Справа № 480/7940/23
Суддя: С.В. Воловик
Дата ухвалення: 2023-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 грудня 2023 року Справа № 480/7940/23
Сумський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Воловика С.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/7940/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії,
У С Т А Н О В И В:
Позивач, ОСОБА_1 звернулась з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якій просить суд:
- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України Сумської області у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком з 24 червня 2023 року та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України Сумської області зарахувати ОСОБА_1 до стажу, що надає право на призначення пенсії за віком у відповідності до вимог статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» період ведення підприємницької діяльності в 4 кварталі 2000 (3 місяці), 1-2 кварталі 2001 (6 місяців), листопад - грудень 2002 та лютий, березень, квітень, травень 2003 (6 місяців) та вересень, жовтень, грудень 2003 (3 місяці), а всього 18 місяців;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України Сумської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач звернулась до органів Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за віком, однак рішенням ГУ ПФУ в Харківській області їй було відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю страхового стажу в 30 років, як це передбачено ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Позивач не погоджується з таким рішенням органів пенсійного фонду, тому і звернулась з цим позовом до суду.
Ухвалою суду від 27.07.2023 позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження по справі № 480/7940/23, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, встановлені строки для подання відзиву, відповіді на відзив та заперечень.
Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області з позовними вимогами не погодилось, у відзиві на позовну заяву зазначило, що відповідачем було прийнято законне та обґрунтоване рішення про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, передбаченого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Дослідивши подані матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи та об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті в їх сукупності, суд встановив наступне.
ОСОБА_1 , 08.06.2023 звернулась до органів Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за віком.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю страхового стажу в 30 років, як це передбачено ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Зокрема, до загального страхового стажу не зараховано періоди ведення підприємницької діяльності згідно наданих патентів ПАА №765706 від 14.10.2002: листопад, грудень, лютий, березень, квітень, травень та ПАА №7668148 від 02.07.2003: вересень, жовтень, грудень, оскільки не зазначено рік сплати фіксованого патенту.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, та вирішуючи спір по суті, суд зазначає таке.

На виконання частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 №1058-ІV (далі Закон №1058).

За змістом частини першої ст. 1 Закону №1058 термін страховий стаж визначений як період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески, а страховий стаж у солідарній системі визначений частиною першою статті 24 Закону як період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (ч.1 ст.1 ст. 1 Закону №1058).

Статтею 21 Закону №1058 врегульовано питання персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, відповідно до ч.ч.1,5 якої персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється з метою обліку застрахованих осіб, учасників накопичувальної системи пенсійного страхування та їх ідентифікації, а також накопичення, зберігання та автоматизованої обробки інформації про облік застрахованих осіб і реалізацію ними права на страхові виплати у солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та накопичувальній системі пенсійного страхування.

Для формування інформаційної бази системи персоніфікованого обліку використовуються відомості, що надходять, серед іншого, від податкових органів, територіальних органів Пенсійного фонду за результатами перевірок платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або в порядку міжвідомчого обміну інформацією, інших джерел, передбачених законодавством.

Відомості про фізичних осіб - підприємців та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, подаються безпосередньо зазначеними особами.

Згідно із п.1 ч.2 ст. 22 Закону №1058 відомості, що містяться в системі персоніфікованого обліку, використовуються виконавчими органами Пенсійного фонду серед іншого для: підтвердження участі застрахованої особи в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; обчислення страхових внесків; визначення права застрахованої особи або членів її сім`ї на отримання пенсійних виплат згідно з цим Законом.

Відповідно до ч.ч.2,3 ст.24 Закону №1058 страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Страховий стаж обчислюється в місяцях.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (абз.1 ч. 4 ст. 24 Закону №1058-IV).

Відповідно до частин 1, 2 статті 26 Закону № 1058-ІV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

Суд встановив, що позивачка досягла 60 річного віку 24.06.2023. Таким чином, для призначення позивачці пенсії за віком після набуття нею встановленого законом 60-річного віку, її загальний страхований стаж повинен був становити не менше 30 років.

При цьому, згідно із пп.1 п.3-1 розділу ХV Прикінцеві положення Закону-1058 до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 цього Закону включаються періоди, серед іншого ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку: з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).

У свою чергу відповідно до ст. 62 Закону України Про пенсійне забезпечення від 05.11.1991 №1788-ХІІ (далі Закон України Про пенсійне забезпечення) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.4 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637, в редакції чинній на час прийняття оскаржуваного рішення (далі Порядок №637) періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, з 1 січня 1998 р. по 31 грудня 2003 р. зараховуються до трудового стажу фізичних осіб - підприємців на підставі довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності, а з 1 січня 2004 р. по 31 грудня 2017 р. за бажанням особи - за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від суми сплачених коштів.

З огляду на вищевикладене, обов`язковою умовою для зарахування до страхового стажу при обчисленні пенсії періоду здійснення особою підприємницької діяльності є сплата за весь наведений період щомісячно внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування або єдиного соціального внеску.

При цьому, відповідно до ст. 14 Декрету Кабінету Міністрів України Про прибутковий податок з громадян від 26 грудня 1992 року № 13-92 (чинного на час сплати позивачем фіксованого податку) громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи, мають право самостійно обрати спосіб оподаткування доходів, одержаних від цієї діяльності, за фіксованим розміром податку (далі - фіксований податок) шляхом придбання патенту за умови, якщо:

кількість осіб, які перебувають у трудових відносинах з таким громадянином - платником податку, включаючи членів його сім`ї, які беруть участь у підприємницькій діяльності, не перевищує п`яти;

валовий доход такого громадянина від самостійного здійснення підприємницької діяльності або з використанням найманої праці за останні 12 календарних місяців, що передують місяцю придбання патенту, не перевищує семи тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

громадянин здійснює підприємницьку діяльність з продажу товарів і надання супутніх такому продажу послуг на ринках. Доходи такого громадянина, одержані від здійснення інших видів підприємницької діяльності, оподатковуються у загальному порядку.

Документ, що засвідчує сплату фіксованого податку, є підставою для видачі податковим органом за місцем проживання громадянина патенту, в якому зазначаються: прізвище та ім`я цього громадянина; його ідентифікаційний номер; строк дії патенту; перелік осіб, які перебувають у трудових відносинах з платником податку, або членів його сім`ї, які беруть участь у підприємницькій діяльності; місце здійснення підприємницької діяльності; назва органу, що видав патент.

Розміри фіксованого податку встановлюються відповідною місцевою радою залежно від територіального розташування місця торгівлі і не можуть бути менше ніж 20 гривень та більше ніж 100 гривень за календарний місяць для громадян, які здійснюють підприємницьку діяльність самостійно.

Протягом року платники фіксованого податку щоквартально сплачують до бюджету по 25 процентів річної суми податку, обчисленої за доходами за попередній рік, а платники, які вперше залучаються до сплати податку, - 25 процентів суми, обчисленої їм податковими органами за оціночним доходом на поточний рік. Для сплати авансових платежів податку встановлюються такі строки протягом року: до 15 березня, до 15 травня, до 15 серпня і до 15 листопада. У разі значного збільшення або зменшення протягом року доходу платника податковими органами може бути проведено перерахунок сум податку за строками сплати податку, що не настали.

У разі сплати фіксованого податку платник такого податку звільняється від ведення обов`язкового обліку доходів і витрат.

Відповідно до п. 2 II. Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до Декрету Кабінету Міністрів України "Про прибутковий податок з громадян" від 13 лютого 1998 року № 129/98-ВР, до внесення відповідних змін до порядку здійснення відрахувань на державне пенсійне страхування громадянами-підприємцями, що сплачують фіксований податок, 10 відсотків від сум цього податку, що надійшли до відповідного місцевого бюджету, перераховуються до Пенсійного фонду України, а 90 відсотків від сум фіксованого податку, що надійшли до місцевого бюджету, спрямовуються на потреби територіальної громади за визначеними нею напрямами.

Тобто, здійснюючи підприємницьку діяльність на спрощеній системі оподаткування, позивач сплачував у Пенсійний фонд внески у складі такого фіксованого податку.

Так, матеріалами справи підтверджується здійснення позивачем підприємницької діяльності та сплата фіксованого податку відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року № 13-92 Про прибутковий податок з громадян підтверджується копіями патентів ПАА №765706 від 14.10.2002 та ПАА №7668148 від 02.07.2003.

Сплату цих коштів та перебування позивача на фіксованому податку у спірний період відповідачі не заперечують.

Таким чином, судом встановлено, що здійснюючи підприємницьку діяльність у період зокрема, листопад-грудень 2002 року та лютий-травень, вересень, жовтень, грудень 2003 року, позивач сплачував у Пенсійний фонд внески у складі фіксованого податку (10 відсотків від сум цього податку, що надійшли до відповідного місцевого бюджету, до Пенсійного фонду України); законодавчо визначеного обов`язку звітуватись перед органами Пенсійного фонду, як платника фіксованого податку у позивача не було.

При цьому, сплату фіксованого податку та в його складі і внесків до Пенсійного фонду підтверджується зазначеними вище дослідженими доказами, які містяться в матеріалах справи, а відтак, враховуючи п.4 Порядку №637, позивач має право на зарахування до його страхового стражу період провадження підприємницької діяльності із застосуванням фіксованого податку за листопад-грудень 2002 року та лютий-травень, вересень, жовтень, грудень 2003 року, оскільки позивач сплачував збір на обов`язкове державне пенсійне страхування у складі цього податку.

Як же зазначалось вище, згідно ч.2 ст.24 Закону №1058 страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

У свою чергу відповідно до ч.1 ст. 21 Закону №1058 для формування інформаційної бази системи персоніфікованого обліку використовуються відомості, що надходять, серед іншого, від податкових органів, територіальних органів Пенсійного фонду за результатами перевірок платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або в порядку міжвідомчого обміну інформацією, інших джерел, передбачених законодавством.

Згідно ч.3 ст.44 Закону №1058-IV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Таким чином, суд зазначає, що при виникненні у територіального органу Пенсійного фонду України сумнівів щодо права позивача на отримання пенсії, відповідач має право перевіряти достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Вказана правова позиція узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною ним у постановах від 22.05.2018 у справі № 439/1148/17, від 03.10.2018 у справі №235/2873/17, від 27.02.2018 у справі №681/813/17, від 22.05.2018 у справі №683/977/17, від 10.07.2018 у справі №709/1360/17.

За таких обставин із урахуванням вищенаведеного, суд доходить висновку, що рішення ГУ ПФУ в Харківській області від 14.07.2023 №03 є необґрунтованим, прийняте без урахування всіх обставин, що мають значення для його прийняття, а тому таке рішення не відповідає критеріям правомірності, передбаченим ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України та є протиправним, у зв`язку з чим позовні вимоги щодо визнання протиправним та скасування зазначеного рішення є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог в частині зобов`язання відповідача зарахувати до стажу, що дає право на призначення пенсії за віком у відповідності до вимог статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" період ведення підприємницької діяльності в 4 кварталі 2000 року, 1-2 кварталі 2001 року, суд зауважує, що за змістом рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 14.07.2023 відповідач не вказує щодо не зарахування спірних періодів зайняття підприємницькою діяльністю до загального страхового стажу позивача, що позбавляє суд можливості надати їм оцінку.

Позивач також просить ГУ ПФУ в Сумській області повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком та зарахувати до страхового стажу період здійснення підприємницької діяльності.

Разом із тим заява позивача розглядалася іншим територіальним органом - ГУ ПФУ в Харківській області, яким і було прийнято оспорюване рішення.

Із врахуванням вищевикладеного суд вважає за необхідне застосувати належний спосіб захисту прав позивача та вийти за межі позовних вимог для повного захисту порушеного права на пенсію у відповідності до вимог ст. 9 КАС України та зобов`язати саме ГУ ПФУ в Харківській області, як орган, що прийняв протиправне рішення (а не ГУ ПФУ в Сумській області, як просить позивач), повторно розглянути заяву позивача від 08.06.2023 про призначення пенсії за віком, зарахувавши до страхового стажу позивача період здійснення ним підприємницької діяльності листопад-грудень 2002 року та лютий-травень, вересень, жовтень, грудень 2003 року, та прийняти рішення у відповідності до вимог чинного законодавства з урахуванням висновків суду.

Таким чином, вимоги у вказаній частині підлягають частковому задоволенню.

На підставі ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України суд вважає необхідним стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь позивача судовий збір в розмірі 536,80 грн., сплачений при зверненні до суду.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 14 липня 2023 року № 03 про відмову у призначенні пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, м. Харків, майдан Свободи, Держпром, 3 під., 2 поверх, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідент. номер НОМЕР_1 ) від 08.06.2023 про призначення пенсії за віком, зарахувавши до страхового стажу ОСОБА_1 період здійснення ним підприємницької діяльності листопад-грудень 2002 року та лютий-травень, вересень, жовтень, грудень 2003 року, та прийняти рішення у відповідності до вимог чинного законодавства з урахуванням висновків суду.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, м. Харків, майдан Свободи, Держпром, 3 під., 2 поверх, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідент. номер НОМЕР_1 ) судовий збір, сплачений при зверненні до суду в сумі 536 грн. 80 коп.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Воловик