Справа № 620/14462/23
Суддя: Оксана ТИХОНЕНКО
Дата ухвалення: 2023-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2023 року м. Чернігів Справа № 620/14462/23

Чернігівський окружний адміністративний суд в складі головуючої судді Тихоненко О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі ГУ ПФУ в Запорізькій області, відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (далі ГУ ПФУ в Чернігівській області, відповідач 2), в якому просить:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області №99 від 08.08.2023 про відмову позивачу в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати до страхового стажу періоди роботи згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 02.06.1982, з 29.09.1981 по 08.02.1983 в Рудівському ефіроолійному радгоспі 40 річчя Жовтня; з 31.03.1983 по 01.10.1983 в Рудівському потребтоваристві; з 24.11.1983 по 15.08.1985 в Прилуцькому районному вузолі зв`язку; з 16.08.1985 по 16.09.1986 в будівельному монтажному управлінні Промжитлобуд-2 м. Прилуки Комбінату Чернігівпромбуд та з 04.02.1987 по 31.12.1997 в Житлово комунальній конторі НГВУ Чернігівнафтогаз, призначити та виплатити позивачу пенсію за віком на підставі статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з дня наступного за днем народження ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що на час звернення із заявою про призначення пенсії досягла 60 років, має страховий стаж 34 роки 09 місяців 04 дні (врахований відповідачем 1 19 років 18 днів та згідно записів трудової книжки 15 років 08 місяців 26 днів), а тому має право на пенсію за віком на підставі статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з дня наступного за днем народження ІНФОРМАЦІЯ_1 . Однак відповідач 1 відмовив в призначенні пенсії не зарахувавши до страхового стажу весь період роботи за трудовою книжкою серії НОМЕР_1 , оскільки є помилка прізвища в свідоцтві про укладення шлюбу НОМЕР_2 - Гусів, а в трудовій книжці Гусіва та в періоді роботи з 29.09.1981 по 04.04.1983 наявне виправлення в даті звільнення. Такі дії відповідача 1 позивач вважає протиправними та такими, що порушують її право на пенсійне забезпечення.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 02.10.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами. Ухвалою суду надано термін для подачі відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив та заперечень.

Відповідачем 1 подано відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі та зазначає, що рішенням №99 від 08.08.2023, яким повторно опрацьовано заяву за принципом екстериторіальності на виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 20.03.2023 у справі №620/1107/23, позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком згідно заяви від 13.01.2023, у зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи 29 років, передбаченого частиною першою статті 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, страховий стаж позивача становить 19 років 18 днів. До страхового стажу позивача не зараховано періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 02.06.1982, оскільки на титульній сторінці трудової книжки прізвище заявниці ОСОБА_2 не відповідає свідоцтву про укладення шлюбу НОМЕР_2 ОСОБА_2 . Стаж зараховано частково згідно за даними реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. В трудовій книжці НОМЕР_3 перший запис за період роботи з 29.09.1981 по 08.02.1983 виконано з порушеннями, оскільки має місце виправлення в даті звільнення з роботи, яке не завірено належним чином та дати при прийнятті та звільненні з роботи не збігаються з датами наказів про прийняття (10.11.1981) та звільнення (23.04.1983) з роботи. Позивачем надана уточнююча довідка № 16 від 04.07.2022 за період роботи з 01.10.1981 по 31.01.1983 у радгоспі « 40-річчя Жовтня» на підставі розрахунків по оплаті праці, в якій прізвище позивача ОСОБА_3 не відповідає свідоцтву про укладення шлюбу НОМЕР_2 ОСОБА_2 , а також відсутні накази на прийняття та звільнення з роботи. Із наданих позивачем документів вбачається, що в трьох різних документах (трудовій книжці, свідоцтві про шлюб та архівній довідці №16 від 04.07.2022) дівоче прізвище написано тричі по різному, а тому підстави для врахування при визначенні права на призначення пенсії позивачу трудової книжки серії НОМЕР_1 від 02.06.1982 відсутні.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 23.10.2023 залучено до участі у даній справі другого відповідача ГУ ПФУ в Чернігівській області та встановлено строк для подання відзиву.

Відповідачем 2 подано відзив на позов, в якому просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі та зазначає, що до страхового стажу позивачу ГУ ПФУ в Запорізькій області правомірно не зарахований період роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 (посилка в прізвищі в свідоцтві про укладення шлюбу НОМЕР_2 Гусів, в трудовій книжці - Гусіва). Крім того вказує, що в трудовій книжці перший запис за період роботи з 29.09.1981 по 08.02.1983 зроблено з порушенням, оскільки має місце виправлення в даті звільнення з роботи, яке не завірено належним чином та дати при прийнятті та звільненні з роботи не збігаються з датами наказів про прийняття (10.11.1981) та звільнення (23.04.1983) з роботи. Позивачем надано уточнюючу довідку № 16 від 04.07.2022 за період роботи з 01.10.1981 по 31.01.1983 у радгоспі « 40-річчя Жовтня» на підставі розрахунків по оплаті праці, в якій прізвище ОСОБА_3 не відповідає свідоцтву про укладення шлюбу НОМЕР_2 ОСОБА_2 , а також відсутні накази на прийняття та звільнення з роботи. Із наведених позивачем документів вбачається, що в трьох різних документах (трудовій книжці, свідоцтві про шлюб та архівній довідці №16 від 04.07.2022) дівоче прізвище написано тричі по різному, а тому рішення ГУ ПФУ в Запорізькій області від 08.08.2023 про відмову в призначенні пенсії за віком є таким, що відповідає вимогам діючого законодавства, а позовні вимоги позивача є безпідставними.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 13.01.2021 звернулась із заявою про призначення пенсії за віком до ГУ ПФУ у Чернігівській області (а.с.17).

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду в Запорізькій області №99 від 21.01.2023 відмовлено позивачеві в призначенні пенсії за віком з підстав недостатності страхового стажу. Так, в рішенні зазначено, що вік заявниці 60 років. До страхового стажу не зарахований весь період роботи за трудовою книжкою НОМЕР_1 , оскільки наявна помилка у прізвищі. В свідоцтві про укладення шлюбу НОМЕР_2 зазначено ОСОБА_2 , а в трудовій книжці ОСОБА_2 . Також не зараховано період роботи з 29.09.1981 по 04.04.1983 оскільки є виправлення в даті звільнення. Страховий стаж заявниці 19 років 00 місяців 18 днів.

Вважаючи дії відповідача щодо не зарахування до страхового стажу спірні періоди роботи протиправним, позивач звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області №99 від 21.01.2023 про відмову в призначенні пенсії за віком; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати до страхового стажу позивача періоди роботи з 29.09.1981 по 08.02.1983 в Рудівському ефіроолійному радгоспі 40 річчя Жовтня; з 31.03.1983 по 01.10.1983 в Рудівському потребтоваристві; з 24.11.1983 по 15.08.1985 в Прилуцькому районному вузолі зв`язку; з 16.08.1985 по 16.09.1986 в будівельному монтажному управлінні Промжитлобуд-2 м. Прилуки Комбінату Чернігівпромбуд; з 04.02.1987 по 09.01.2001 в Житлово комунальній конторі НГВУ Чернігівнафтогаз та повторно розглянути заяву від 13.01.2023 з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 20.03.2023 у справі №620/1107/23 позов ОСОБА_1 задоволено частково: визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області №99 від 21.01.2023 про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 ; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 13.01.2023 про призначення пенсії за віком з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні.

Вказане рішення суду набрало законної сили.

На виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 20.03.2023 у справі №620/1107/23 відповідачем 1 повторно розглянута заява ОСОБА_1 від 13.01.2023 про призначення пенсії за віком з урахуванням правових висновків суду та прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії від 08.08.2023 №99 (а.с.9).

У вказаному рішенні зазначено: вік заявниці 60 років 23 дні; після перегляду пенсійної справи з урахуванням рішення суду страховий стаж особи складає 19 років 18 місяців. За результатами розгляду документів, доданих до заяви: трудову книжку НОМЕР_1 від 02.06.1982 не взято до розгляду, оскільки на титульній сторінці трудової книжки прізвище заявниці ОСОБА_2 не відповідає свідоцтву про укладення шлюбу НОМЕР_2 ОСОБА_2 . Стаж зараховано частково згідно реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. В трудовій книжці НОМЕР_3 перший запис за період роботи з 29.09.1981 по 08.02.1983 зроблено з порушенням, оскільки має місце виправлення в даті звільнення з роботи, яке не завірено належним чином та дати при прийнятті та звільненні з роботи не збігаються з датами наказів про прийняття (10.11.1981) та звільнення (23.04.1983) з роботи. Заявником надано уточнюючу довідку № 16 від 04.07.2022 за період роботи з 01.10.1981 по 31.01.1983 у радгоспі « 40-річчя Жовтня» на підставі розрахунків по оплаті праці, в якій прізвище заявниці ОСОБА_3 не відповідає свідоцтву про укладення шлюбу НОМЕР_2 ОСОБА_2 , а також відсутні накази на прийняття та звільнення з роботи. Із наданих заявницею документів вбачається, що в трьох різних документах (трудовій книжці, свідоцтві про шлюб та архівній довідці №16 від 04.07.2022) дівоче прізвище написано тричі по різному, а тому прийнято рішення відмовити ОСОБА_1 в призначенні пенсії відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю оригіналів документів, а саме з відсутністю необхідного страхового стажу.

Вважаючи вказане рішення відповідача 1 протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернулась до суду з відповідним позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Надаючи нормативно-правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

Частини 1, 2 статті 46 Конституції України передбачають, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України. Таким законом, зокрема, є Закон України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 № 1058-IV.

Статтею 8 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування передбачене право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Згідно з ч. 1 ст. 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

Частина 2 ст. 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування встановлює, що у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - від 19 до 29 років.

З огляду на матеріали справи, позивач ІНФОРМАЦІЯ_2 , отже в грудні 2022 року ОСОБА_1 виповнилось 60 років і, зважаючи на вимоги чинного законодавства для призначення пенсії за віком особа повинна мати страховий стаж не менше 29 років.

Згідно з частинами першою, другою та четвертою статті 24 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Закон України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування набрав чинності 01.01.2004. До вказаної дати питання зарахування стажу для призначення пенсії, зокрема, регулювалося нормами Закону України Про пенсійне забезпечення.

Відповідно до частини першої статті 56 Закону України Про пенсійне забезпечення до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Відповідно до статті 62 Закону України Про пенсійне забезпечення та пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Отже, законодавством встановлено пріоритетність записів у трудовій книжці перед відомостями у первинних документах.

Подібна правова позиція зазначена Верховним Судом у постановах від 04.02.2021 у справі № 439/905/17, від 09.06.2021 у справі № 488/3973/13-а.

Таким чином, суд зауважує, що основним документом, який підтверджує стаж роботи є трудова книжна. Відсутність інших документів на підтвердження трудового стажу не може нівелювати відомості трудової книжки та позбавляти особу права на належне пенсійне забезпечення з урахуванням набутого нею трудового стажу.

У спірний період порядок ведення трудових книжок був передбачений положеннями Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах та організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 № 162 (у редакції постанови Держкомпраці СРСР від 02.08.1985 № 252 із змінами, внесеними постановою Державного комітету СРСР з праці та соціальних питань від 19.10.1990) (далі Інструкція № 162).

Судом встановлено, що відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_1 , виданої 02.06.1982, прізвище особи, якій належить трудова книжка записано російською мовою ОСОБА_4 , поряд з яким зазначено прізвище ОСОБА_5 . Згідно запису, що міститься на обкладинці зазначено, що прізвище ОСОБА_4 змінено на ОСОБА_5 згідно свідоцтва про шлюб від 11.06.1983 (а.с.11).

Згідно з наявною копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 від 11.06.1983 прізвище, ім`я та по батькові особи, що укладає шлюб ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.18).

Як було зазначено вище, основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжна. Втім, відповідно до пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Так, позивачем додано довідку Рудівського старостинського округу № 16 від 04.07.2022, що видана ОСОБА_7 , в якій вказано, що остання дійсно працювала в Рудівському ефіроолійному радгоспі 40-річчя Жовтня з 01.10.1981 по 31.01.1983 (а.с.19).

Також матеріали справи містять архівну довідку про заробітну плату №15 від 04.07.2022, яка видана ОСОБА_8 (а.с.20).

Із наданих позивачем документів вбачається, що в трьох різних документах (трудовій книжці, свідоцтві про шлюб та архівній довідці) дівоче прізвище останньої написано тричі по різному.

Частиною 3 статті 44 Закону №1058 передбачено, що органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Відповідні положення кореспондуються і в Законі №1788.

Так, згідно з ч. 1 ст. 101 Закону №1788 органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення пенсій урегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року № 22-1 (далі - Порядок №22-1).

На підставі пункту 4.2 Порядку № 22-1 при прийманні документів працівник структурного підрозділу, який здійснює прийом та обслуговування осіб:

ідентифікує заявника (його представника);

надає інформацію щодо умов та порядку призначення (перерахунку) пенсії;

реєструє заяву, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта;

уточнює інформацію про факт роботи (навчання, служби, підприємницької діяльності) і про інші періоди діяльності до 01 січня 2004 року, що можуть бути зараховані до страхового стажу. У разі необхідності роз`яснює порядок підтвердження страхового стажу, повідомляє про право особи на здійснення доплати до мінімального страхового внеску відповідно до частини третьої статті 24 Закону, та/або на добровільну участь у системі загальнообов`язкового пенсійного страхування;

проводить опитування свідків для підтвердження стажу відповідно до пунктів 17-19 Порядку підтвердження наявного трудового стажу. Опитування свідків проводиться згідно із пунктом 12 Порядку підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу для призначення пенсії;

з`ясовує наявніcть у заявника особливого (особливих) статусу (статусів), особливих заслуг, інших обставин, які можуть бути підставою для встановлення підвищень, надбавок, доплат;

повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів;

надсилає запити про отримання необхідних відомостей з відповідних державних електронних інформаційних реєстрів, систем або баз даних згідно з пунктом 2.28 розділу II цього Порядку.

Суд констатує, що під час розгляду документів, що дають право заявникові на пенсію територіальний орган Пенсійного фонду дослідив такі документи, як паспорт, довідка про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків, трудову книжку НОМЕР_1 від 02.06.1982, свідоцтво про народження дитини, свідоцтво про шлюб, довідки про зміну назви підприємства. З огляду на прийняте рішення, надані заявником документи не викликали у пенсійного органу сумнівів та прийняті без зауважень.

Відповідно до п. 4.3 Порядку №22-1 рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника органу, що призначає пенсію, на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.

Право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію (п. 47 Порядку).

Аналіз наведених норм права дозволяє дійти висновку, що нарахування пенсії в повному обсязі, тобто в належному розмірі покладається на відповідний територіальний орган ПФУ, а тому у протилежному випадку даний орган буде діяти не на підставі, не в межах повноважень і не в порядку, передбаченому чинним законодавством. Тому такі дії мають бути визнані протиправними та вчиненими з вини органу - суб`єкта владних повноважень.

Досліджуючи оскаржуване рішення від 08.08.2023, прийняте Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області, судом встановлено, що підставою не зарахування спірних періодів роботи ОСОБА_1 , що містяться у трудовій книжці останньої відбулось з підстави розбіжностей в написанні дівочого прізвища заявника, а саме трудова книжка містить прізвище ОСОБА_4 , а в свідоцтві про укладення шлюбу зазначено ОСОБА_2 .

Відповідно, в ст. 58 Закону №1058-ІV визначено, що Пенсійний фонд є органом, який здійснює керівництво та управління солідарною системою, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, допомоги на поховання, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішує питання, пов`язані з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснює адміністративне управління Накопичувальним фондом та інші функції, передбачені цим Законом і статутом Пенсійного фонду. Права та обов`язки виконавчої дирекції Пенсійного фонду та її територіальних органів визначені ст. 64 №1058-ІV.

Відповідно в п. 5 ст. 45 Закону №1058-ІV визначено, що документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії. Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника територіального органу Пенсійного фонду України на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.

Враховуючи викладені вище вимоги чинного законодавства, суд дійшов висновку, що територіальний орган Пенсійного фонду приймаючи рішення про відмову в призначенні пенсії за віком не надав належної оцінки документам, поданим заявником, формально підійшов до вирішення наявного права особи на пенсію, оскільки не здійснив всіх можливих та достатніх дій, в межах прав, наданих пенсійним органам для недопущення порушення прав особи на соціальний захист в зв`язку із втратою працездатності, наслідком таких протиправних дій відповідача стала відмова у призначенні пенсії, обмеження її відповідного права, зокрема права на соціальних захист особи, а також права на мирне володіння майном, передбаченого ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція).

Верховний Суд у справі № 826/14837/16, розглянутій 31 березня 2020 року зазначив, що пенсія за віком це свого роду державний депозит (примусовий та індивідуальний) кожної особи, який залежить від праці такої особи та підлягає безумовному поверненню державою в установленому розмірі протягом всього життя пенсіонера, крім випадків, що можуть бути встановлені законом. Особу можна позбавити як права на депозит, так і права на пенсію лише за добровільної відмови від цього виду власності.

Серед критеріїв, які повинні застосовуватись суб`єктом владних повноважень при прийнятті ним рішень та вчиненні дій є, зокрема, критерій законності, відповідно до якого суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним, а рішення суб`єкта владних повноважень має прийматися обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Відтак, на переконання суду, не може слугувати причиною порушення прав та інтересів особи на належне соціальне забезпечення сумніви пенсійного органу щодо певних записів у трудовій книжці та відсутність інших підтверджуючих документів при цьому без повідомлення особи про такі сумніви або встановлені розбіжності, а також без надання особі додаткового часу задля можливості реалізації свого права і долучення додаткових документів.

З огляду на викладене, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області №99 від 08.08.2023 про відмову в призначенні пенсії за віком підлягає скасуванню.

Щодо зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 спірних періодів, визначених у трудові книжці, суд зауважує, що встановлені під час розгляду даної справи обставини дають підстави для висновку, що додані позивачем документи, які на її переконання підтверджують викладені обставини, дійсно містять розбіжності в прізвищі заявниці, а саме в трьох наданих документах міститься різне написання прізвища особи, в той час, як суд адміністративної юрисдикції не наділений правом встановлення юридичного факту приналежності документу певній особі, що виключає в даному випадку можливість зобов`язання відповідача зарахувати спірні періоди стажу.

Як наслідок не підлягають задоволенню і позовні вимоги щодо призначення та виплати позивачу пенсії за віком.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини першої статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до частини другої статті 245 КАС України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про, зокрема, визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно пункту 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Згідно зі статтею 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно із частинами першою, третьою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Звертаючись до суду, позивач сплатила судовий збір у сумі 1073,60 грн, а тому за рахунок бюджетних асигнувань відповідача 1 на користь позивача слід стягнути судові витрати в сумі 536,80 грн.

Керуючись статтями 5, 9, 72-74, 77, 139, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області №99 від 08.08.2023 про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 13.01.2023 про призначення пенсії за віком з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 536,80 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідач 1: Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, просп. Соборний, 158-Б, м. Запоріжжя, Запорізька область, 69057, .

Відповідач 2: Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, , вул. П`ятницька, 83-а, м. Чернігів, 14000.

Повне судове рішення складено 19.12.2023.

Суддя Оксана ТИХОНЕНКО