Справа № 460/8186/23
Суддя: Заверуха Олег Богданович
Дата ухвалення: 2023-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2023 рокуЛьвівСправа № 460/8186/23 пров. № А/857/16671/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Заверухи О.Б.,

суддів Гінди О.М., Затолочного В.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 14 серпня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, Пенсійного фонду України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій,

суддя (судді) в суді першої інстанції Гудима Н.С.,

час ухвалення рішення не зазначено,

місце ухвалення рішення м. Рівне,

дата складання повного тексту рішення 14 серпня 2023 року,

В С Т А Н О В И В:

30 березня 2023 року ОСОБА_1 звернулась в суд з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, Пенсійного фонду України, в якому просила: визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про відмову у призначенні пенсії від 13 грудня 2022 року № 84; визнати протиправним та скасувати рішення Пенсійного фонду України про відмову у задоволенні скарги в порядку адміністративного оскарження від 20 березня 2023 року № 10091-7166/Н-03/8-2800/23; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві призначити, нарахувати та виплатити їй пенсію за віком з 15 грудня 2022 року на підставі поданої заяви від 08 грудня 2022 року № 6377.

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що у зв`язку з досягнення 60-річного віку, 08 грудня 2022 року звернулась до Головного управління Пенсійного фонду в м. Києві із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Проте, у рішенні від 13 грудня 2022 року № 84 Головне управління Пенсійного фонду України у Рівненській області (за принципом екстериторіальності) зазначило, що згідно розрахунку її страховий стаж становить 24 роки 09 місяців 0 днів, при зарахуванні страхового стажу не було взято до уваги періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 08 жовтня 1980 року, оскільки на титульній сторінці виправлено рік народження з порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20 червня 1974 року № 162. Крім цього, при зарахуванні страхового стажу не враховано догляд за утриманцем 14 липня 1985 року народження. Вважає, що вищевказане рішення є протиправним та таким, що порушує її право на пенсійне забезпечення.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 14 серпня 2023 року адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 13.12.2022 № 84 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 15 грудня 2022 року, зарахувавши до страхового стажу періоди її роботи, зазначені у трудовій книжці НОМЕР_1 та період здійснення нею догляду за дитиною, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до досягнення дитиною трирічного віку, зазначений у довідці Акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» від 03.02.2023 № 3/11.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, на яку покладений обов`язок внесення у трудову книжку належних записів, контроль за проставленням усіх підписів та печаток, в тому числі і при заведенні трудової книжки, та не може впливати на особисті права працівника. Суд першої інстанції вказав, що трудова книжка позивача містить всі необхідні записи, які засвідчені роботодавцем та дають можливість встановити дату прийняття та звільнення з роботи, місце роботи, накази на підставі яких позивач була прийнята на роботу та звільнена з такої роботи. Доказів того, що позивач не працювала або відповідні записи в трудовій книжці про період такої роботи, який не зарахований до страхового стажу є сфальсифікованими або мають підробний характер відповідачем не надано. В порушення вимог Порядку № 22-1 Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області не надало письмового повідомлення заявнику про те, що необхідно додатково подати документи на підтвердження наявного страхового стажу та не вчинило жодних дій та отримання відповідних підтверджуючих документів від третіх осіб, натомість прийняло рішення від 13 грудня 2022 року № 84, яким відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком. Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що оскаржуване рішення є необґрунтованим та таким, що не відповідає критеріям правомірності, визначеним ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому підлягає скасуванню. З урахуванням періодів, які підлягають зарахуванню, загальний страховий стаж позивача становить більше 29 років, що є достатнім для призначення позивачу пенсії за віком. Належним способом відновлення порушених у спірних правовідносинах прав позивача є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві призначити позивачу пенсію за віком з 15.12.2022, зарахувавши до страхового стажу періоди її роботи, зазначені у трудовій книжці НОМЕР_1 та період здійснення нею догляду за дитиною, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до досягнення дитиною трирічного віку,зазначений у довідці Акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» від 03 лютого 2023 року № 3/11.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Головне управління Пенсійного фонду України у м. Києві подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, прийняте з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема, зазначає, що відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові і дата народження вказуються на підставі паспорту або свідоцтва про народження. Вказує, що до загального страхового стажу позивача не зараховано періоди роботи, згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 , оскільки на титульній сторінці виправлено рік народження, запис про виправлення внесений некоректно. Крім цього, не врахований догляд за утриманцем 14 липня 1985 року народження, оскільки відсутні дані про догляд до трьох років. Звертає увагу на те, що відповідно до наданих документів про стаж ОСОБА_1 , її страховий стаж становить 24 роки 09 місців 0 днів при необхідному стажу 29 років. Вважає, що позивачу правомірно відмовлено в призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

Представником позивача подано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку про задоволення позовних вимог. Вказує, що згідно записів трудової книжки № серії НОМЕР_1 від 08 жовтня 1980 року, наявний страховий стаж позивача становить більше 29 років, зокрема, станом на дату звернення із заявою 42 роки 2 місяці 2 дні. Вважає, що наявні підстави для зобов`язання ГУ ПФУ в Рівненській області (як орган, що призначає пенсію) призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до Закону № 1058 з 15 грудня 2022 року на підставі заяви про призначення пенсії.

Суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження) (п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України).

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу з наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку з досягнення 60-річного віку, 08 грудня 2022 року звернулась із заявою до Головного управління Пенсійного фонду в м. Києві про призначення пенсії за віком відповідно до п. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV.

Органом призначення пенсії за принципом екстериторіальності визначено Головне управління Пенсійного фонду України у Рівненській області.

За результатами розгляду поданих позивачем до заяви документів Головним управлінням Пенсійного фонду України у Рівненській області рішенням від 13 грудня 2022 року № 84 відмовлено позивачу в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу роботи.

Рішення про відмову мотивоване тим, що страховий стаж особи становить 24 роки 09 місяців 00 днів. За результатами розгляду документів, доданих до заяви, до страхового стажу не зараховано періоди трудової діяльності згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 08 жовтня 1980 року, оскільки на титульній сторінці виправлено рік народження, запис про виправлення внесений некоректно, також не врахований догляд за утриманцем 14 липня 1985 року народження, відсутні дані про догляд до трьох років (а.с.32).

На адвокатський запит від 25 січня 2023 року № 25/01-1 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області листом від 30 січня 2023 року № 1700-0304-8/7440 надано відповідь, у якій вказано, що в управлінні відсутня технічна можливість перегляду документів електронних пенсійних справ отримувачів пенсій інших областей, тому для одержання копії заяви та документів, які були використані при розгляді заяви позивача рекомендовано звернутися до Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві.

13 лютого 2023 року адвокат Кріль В.Я. звернувся повторно із запитом до Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві, у якому просив надати завірені належним чином копії матеріалів пенсійної справи (заяви від 08 грудня 2022 року з додатками, та інших документів, виготовлених в ході її розгляду), а також відповідь на запит від 25 січня 2023 року за № 25/01-2.

На адвокатський запит від 13 лютого 2023 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві листом від 15 лютого 2023 року № 2600-0202-8/26666 надано відповідь, у якій зазначено, що за результатом розгляду заяви від 08 грудня 2022 року Головним управлінням в Рівненській області прийнято рішення від 13 лютого 2023 року про відмову позивачу у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу та надано належним чином завірені копії матеріалів пенсійної справи.

25 січня 2023 року адвокат Кріль В.Я звернувся із запитом до АТ «Національна суспільна телерадіокомпанія України», у якому просив надати довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості про видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи ОСОБА_1 , починаючи з 08 жовтня 1980 року по 31 травня 1995 року.

Листом від 03 лютого 2023 року № 04.1-8.2.2/311 Акціонерним товариством «Національна суспільна телерадіокомпанія України» надано запитувану інформацію, а саме: довідки від 01 лютого 2023 року № 2, № 3, № 4 про суми заробітної плати, яка враховується про обчисленні пенсії за період з 1980 по 1986 роки, з 1987 по 1991 роки та з 1992 по 1996 роки, довідку від 03 лютого 2023 року № 3/11, довідку від 03 лютого 2023 року № 4/11.

Не погоджуючись рішенням про відмову у призначенні пенсії, позивач 15 лютого 2023 року звернулась до Пенсійного фонду України із скаргою на рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 13 грудня 2022 року № 84, у якій просила скасувати зазначене рішення та зобов`язати уповноважений структурний підрозділ Пенсійного фонду України призначити пенсію за віком з дати набуття права на пенсію на підставі поданої заяви від 08 грудня 2022 року.

До скарги подано: копії адвокатського запиту від 25 січня 2023 року, листа від 30 січня 2023 року ГУ ПФУ в Рівненській області, адвокатського запиту від 25 січня 2023 року, листа від 30 січня 2023 року ГУ ПФУ в місті Києві з додатками, анкети, листа ГУ ПФУ в м.Києві від 14 грудня 2022 року, рішення про відмову у призначенні пенсії від 13 грудня 2022 року, розрахунків нарахування пенсії, паспорта, довідки про реєстрацію місця проживання, свідоцтва про народження, свідоцтва про шлюб, трудової книжки серії НОМЕР_1 , адвокатського запиту від 25 січня 2023 року, відповіді АТ «НСТУ» з додатками (довідки за період 1980-1995 щодо нарахувань заробітної плати та сплати страхових внесків, щодо посад та періодів роботи, щодо назв роботодавця) на підтвердження періодів роботи, довідок ТОВ «Ігар» № 37, 38, 39, довідок про заробітну плату для обчислення пенсії, наказу № 35К від 01 червня 1995 року про прийняття на роботу.

Листом від 20 березня 2023 року № 10091-7166/Н-03/8-2800/23 Пенсійний фонд України повідомив позивача про те, що при визначенні права на призначення пенсії за віком до страхового стажу не враховано періоди роботи, зазначені в трудовій книжці серії НОМЕР_1 , оскільки зміна запису року народження внесено до трудової книжки з порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях. Отже, за наданими документами та за даними реєстру застрахованих Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування страховий стаж позивача становить менше 29 років. У зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу у призначенні пенсії відмовлено.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з обґрунтованістю такого висновку суду першої інстанції з наступних підстав.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду регулюють Закон України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ (далі Закон № 1788-ХІІ) та Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-ІV (далі Закон № 1058- IV).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 8 Закону № 1058-ІV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Статтею 1 Закону № 1058- IV встановлено, що пенсія щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом;

застрахована особа фізична особа, яка відповідно до цього Закону підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачуються чи сплачувалися у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування;

страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Частиною першою статті 24 Закону № 1058-ІV визначено, що страховий стаж це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до частини другої статті 24 Закону № 1058-ІV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно з приписами частини четвертої статті 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до абзацу 2 частини 1 статті 26 Закону №1058-ІV, починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 01 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року не менше 29 років.

Згідно зі ст. 62 Закону № 1788-ХІІ, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

На виконання статті 62 Закону № 1788-ХІІ постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок № 637).

Пунктом 1 Порядку № 637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження трудового стажу приймаються членські квитки профспілок.

Як встановлено судом першої інстанції зі змісту рішення про відмову у призначенні пенсії, органом Пенсійного фонду не зараховано періоди трудової діяльності позивача, що зазначені у трудовій книжці серії НОМЕР_1 .

Відповідно до записів у трудовій книжці НОМЕР_1 позивач:

- 08 жовтня 1980 року прийнята на посаду фонотекаря відділу фонограм Розпорядчої дирекції республіканського телебачення і радіомовлення Держтелерадіо УРСР (наказ № 108 від 04 жовтня 1980 року);

- 16 квітня 1982 року переведена на посаду випускної цеху відеозабезпечення (наказ № 44 від 12 квітня 1982 року);

- 27 лютого 1992 року звільнена з посади у зв`язку з переведенням до Розпорядчої дирекції Укртелерадіокомпанії згідно з п.5 ст.36 КЗпП України (наказ № 35к від 27 лютого 1992 року);

- 28 лютого 1992 року прийнята на посаду випускаючої в цех відеозабезпечення в Розпорядчу дирекцію Державної телерадіомовної компанії України по переводу з Розпорядчої дирекції Держтелерадіо УРСР за контрактом (наказ № 2к від 28 лютого 1992 року);

- 31 травня 1995 року звільнена з роботи у зв`язку з ліквідацією Розпорядчої дирекції (наказ № 86к від 15 травня 1995 року);

- 01 червня 1995 року прийнята на посаду начальника відділу діловодства в ТОВ «Ігар».

Станом на час оформлення трудової книжки позивача (08 вересня 1980 року) так і на момент внесення записів про спірний період роботи позивача, діяла Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, затверджена 20 червня 1974 року № 162 ДК СРСР по праці і соціальним питанням (далі Інструкція № 162).

Відповідно до абзацу першого пункту 1.1.Інструкції № 162 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітників та службовців.

Заповнення трудових книжок та вкладишів до них здійснюється мовою союзної, автономної республіки, автономної області, автономного округа, на території яких розташовано дане підприємство, установа, організація, та офіційною мовою СРСР (пункт 2.1.Інструкції № 162).

Згідно з абзацами другим, третім пункту 2.2.Інструкції № 162 заповнення трудової книжки вперше здійснюється адміністрацією підприємства у присутності робітника не пізніше тижневого строку з дня прийняття на роботу. До трудової книжки вносяться відомості про роботу: прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення.

Відповідно до пункту 2.3.Інструкції № 162 усі записи трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 5 січня 1984 р., у графі 2 трудової книжки раніше встановленого зразка (1983 р.) записується 1984.05.01, в трудових книжках, виданих після 1 січня 1975 р.: 05.01.1984. Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів.

У разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення на іншу постійну роботу, про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується адміністрацією підприємства, де було зроблено відповідний запис. Адміністрація підприємства за новим місцем роботи зобов`язана надати працівнику в цьому необхідну допомогу (пункт 2.5.Інструкції № 162).

Абзацом першим пункту 2.10.Інструкції № 162 встановлено, що відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорту або свідоцтва про народження.

Зміна записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові і дату народження виконується адміністрацією за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, ім`я та по батькові тощо) і з посиланням на номер і дату цих документів. Зазначені зміни вносяться на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Однією рискою закреслюється, наприклад, колишнє прізвище або ім`я, по батькові, дата народження і записуються нові дані. Посилання на відповідні документи вносяться на внутрішньому боці обкладинки та засвідчуються підписом керівника підприємства чи спеціально уповноваженою ним особою і печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів (абзаци перший-третій пункту 2.12.Інструкції № 162).

Аналогічні за змістом положення містить також Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджена наказом Міністерством праці України, Міністерством юстиції України, Міністерством соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року за № 110.

Відповідно до зазначеної інструкції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, відповідальність за організацію робіт по веденню, обліку, зберіганню і видачі трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. Відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання та видачу несе спеціально уповноважена особа, призначена наказом (розпорядженням) керівника підприємства, установи, організації. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання та видачу трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а у передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Колегія суддів зазначає, недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, на яку покладений обов`язок внесення у трудову книжку належних записів, контроль за проставленням усіх підписів та печаток, в тому числі і при заведенні трудової книжки, та не може впливати на особисті права працівника.

Працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист.

Аналогічні правові позиції викладені Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 21 лютого 2018 року у справі № 687/975/17, від 25 квітня 2019 року, у справі № 593/283/17 та від 30 вересня 2019 року у справі № 638/18467/15-а.

Колегія суддів звертає увагу на те, що право позивача на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення трудової книжки. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

Крім того, згідно з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 06 березня 2018 року у справі № 754/14898/15-а, не всі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальною обставиною є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Таким чином, недоліки оформлення трудової книжки, не можуть вважатися достатньою і самостійною підставою для відмови позивачу у зарахуванні періодів роботи до його загального страхового стажу на підставі трудової книжки, оскільки вина позивача в тому, що трудова книжка заповнена роботодавцем із порушенням встановленого порядку, відсутня.

Суд першої інстанції звертає увагу, що трудова книжка позивача містить всі необхідні записи, які засвідчені роботодавцем та дають можливість встановити дату прийняття та звільнення з роботи, місце роботи, накази на підставі яких позивач була прийнята на роботу та звільнена з такої роботи.

Доказів того, що позивач не працювала або відповідні записи в трудовій книжці про період такої роботи, який не зарахований до страхового стажу є сфальсифікованими або мають підробний характер відповідачем не надано.

З огляду на вищевикладене, суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку, що виправлення на першій сторінці трудової книжки дати народження позивача, не може ставити під сумнів всі періоди роботи, зазначені в трудовій книжці ОСОБА_1 .

Окрім того, суд апеляційної інстації зазначає, що відповідно до пункту 4.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року № 22-1 (далі Порядок № 22-1), орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою. Заяви про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії й поновлення виплати раніше призначеної пенсії приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.

Пунктом 4.2 вказаного Порядку передбачено, що орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Згідно з ч. 3 ст. 44 Закону № 1058-IV, органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Згідно з п.4.7 Порядку № 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Проаналізувавши вказані норми, колегія суддів зазначає, що рішення щодо призначення пенсії приймається пенсійним органом за наявності усіх документів про призначення пенсії. Органи Пенсійного фонду наділені повноваженнями збирати необхідні для розгляду заяви особи (у тому числі щодо призначення пенсії) документи.

Отже, у випадку виявленої відсутності необхідних документів для призначення позивачу пенсії, відповідач мав можливість вчинити дії, спрямовані на їх отримання від відповідних органів (осіб), або ж письмово повідомити заявника про необхідність подання додаткових документів.

Таким чином, в порушення вимог Порядку № 22-1 Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області не надало письмового повідомлення заявнику про те, що необхідно додатково подати документи на підтвердження наявного страхового стажу та не вчинив жодних дій та отримання відповідних підтверджуючих документів від третіх осіб.

Натомість прийняло рішення від 13 грудня 2022 року № 84, яким відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що оскаржуване рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області є протиправним та підлягає скасуванню.

Судом першої інстанції встановлено, що листами від 14 грудня 2022 року № 2600-0210-8/166187 та від 30 січня 2023 року № 1700-0304-8/7440 повідомлено позивача про прийняте рішення та надіслано його копію позивачу.

Крім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що у разі незгоди з діями та рішеннями органів Пенсійного фонду позивач має право оскаржити такі дії та рішення до Пенсійного фонду України або в судовому порядку.

Позивач скористався таким правом та подав скаргу Пенсійному фонду України на рішення Головного управління ПФУ в Рівненській області про відмову у призначенні пенсії, у якій просив скасувати відповідне рішення та призначити пенсію за віком з дати набуття права на пенсію на підставі поданої заяви від 08 грудня 2022 року.

До відповідної скарги позивачем долучено, зокрема, довідки від 01 лютого 2023 року № 2, № 3, № 4 про розмір заробітної плати, яка враховується при обчисленні пенсії за 1980-1986 роки, 1987-1991 роки, 1992-1996 роки, довідку від 03 лютого 2023 року № 3/11, довідки ТОВ «Ігар» про заробітну плату для обчислення пенсії № 37, 38, 39 від 13 лютого 2023 року за період з 1997-2003 роки, 2004-2011 роки, наказ від 01 червня 1995 року № 35к.

За змістом довідки від 03 лютого 2023 року № 3/11 ОСОБА_1 08 жовтня 1980 року прийнята на посаду фонотекаря відділу фонограм Розпорядчої дирекції республіканського телебачення і радіомовлення Держтелерадіо УРСР (наказ № 108 від 04 жовтня 1980 року), 01 квітня 1982 року її переведено на посаду випускової цеху відеозабезпечення Розпорядчої дирекції республіканського телебачення і радіомовлення Держтелерадіо УРСР (наказ № 44 від 12 квітня 1982 року), з 08 вересня 1985 року по 14 липня 1986 року надано відпустку без збереження заробітної плати по догляду за дитиною (наказ № 148-к від 20 серпня 1985 року), з 15 липня 1986 року по 14 січня 1987 року надано відпустку без збереження заробітної плати по догляду за дитиною (наказ № 97-к від 27 травня 1986 року), у зв`язку з ліквідацією Розпорядчої дирекції Державного комітету УРСР по телебаченню і радіомовленню і створенню на його базі Розпорядчої дирекції Державної телерадіомовної компанії України позивача звільнено 27 лютого 1992 року по переведенню до Укртелерадіокомпанії згідно з п.5 ст.36 КЗпП України (наказ № 35-к від 27 лютого 1992 року), у зв`язку з ліквідацією Розпорядчої дирекції Державного комітету УРСР по телебаченню і радіомовленню і створенню на його базі Розпорядчої дирекції Державної телерадіомовної компанії України 28 лютого 1992 року її було прийнято на посаду випускової цеху відеозабезпечення Розпорядчої дирекції Державної телерадіомовної компанії України (наказ № 2-к від 28 лютого 1992 року), у зв`язку з ліквідацією Розпорядчої дирекції звільнено з роботи 31 травня 1995 року, п.1 ст.40 КЗпП України (наказ № 86-к від 15 травня 1995 року) (а.с.57).

Таим чином, вищевказана довідка підтверджує, що ОСОБА_1 перебувала у відпустку по догляду за дитиною, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до до досягнення трирічного віку.

Окрім того, відповідно до Порядку розгляду скарг на рішення органів Пенсійного фонду України щодо пенсійного забезпечення, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 12 жовтня 2007 року № 18-6 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 2 листопада 2007 року за № 1241/14508, скарга на рішення управлінь Пенсійного фонду України у районах, містах, районах у містах, а також об`єднаними управліннями подається відповідно до головних управлінь Пенсійного фонду в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - регіональні органи Пенсійного фонду України), на рішення регіональних органів Пенсійного фонду України - до Пенсійного фонду України та супроводжується документами, що свідчать про прийняття неправильних рішень. Скарга може бути подана до органу Пенсійного фонду України вищого рівня протягом одного року з моменту прийняття рішення, але не пізніше одного місяця з часу ознайомлення заявника з прийнятим рішенням.

Якщо питання, порушені у скарзі, одержаній органом Пенсійного фонду України, не належать до його повноважень, то така скарга в термін не більше п`яти робочих днів пересилається за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється заявнику. Не розглядаються повторні звернення одним і тим же органом Пенсійного фонду України від одного і того ж заявника з одного і того ж питання, якщо перше вирішено по суті, про що виноситься рішення про припинення розгляду такого звернення та повідомляється заявнику.

У разі, якщо орган Пенсійного фонду України надсилає заявнику рішення про повне або часткове незадоволення його скарги, такий заявник має право звернутися з повторною скаргою до органу Пенсійного фонду України вищого рівня протягом строку, зазначеного у пункті 4 цього Порядку.

Орган Пенсійного фонду України зобов`язаний прийняти вмотивоване рішення та надіслати його у термін не більше одного місяця від дня надходження скарги на адресу заявника поштою або надати йому під розписку.

Орган Пенсійного фонду України при розгляді скарги заявника перевіряє законність і обґрунтованість рішення, що оскаржується, і приймає одне з таких рішень:

1) залишає скаргу без задоволення;

2) повністю або в певній частині задовольняє скаргу. У разі повного або часткового задоволення скарги органу, що призначає пенсії, даються розпорядження про вчинення відповідних дій.

Однак, як свідчить зміст відповіді Пенсійного фонду України на скаргу від 15 лютого 2023 року такі зауваження позивача та подані документи не були прийняті до уваги. Крім того, відповідного вмотивованого рішення передбаченого вищевказаним Порядком Пенсійним фондом не прийнято.

Таким чином, органами Пенсійного фонду не вчинено усі необхідні дії для призначення позивачу пенсії за віком.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону №1058-ІV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року не менше 29 років.

Колегія суддів звертає увагу, що страховий стаж позивача, який врахований пенсійним органом, складає 24 роки 09 місяців 0 днів. З урахуванням періодів, які підлягають зарахуванню, загальний страховий стаж позивача становить понад 29 років, що є достатнім для призначення позивачу пенсії за віком.

Відповідно до статті 45 Закону № 1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку. Частиною 5 цієї ж статті передбачено, що документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Згідно з частиною першою статті 83 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-XII пенсії призначаються з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсії призначаються з більш раннього строку. Пенсії за віком призначаються з дня досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією надійшло не пізніше 3 місяців з дня досягнення пенсійного віку.

Враховуючи те, що судом встановлено протиправність рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 13 грудня 2022 року № 84 про відмову в призначенні пенсії позивачу, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що належним способом захисту та поновлення порушеного права позивача є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 15 грудня 2022 року, зарахувавши до страхового стажу періоди її роботи, зазначені у трудовій книжці НОМЕР_1 та період здійснення нею догляду за дитиною, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до досягнення дитиною трирічного віку, зазначений у довідці Акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» від 03 лютого 2023 року № 3/11.

Колегія суддів також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Також згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ч. 1 ст. 321, ст. 322, ст. 325 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у м.Києві залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 14 серпня 2023 року у справі № 460/8186/23 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя О. Б. Заверуха
судді О. М. Гінда
В. С. Затолочний
Повне судове рішення складено 20 грудня 2023 року.