Справа № 200/4039/23
Суддя: Гайдар Андрій Володимирович
Дата ухвалення: 2023-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2023 року справа №200/4039/23

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Гайдара А.В., Казначеєва Е.Г., Компанієць І.Д., розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 28 вересня 2023 року (головуючий суддя І інстанції Загацька Т.В.), складеного в повному обсязі 28 вересня 2023 року, у справі № 200/4039/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання дій протиправними, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови у призначенні пенсії ОСОБА_1 ;

- скасувати рішення від 17.03.2023 № 96 про відмову в призначенні пенсії;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 26.05.2022 про призначення пенсії за віком та призначити, нарахувати та виплатити пенсію з 03.02.2022 на підставі статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон №1788-ХІІ);

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 28 вересня 2023 року відмовлено у задоволені позовних вимог.

Не погодившись з судовим рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Донецького окружного адміністративного суду від 28 вересня 2023 року у справі № 200/4039/23 та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянтом зазначено, що на час звернення до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах позивачу виповнилось 55 років при наявності страхового стажу не менше 20, що є достатнім для висновку про набуття права на пенсію за вимогами ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Посилалась на висновки Верховного Суду по цивільним справам.

Також, вважає, що витрати на отримання професійної правничої допомоги та понесені судові витрати мають бути відшкодовані за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Сторони в судове зсідання не викликались, про дату та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.

Апеляційним судом витребувано у Донецького окружного адміністративного суду справу № 200/4039/23, однак листом року суд першої інстанції повідомив про неможливість надання справи в паперовому вигляді. Також повідомлено, що всі документи експортовано в комп`ютерну програму «Діловодство спеціалізованого суду».

Відтак, апеляційний суд вважає за можливе здійснити апеляційний перегляд за документами, наявними в підсистемі «Електронний суд»

Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив матеріали справи і обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідив правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, встановив наступне.

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ,

26.05.2022 ОСОБА_1 звернулася до територіального органу Пенсійного фонду України за місцем реєстрації із заявою про призначення пенсії.

За результатом розгляду заяви позивача, Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області було прийнято рішення № 96 від 01.06.2022 про відмову у призначенні пенсії за віком за принципом екстериторіальності у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, який передбачений статтею 26 Закону № 1058.

Не погодившись із рішенням відповідача, позивачем було подано позовну заяву до суду.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2022 року у справі № 200/3761/22 адміністративний позов позивача частково задоволено та визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови у призначенні пенсії ОСОБА_1 та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 01.06.2022 №96 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 ; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 26.05.2022 року з урахуванням висновків суду.

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 14 березня 2023 року у справі № 200/3761/22 рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2022 року у справі № 200/3761/22 скасовано частково та в резолютивній частині рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2022 року у справі №200/3761/22: в абзаці четвертому слова і цифри Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області замінити словами і цифрами Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області; в абзацах шостому і сьомому слова і цифри судовий збір у розмірі 132 (сто тридцять дві) грн. 32 коп. та витрати на правничу допомогу у розмірі 333 (триста тридцять три) 99 коп. замінити словами і цифрами судовий збір у розмірі 198 (сто дев`яносто вісім) гривень 48 коп. та витрати на правничу допомогу у розмірі 500 (п`ятсот) гривень; абзац восьмий виключити.

В іншій частині рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2022 року у справі № 200/3761/22 - залишити без змін.

На виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2022 року у справі № 200/3761/22 відповідачем повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 26.05.2022 року з урахуванням висновків суду.

За результатом повторного розгляду заяви позивача від 26.05.2022 та із урахуванням висновків рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2022 року у справі № 200/3761/22 Головним управлінням до страхового стажу позивача зараховано всі періоди роботи та прийнято рішення № 96 від 17.03.2023 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 з підстав відсутності необхідного страхового стажу 29 років у відповідності до статті 26 Закону № 1058. Вік позивача на дату звернення за пенсією 60 років 03 місяці 24 дні. Страховий стаж становить 21 рік 06 місяців 15 днів.

28.03.2023 адвокатом позивача надіслано запит №31 до ГУ ПФУ у Львівській області з питанням про невиконання та незастосування правових висновків Великої Палати Верховного Суду Постанови від 19.02.2020 справи №520/15025/16-а, та висновків зразкової справи №360/3611/20 Головним Управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області при прийнятті рішення про відмову у призначенні пенсії №96 від 17.03.2023 після повторного розгляду заяви про призначення пенсії за віком від 26.05.2022 року ОСОБА_1 , які обов`язкові до виконання ГУПФ України у Львівській області.

03.04.2023 представником позивача було отримано відповідь на адвокатський запит №31 від ГУ ПФУ у Львівській області від 03.04.2023 №1300-5903-8/47270, в якому зазначено, що згідно з частиною другою статті 5 Закону № 1058 виключно цим Законом визначаються види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; пенсійний вік чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на призначення пенсії за віком; мінімальний розмір пенсії за віком.

Відповідно до пункту 16 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону № 1058 до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії.

Відповідачем вказано, що при розгляді заяви ОСОБА_1 від 26.05.2022 про призначення пенсії за віком, застосовано Закон № 1058, статтею 26 якого визначено умови призначення пенсії за віком.

Щодо застосування висновків Великої Палати Верховного Суду, які викладені у постанові від 19.02.2020 у справі № 520/15025/16-а та у зразковій справі № 360/3611/20 звертає увагу на те, що предметом розгляду цих справ було питання призначення пенсії за віком на пільгових умовах, а не призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону № 1058.

Вважаючи рішення про відмову у призначенні пенсії та відповідь відповідача від 03.04.2023 протиправним, позивачка звернулась до суду із даним позовом.

Приймаючи спірне рішення суд першої інстанції виходив з того, що рішення Пенсійного фонду є правомірним

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення виключно в межах апеляційної скарги та зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

З 01.01.2004 набрав чинності Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон №1058-IV), який, згідно преамбули, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом. Зміна умов і норм загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.

Відтак, з 01.01.2004 Закон №1058-IV є основним законом, який визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду.

Відповідно до ст. 1 Закону №1058-IV пенсія щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Частиною 1 статті 9 Закону № 1058-IV передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати:

1) пенсія за віком;

2) пенсія по інвалідності;

3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону № 1058-IV, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року не менше 29 років.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону №1058-ІV, пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

З системного аналізу наведених правових норм судом зроблено висновок про те, що умовами призначення пенсії за віком у відповідності до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин), є наявність декількох складових, а саме:

досягнення пенсійного віку для жінок - 60 років та

наявність страхового стажу на момент досягнення пенсійного віку (з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року не менше 29 років).

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернулась до пенсійного органу 26.05.2022, коли їй виповнилось повних 60 років, тобто у відповідності до положень ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», вона досягла пенсійного віку (60 років), однак страховий стаж позивача на дату звернення складає 21 рік 06 місяців 15 днів, відтак, вона не набула необхідного (29 років) страхового стажу, що надає право на призначення пенсії за віком за нормами вказаного Закону.

Колегія суддів вважає неприйнятними доводи апеляційної скарги, що пенсія за віком повинна бути призначена позивачу у відповідності до норм статей 12, 20 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року №1788 XI, а саме по досягненні 55 річного віку і при стажі роботи не менше 20 років, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення», право на пенсію за віком мають: чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років; жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Особам, які не мають достатнього для призначення повної пенсії стажу роботи (стаття 12), призначаються пенсії за віком при неповному стажі в розмірі, пропорційному наявному стажу (стаття 68), але не менше соціальної пенсії (пункт "б" статті 94) (ч. 1 ст. 20 Закону України «Про пенсійне забезпечення»).

Пунктом 16 розділу ХV Прикінцевих положень Закону № 1058-IV визначено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788-ХІІ застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії.

Тобто, норми Закону України «Про пенсійне забезпечення» підлягають субсидіарному (додатковому) застосуванню у разі неурегульованості певного питання нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», який є основним законом, що визначає підстави призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду.

З урахуванням наведеного, помилковим є твердження позивача, що призначення пенсії за віком повинно бути здійснено за нормами Закону України «Про пенсійне забезпечення», оскільки на момент звернення до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії (26.05.2022), питання призначення пенсії за віком врегульовано Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а не Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Суд не приймає посилання скаржника на рішення Великої палати Верховного Cуду в межах справи № 360/3611/20, оскільки спірні в ньому правовідносини стосується призначення пенсії за віком на пільгових умовах на підставі статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що не є тотожнім з предметом позову по даній справі, а тому не підлягає застосуванню в даній справі.

За таких обставин, рішення пенсійного органу про відмову у призначенні пенсії за віком є правомірним і підстави для його скасування, відсутні.

Стосовно вимог апелянта щодо стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу та інших судових витрат, колегія суддів зазначає, що вони не підлягають задоволенню з урахуванням вимог ст.139 КАС України, оскільки апелянту відмовлено в задоволенні апеляційної скарги з вищезазначених підстав.

Відповідно до положень ч.1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, оскільки суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись статтями 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 28 вересня 2023 року у справі № 200/4039/23 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 21 грудня 2023 року.

Судді А.В. Гайдар

Е.Г. Казначеєв

І.Д.Компанієць