Справа № 694/2132/23
Суддя: Сакун Д. І.
Дата ухвалення: 2023-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 694/2132/23
Рішення

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.12.2023 року м. Звенигородка

Звенигородський районний суд Черкаської області в складі:

Головуючої судді Сакун Д.І.,

за участю секретаря судового засідання Литвин Н.М.,

розглянувши в приміщенні Звенигородського районного суду Черкаської області в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , фактично проживаючого: АДРЕСА_2 , тел. НОМЕР_2 ) до поліцейського в2р1б1 ППП в м.Біла Церква та Білоцерківському районі УПП у Київській області ДПП сержанта поліції Лагоди Андрія Андрійовича (адреса: вул. Сухоярська, 18а, м. Біла Церква, 09109, , тел. НОМЕР_3 ), Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (адреса: вул. Федора Ернста, 3, м. Київ, 03048, тел. ) про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

Позивач звернувся із вказаним позовом до суду, в якому просить скасувати постанову серія: БАВ № 372660 від 28.08.2023 р. о 09:00 год. поліцейського в2р1б1 ППП в м.Біла Церква та Білоцерківському районі УПП у Київській області ДПП сержанта поліції Лагоди Андрія Андрійовича. Провадження по адміністративній справі - закрити, відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Свої вимоги позивач мотивує тим, згідно постанови серія: БАВ № 372660 від 08.08.2023 р. о 09:00 год. поліцейського в2р1б1 ППП в м.Біла Церква та Білоцерківському районі УПП у Київській області ДПП сержанта поліції Лагоди Андрія Андрійовича по

справі про адміністративне правопорушення його, громадянина ОСОБА_1 , піддано адміністративному стягненню за ст. 121 - 3 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 1190 (одна тисяча сто дев`яносто) гривень 00 коп. Зазначена постанова мотивована тим, що ОСОБА_1 , керував автомобілем "Iveco 35.10 " д.н. « НОМЕР_4 » в темну пору доби, в якого не освітлювався задній номерний знак, чим порушив: п. 2.9.в та п.30.2.

Правил дорожнього руху (ПДР). Вважає, що застосоване до нього стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1190 (одна тисяча сто дев`яносто) грн. 00 коп. є незаконним, неправомірним та необгрунтованим з огляду на відсутність складу адміністративного правопорушення, а саме ознак умислу та необережності (згідно ст.9, 10, 11 КУпАП), що мотивоване наступним: перед початком руху позивач перевірив належність роботи освітлення заднього номерного знаку (номерний знак освітлювався); під час руху ТЗ не можливо спостерігати, чи горить лампочка освітлення номерного знаку, не можливо встановити дату та час, коли лампочка може вийти з ладу; після зупинки сержантом ДПП і вказівки на непрацююче освітлення номерного знаку ОСОБА_1 приступив до усунення даної несправності і через деякий час знайшов причину у відставшому проводі маси живлення від контакту, що спричинив втрату освітлення номерного знаку; освітлення номерного знаку частково працювало, про що він повідомив сержанта поліції; очевидно, що контакт відійшов внаслідок неякісного дорожнього покриття (по автошляху від Звенигородки до Таращі дорожнє покриття знаходиться в дуже негативному стані, з ямами, вибоїнами та брилами). Незважаючи на те, що він одразу приступив до усунення несправності і через деякий час усунув її, однак сержант поліції Лагода А.А проігнорував очевидну відсутність складу адміністративного правопорушення, а саме його основних складових - умислу чи необережності та всупереч твержденням ст. 9, 10, 11 КУпАП склав постанову. На підставі викладеного вважає, що у його діях відсутній склад правопорушення, що передбачене ст. 121 - 3 КУпАП.

Представником відповідача Лагоди А.А. подано відзив в якому вказано, що поліцейський діяв виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначений чинним законодавством, а постанова винесена з дотриманням всіх вимог встановлених КУпАП та Інструкцією, тому позов не підлягає задоволенню. Так, 25.08.2023 року поліцейський, здійснюючи патрулювання визначеної території, безпосередньо став свідком руху транспортного засобу позивача із неосвітленим заднім державним номерним знаком, тому було прийнято рішення зупинити даний транспортний засіб для встановлення обставин. Водій зухвало себе поводив та всілякими методами намагався уникнути відповідальності. Поліцейським було винесено постанову, позивачем заявлено клопотання про перенесення розгляду справи, з метою дадати докази. Клопотання ОСОБА_1 було задоволено, однак він не з`явився на розгляд. Поліцейським Лагодою А.А. було проведено та завершено розгляд справи без позивача на підставі наявних матеріалів. Також відповідно до відеозапису, можна дійти висновку, що технічна несправність у позивача вже давно та він не намагається її усунути.

Позивачем подано відповідь на відзив, де останній зазначив, про неправдивість твердження про зухвалу поведінку, оскільки після зупинки поліцейським, позивач надав для ознайомлення всі необхідні документи, але працівник поліції здійснив незаконну вимогу щодо пред`явлення протоколу технічного огляду транспортного засобу. Після відмови в отриманні протоколу поліцейський намагався відразу перейти до розгляду справи, щоб винести позивачу постанову про адміністративне правопорушення, проігнорувавши прохання позивача надати можливість виправити несправність. Також зазначає, що під час перевірки стану освітлення позивачем було виявлено відійшовший провід від роз`єму із задньої сторони бампера, про що він повідомив поліцейських та здійснив фото фіксацію даної обставини. Просить відмовити відповідачу в задоволенні вимог зазначених у відзиві.

Представником відповідача та співвідповідача ОСОБА_3 подано відзив на позовну заяву про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення серії БАВ № 372660 від 28.08.2023 року, в якому просив врахувати відзив з додатками від 27.09.2023 року та відмовити в повному обсязі у позові ОСОБА_1

07.12.2023 року у відповіді на відзив позивач просить задовольнити позов в повному обсязі та відмовити відповідачу в задоволені вимог зазначених у відзиві, врахувавши ту обставину, що на початку руху позивачем було перевірено належність роботи освітлення автомобіля, зокрема підсвітки номерних знаків, які працювали, тобто несправність зявилася під час руху транспортного засобу, можливо, в результаті неякісного дорожнього покриття та зважаючи на ту обставину, що під час руху транспортного засобу не передбаченого технічними особливостями можливості слідкувати за зникненням освітлення номерного знаку, тому ознак умислу або необережності в його діях не має.

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі

Ухвалою Звенигородського районного суду Черкаської області від 13 вересня 2023 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

02.10.2023 року від позивача надійшла заява про відкладення розгляду справи.

06.10.2023 року позивачем подано заяву про заміну належного відповідача по справі.

10.10.2023 року позивач подав відповідь на відзив.

26.10.2023 року позивач ОСОБА_1 подав до суду заяву про заміну належного відповідача по справі на Департамент патрульної поліції Національної поліції України (адреса: вул. Федора Ернста, 3, м. Київ, 03048, тел. ).

Оскільки справа розглядається в порядку спрощеного провадження без виклику сторін та враховуючи скорочені строки розгляду справи, суд ухвалою від 26.10.2023 року залучив в якості співвідповідача Департамент патрульної поліції Національної поліції України (адреса: вул. Федора Ернста, 3, м. Київ, 03048, тел. ).

30.11.2023 року від представника відповідача та співвідповідача ОСОБА_3 надійшов відзив на позовну заяву про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення серії БАВ № 372660 від 28.08.2023 року та прохання про розгляд справи без участі відповідача.

07.12.2023 року позивач подав відповідь на відзив від 21.11.2023 року.

З огляду на вищезазначене суд, на підставі ч. 5 ст. 279 ЦПК України розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Фактичні обставини, встановлені судом

Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, від 28.08.2023 серії БАВ № 372660 позивача, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 1190. 00 грн. Згідно вказаної постанови ОСОБА_1 25.08.2023 року о 01.00 год. на А/Д М-05 Київ-Одеса 29 км. керував автомобілем "Iveco 35.10 " д.н. « НОМЕР_4 » в темну пору доби, у якого не працювала підсвітка державних номерних знаків, чим порушив: п. 2.9.в та п.30.2.Правил дорожнього руху України (а.с.4).

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 має інвалідність ІІ групи (інвалідність з дитинства), має право на пільги, встановлені законодавством України (а.с.9,10).

Згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, ОСОБА_1 є власником транспортного засобу вантажний - спеціалізований фургон Iveco 35.10, д.н. НОМЕР_4 (а.с.6).

Мотиви, з яких виходить суд, застосування норм права, оцінка аргументів сторін

Так, частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно із статтею 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, чого в даному випадку інспектором дотримано не було.

Відповідно до статті 246 КУпАП передбачено, що порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху.

Відповідно до Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Частиною першою статті 7 Закону України «Про національну поліцію» визначено, що під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації.

Згідно із пунктами восьмим, одинадцятим частини першої статті 23 вказаного Закону, поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Частиною першою статті 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративний проступок - це насамперед дія або бездіяльність, що при наявності певних ознак розглядається законом як порушення встановлених правил поведінки громадян у певних сферах громадського життя. До таких правил, зокрема, належать правила у сфері безпеки дорожнього руху.

Склад адміністративного правопорушення - це сукупність установлених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак, які характеризують діяння як адміністративне правопорушення (проступок). До складу адміністративного правопорушення належать ознаки, притаманні об`єкту, об`єктивній і суб`єктивній сторонам та суб`єкту правопорушення.

Згідно із пунктом першим статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу та події адміністративного правопорушення, яка доводиться шляхом надання доказів.

Стаття 251 КУпАП передбачає, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до частини першої статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із частиною другою статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Диспозицією частини першої статті 121-3 КУпАП встановлено відповідальність за керування або експлуатацію транспортного засобу без номерного знака, з номерним знаком, що не належить цьому засобу або не відповідає встановленим зразкам або вимогам, з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, перевернутим чи неосвітленим, закритим іншими предметами (в тому числі прозорими), з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, забрудненим номерним знаком, якщо така забрудненість не дає можливості чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знака з відстані двадцяти метрів, а так само вчинення інших дій, спрямованих на умисне приховування номерного знака.

Так, з оспорюваної позивачем постанови вбачається, що 28.08.2023 відносно позивача було винесено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу 1190,00грн.

Відповідно до зазначеної постанови позивач керував автомобілем "Iveco 35.10 " д.н. « НОМЕР_4 » в темну пору доби, в якого не освітлювався задній номерний знак, чим порушив: п. 2.9.в та п.30.2 за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 121-3 КУпАП.

Відповідно до пункту 30.2 Правил дорожнього руху (на механічних транспортних засобах (за винятком трамваїв і тролейбусів) і причепах у передбачених для цього місцях встановлюються номерні знаки відповідного зразка. На трамваях і тролейбусах наносяться реєстраційні номери, що надаються відповідними уповноваженими на те органами. Забороняється змінювати розміри, форму, позначення, колір і розміщення номерних знаків, крім випадку закріплення заднього номерного знака на додатковому обладнанні, що призначене для тимчасового перевезення багажу або вантажу, наносити на них додаткові позначення або закривати їх, вони повинні бути чисті і достатньо освітлені.

Згідно із пунктом 2.9 в Правил дорожнього руху водієві забороняється: керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що: не належить цьому засобу; не відповідає вимогам стандартів; закріплений не в установленому для цього місці; закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м та неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

Разом з тим, пунктом 31.5 Правил дорожнього руху встановлено, що в разі виникнення в дорозі несправностей, водій повинен вжити заходів для їх усунення, а якщо це зробити неможливо - рухатися якомога коротшим шляхом до місця стоянки або ремонту, дотримуючись запобіжних заходів з виконанням вимог пунктів 9.9 і 9.11 цих Правил.

Із вищенаведеного слідує, що у розумінні ПДР України притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП можливе лише у разі повної неосвітленості номерних знаків транспортних засобів, що підтверджується належними і допустимими доказами.

Як зазначає позивач, перед експлуатацією транспортного засобу він перевіряв справність освітлювальних приладів номерних знаків, які перед виїздом були справними. Після зупинки сержантом ДПП і вказівки на непрацююче освітлення номерного знаку ОСОБА_1 приступив до усунення даної несправності і через деякий час знайшов причину у відставшому проводі маси живлення від контакту, що спричинив втрату освітлення номерного знаку; освітлення номерного знаку частково працювало, про що він повідомив сержанта поліції; очевидно, що контакт відійшов внаслідок неякісного дорожнього покриття.

Аналогічні посилання містяться і у рапорті поліцейського в2р1б1 ППП в м.Біла Церква та Білоцерківському районі УПП у Київській області ДПП сержанта поліції Лагоди А., який також вказував на те, що водієм після зупинки було виявлено відірваний провід електроживлення і останній намагався усунути вказане порушення і пояснював, що перед виїздом освітлення номерного знаку було справне.

Крім того, відповідачем долучено до відзиву фотографії, на яких також видно, що елементи електроживлення були пошкоджені. Разом з тим жодного доказу повного неосвітлення номерного знаку не надано.

Вказані обставини позбавляють суд можливості беззаперечно встановити факт вчинення позивачем порушення ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, а саме факт керування транспортним засобом в темну пору доби з неосвітленим номерним знаком.

Згідно з правилами ст. 77 КАС України суд вирішує справу на підставі наявних доказів, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладаються на відповідача.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія: БАВ № 372660 від 08.08.2023 р., якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 121-3 КУпАП., слід скасувати.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи відсутність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 121-3 КУпАП, суд вважає необхідним закрити справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 .

Суд також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Також згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

На підставі вищенаведеного, керуючись статтями 2, 5, 6-10, 122, 241-246, 255, 257, 263, 295 КАС України, ст. 293 КУпАП, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , фактично проживаючого: АДРЕСА_2 , тел. НОМЕР_2 ) до поліцейського в2р1б1 ППП в м.Біла Церква та Білоцерківському районі УПП у Київській області ДПП сержанта поліції Лагоди Андрія Андрійовича (адреса: вул. Сухоярська, 18а, м. Біла Церква, 09109, , тел. НОМЕР_3 ), Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (адреса: вул. Федора Ернста, 3, м. Київ, 03048, тел. ) про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, - задовольнити.

Скасувати постанову серія БАВ № 372660 від 28.08.2023 р. поліцейського в2р1б1 ППП в м.Біла Церква та Білоцерківському районі УПП у Київській області ДПП сержанта поліції Лагоди Андрія Андрійовича про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 121-3 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 1190,00грн.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 121-3 КУпАП закрити за відсутності в його діях складу правопорушення.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом 10 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення підписано 12.12.2023.

Суддя Д.І.Сакун