Справа № 640/38055/21
Суддя: Коротких Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2023-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Коротких А.Ю.,

суддів Сорочка Є.О.,

Чаку Є.В.,

при секретарі Черніченко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2023 року у справі за заявою ОСОБА_1 подану в порядку ст. 383 КАС України в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Міністерства внутрішніх справ України про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 листопада 2022 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 15 травня 2023 року, позов задоволено частково.

Визнано протиправною відмову Міністерства внутрішніх справ України у підготовці та наданні до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві оновленої довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 для перерахунку пенсії станом на 01.01.2020 року.

Зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01.01.2020 року за посадою старшого інспектора Генеральної військової інспекції при Президентові України з урахуванням: посадового окладу - 21060,00 грн., окладу за військове звання - 1770,00 грн., надбавки за вислугу років (50%) - 11415,00 грн., щомісячних додаткових видів грошового забезпечення: надбавки за особливий характер служби (80%), надбавки за службу в умовах режимних обмежень (15%), надбавки за особливості проходження служби (100%) та премії (25%).

У задоволенні позову в іншій частині відмовлено.

Не погоджуючись із вказаними рішеннями, Міністерство внутрішніх справ звернулось з касаційною скаргою.

Ухвалою Верховного Суду від 04 липня 2023 року у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Міністерства внутрішніх справ України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.11.2022 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 15.05.2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії відмовлено.

02.08.2023 року до Київського окружного адміністративного суду звернувся позивач ОСОБА_1 із заявою у порядку ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2023 року заяву ОСОБА_1 , подану 02.08.2023 року в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, задоволено.

Не погоджуючись із прийнятою ухвалою суду, Міністерство внутрішніх справ України звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні заяви позивача, поданої в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, відмовити. Свої вимоги апелянт мотивує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали неповно досліджено обставини, що мають значення для справи та неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Заслухавши учасників справи, суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідачем, Департаментом пенсійних питань та соціального захисту Міністерства внутрішніх справ України, рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.11.2022 року у справі №640/38055/21 в порядку виконання останнього добровільно виготовлено та надіслано до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві довідку від 23.06.2023 року №49/8544 про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії ОСОБА_1 та як вказує позивач, в даній довідці не зазначено в процентному відношенні згідно Постанови КМУ №704 розміри надбавки за особливий характер служби у розмірі 80% та надбавки за особливості проходження служби у розмірі 100%. До інших складових довідки позивач зауважень не виклав.

Вказані обставини позивач підтверджує заявою від 19.05.2023 року, листами - відповідями Міністерства внутрішніх справ України від 23.06.2023 року №К-11738/49-12012-2023, від 04.07.2023 року №К-11738/49-13750-2023 та довідкою від 23.06.2023 року №49/8544, супровідним листом про надіслання довідки до Пенсійного фонду від 27.06.2023 року №11735/49-2023.

Позивач, не погоджуючись із діями відповідача, звернувся до суду із заявою в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Таким чином право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень складовою права на справедливий судовий захист.

За приписами ст.383 Кодексу адміністративного судочинства України особа - позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Заяву, зазначену у частині першій цієї статті, може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду.

З аналізу зазначених норм права можна зробити висновок, що правовий інститут контролю за виконанням рішення суду, механізм якого унормований у тому числі і приписами ст.383 Кодексу адміністративного судочинства України, підлягає застосуванню виключно у разі наявності протиправних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача щодо виконання рішення суду, що порушує права та законні інтереси позивача.

Таким чином, застосування судом до суб`єкта владних повноважень приписів ст.383 Кодексу адміністративного судочинства України можливе у разі встановлення факту невиконання таким суб`єктом владних повноважень дій зобов`язального характеру, визначених рішенням суду на користь особи - позивача, що має бути підтверджено відповідними доказами, поданими позивачем.

Так, згідно зі ст.129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Відповідно до ст.370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

З наявної у справі довідки від 23.06.2023 року №49/8544 вбачається, що розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2020 року ОСОБА_1 складено Департаментом пенсійних питань та соціального захисту Міністерства внутрішніх справ України відповідно до рішення Окружного адміністративного суду від 30.11.2022 року у справі №640/38055/21 з урахуванням: посадового окладу - 21 060,00 грн.; окладу за військовим званням (полковник) - 1 770,00 грн.; надбавки за вислугу років 50% (від посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням) - 11 415,00 грн.; надбавки за службу в умовах режимних обмежень 15% (від посадового окладу) - 3 159,00 грн. та премії 25% (від посадового окладу) - 5 265,00 грн. Всього 42 669,00.

При цьому, розміри надбавки за особливий характер служби у розмірі 80% та надбавки за особливості проходження служби у розмірі 100%, які визначено судом у процентному відношенні, встановлений з урахуванням положень Постанови №704, не вказано.

Відтак, судом першої інстанції було встановлено, що довідка від 23.06.2023 року №49/8544 про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01.01.2020 року не містить інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, які також визначено у процентному відношенні рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 листопада 2022 року, яке набрало законної сили 15 травня 2023 року, а саме:

- надбавки за особливий характер служби у розмірі 80%, яка п. 3 Указу №21106/96 установлена для військовослужбовців Генеральної військової інспекції при Президентові України у розмірі, що фактично встановлювався особі на день звільнення зі служби від окладу грошового забезпечення та має постійний характер. Пунктом 2 Постанови №704 також передбачено щомісячні надбавки, які мають постійний характер, що передбачено і ч. 2 ст. 9 Закону №2011-ХІІ від 20 грудня 1991 року;

- надбавки за особливості проходження служби у розмірі 100% (від посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років), згідно абз. 3 підп. 1 п. 5 Постанови №704.

Як наслідок, зобов`язальну частину рішення суду відповідачем не виконано.

Враховуючи встановлене, дії Міністерства внутрішніх справ України є протиправними, оскільки фактично свідчать про невиконання рішення суду від 30.11.2022 року, що відповідно має наслідки для позивача у вигляді зменшення розміру пенсії.

Невиконання належним чином зобов`язальної частини рішення суду у справі №640/38055/21 позивач підтверджує також додатковими поясненнями та надає лист-відповідь Міністерства внутрішніх справ України від 29.08.2023 року №К-21002/49-21088-2023, в якому останній вказує про компетенцію суду в питаннях виконання рішень сторонами по справі.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання, що кореспондується пункту 5 частини третьої статті 2, частини другої статті 14, та згаданої вище частини 1 статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України та частиною другою статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Відповідно до частини 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у своїх висновках, викладених в рішеннях від 28.11.1999 року по справі «Вгитагезси V. Котапіа» («Брумареску проти Румунії») та від 24.07.2003 року по справі «КуаЬукН V. Киззіа» («Рябих проти Росії»), зазначив, що одним з основоположних аспектів принципу верховенства права є юридична визначеність, яка передбачає, що в разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, яке набрало законної сили, не може ставитися під сумнів.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права; Конституція України має найвищу юридичну силу, її норми є нормами прямої дії, а тому органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (стаття 8, частина друга статті 19 Основного Закону України).

Таким чином, рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.11.2022 року у справі №640/38055/21, яке набрало законної сили 15.05.2023 року в частині надання довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01.01.2020 року, з урахуванням надбавки за особливий характер служби 80% (від окладу грошового забезпечення) та надбавки за особливості проходження служби 100% (від посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років) - не виконано відповідачем та, підлягає виконанню.

Враховуючи вказані вище положення статті 383 КАС України, Верховний Суд у постанові від 20 лютого 2019 у справі №806/2143/15 звертав увагу, що статті 382 і 383 Кодексу адміністративного судочинства України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Постановою Верховного Суду від 30 квітня 2020 року у справі №2804/2076/17 встановлено, що сам факт відсутності певного результату (виплати коштів за судовим рішенням) не може бути достатнім підтвердженням того, що суб`єкт владних повноважень допустив саме протиправну бездіяльність. Про протиправність може свідчити зокрема те, що суб`єкт владних повноважень бездіяв за обставин, коли мав реальну можливість реалізувати свої повноваження, повинен був це зробити, але не зробив (чи зробив несвоєчасно, з порушенням процедури чи інших вимог), що спричинило порушення прав та інтересів особи.

Суд зазначає, що громадяни мають бути впевненими у своїх законних очікуваннях, а також в тому, що набуте ними на підставі чинного законодавства право, його зміст та обсяг буде ними реалізовано.

Тобто набуте право не може бути скасоване чи звужене (правові позиції Конституційного Суду України в таких рішеннях: від 22.09.2005 року №5-рп/2005, від 29.06.2010 року №17-рп/2010, від 22.12.2010 року №23-рп/2010, від 11.10.2011 року №10-рп/2011).

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.11.2022 року у справі №640/38055/21 не виконано відповідачем згідно рішення суду, чим порушено права та законні інтереси позивача.

Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникла б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного суду України від 16.09.2015 року у справі №21-1465а15, від 02.02.2016 року у справі №804/14800/14.

Відповідно до абзацу10 пункту 9 рішення Конституційного суду України від 30.01.2003 року №3 рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Відповідно до вимог частини 1 статті 249 КАС України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

Враховуючи вищезазначене, системно проаналізувавши приписи законодавства України, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що з метою ефективного судового захисту прав позивача заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню повністю.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України залишити без задоволення, а ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2023 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку і строки, встановлені статтями 329, 331 КАС України.

Головуючий суддя: Коротких А.Ю.

Судді: Сорочко Є.О.

Чаку Є.В.