважень подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків подання апеляційної скарги суб`єктом владних повноважень у справі, про розгляд якої він не був повідомлений або до участі в якій не був залучений, якщо суд ухвалив рішення про його права та (або) обов`язки.

Статтею 44 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема, виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, а також виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом (пункти 6, 7 частини п`ятої цієї статті).

Отже, наведеними нормами чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема, щодо дотримання строку апеляційного оскарження.

Для цього учасник справи як особа, зацікавлена у поданні апеляційної скарги, повинна вчиняти усі можливі та залежні від нього дії, використовувати у повному обсязі наявні засоби та можливості, передбачені чинним законодавством.

Окрім цього, пунктом другим частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом віднесено до основних засад (принципів) адміністративного судочинства, зміст якого розкриває стаття 8 цього Кодексу, й визначає, що усі учасники судового процесу є рівними перед законом і судом.

Такі положення наведених правових норм процесуального права знайшли своє відображення і у статті 44 Кодексу адміністративного судочинства України, частина перша якої вказує, що учасники справи мають рівні процесуальні права та обов`язки.

Отже, органи державної влади, маючи однаковий обсяг процесуальних прав та обов`язків поряд з іншими учасниками справи, мають діяти вчасно та в належний спосіб, дотримуватися своїх власних внутрішніх правил та процедур, встановлених в тому числі нормами процесуального закону, не можуть і не повинні отримувати вигоду від їх порушення, уникати або шляхом допущення зайвих затримок та невиправданих зволікань відтерміновувати виконання своїх процесуальних обов`язків.

Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій.

Згідно з частиною першою статті 45 Кодексу адміністративного судочинства України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain» Європейський суд з прав людини зазначив, по заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення у строк встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку оскарження з поважних причин.

У ситуації з пропуском строків державними органами поважними причинами пропуску строку не може виступати необхідність дотримання внутрішньої процедури виділення та погодження коштів на сплату судового збору чи тимчасова відсутність таких коштів. Це пов`язано з тим, що держава має дотримуватись принципу «належного урядування» та не може отримувати вигоду від порушення правил та обов`язків, встановлених нею ж.

Крім того, Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, у постанові від 28 квітня 2021 року у справі № 640/3393/19, висловлено правову позицію, що причини пропуску строку є поважними, якщо обставини, які зумовили такі причини, є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами. У ситуації з пропуском строків державними органами поважними причинами пропуску строку не може виступати необхідність дотримання внутрішньої процедури виділення та погодження коштів на сплату судового збору податковим органом чи тимчасова відсутність таких коштів. Крім того, відсутність бюджетного фінансування не надає суб`єкту владних повноважень право в будь-який час після сплину строку апеляційного оскарження реалізовувати право на апеляційне оскарження судового рішення.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд апеляційної інстанції виходив з того, що наведені у клопотанні від 3 листопада 2023 року апелянтом інші причини пропуску строку на апеляційне оскарження не є поважними, оскільки у якості інших причин пропуску апелянт зазначив норми матеріального і процесуального права та судові рішення, не вказавши при цьому жодних фактичних обставин, які б надали апеляційному суду можливість дійти висновку про наявність поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження.

Скаржник безпідставно посилається у касаційній скарзі на пункт 4 частини першої статті 238 КАС України оскільки Волинським окружним адміністративним судом ухвалою від 20 березня 2023 року відкрито провадження у справі № 140/3759/23 між тими ж сторонами та про той самий предмет і з тих самих підстав. Так, згідно з Єдиним державним реєстром судових рішень ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 29 травня 2023 року позовну заяву у справі № 140/3759/23 залишено без розгляду, про що й зазначає скаржник, натомість скаржник не наводить ухвалу суду про закриття провадження у справі № 140/3759/23.

Таким чином, подана касаційна скарга є необґрунтованою. Правильне застосовування апеляційним судом норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, що, в свою чергу, у розумінні частини другої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись статтею 333 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління ДПС у Волинській області на ухвалу П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14 листопада 2023 року у справі за позовом Дочірнього підприємства «Південне» до Головного управління ДПС у Миколаївській області, Головного управління ДПС у Волинській області, Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішення.

Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами направити скаржнику, а копію касаційної скарги залишити в суді касаційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя доповідач Н.Є. Блажівська

Судді І.В. Дашутін

О.О. Шишов