Справа № 160/19676/23
Суддя: Дєєв Микола Владиславович
Дата ухвалення: 2023-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі судді Дєєва М.В. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1
до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області
про визнання протиправними та скасування вимоги,
07.08.2023 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якому позивач просить:
- визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області №Ф-2387-0424У від 19.01.2022 року;
11.08.2023 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відкрито спрощене позовне провадження без виклику (повідомлення) сторін.
25.08.2023 року від Головного управління ДПС у Дніпропетровській області надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого вказано, що оскаржувана вимога є правомірною та такою, що винесено у відповідності до вимог чинного законодавства, оскільки позивач був зареєстрований як фізична особа-підприємець та повинен був сплачувати єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі не меншому мінімального страхового внеску, навіть якщо доходу від такої діяльності протягом всього року (або окремих його місяців) отримано не було. З метою контролю за сплатою сум єдиного внеску ДПС України в базі АІС «Податковий блок» в інтегрованій картці платника впроваджено автоматичне щоквартальне нарахування сум єдиного внеску по фізичним особам-підприємцям, та позивачем було сплачено таку заборгованість, у зв`язку з чим відповідачем встановлено порушення термінів сплати узгодженої суми грошового зобов`язання по єдиному внеску за період з 10.02.2018 року по 24.12.2019 року. З огляду на вказане відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог.
06.11.2023 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду постановлено продовжити розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання та витребувано у відповідача додаткові докази по справі.
20.11.2023 року від Головного управління ДПС у Дніпропетровській області надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого вказано, що спірна вимога є правомірною та такою, що відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки в інтегрованих картках платника податків наявний вказаний податковий борг, за 2017 рік 8448,00 грн, термін сплати 09.02.2018 року, І квартал 2018 року 2457,18 грн, термін сплати 19.04.2018 року, ІІ квартал 2018 року 2457,18 грн, термін сплати 19.07.2018 року, за ІІІ квартал 2018 року 2457,18 грн, термін сплати 19.10.2018 року та IV квартал 2018 року, термін сплати 21.01.2019 року. Після погашення заборгованості було сформовано рішення про нарахування штрафних санкцій та пені.
07.12.2023 року від позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої вказано, що розрахунками відповідача не підтверджено наявність заборгованості. Також, вказано, що з 24.10.2019 року позивач змінила місце проживання, тому відповідачем не було належним чином повідомлено позивача про наявність таких рішень.
15.12.2023 року у судове засідання відповідач належним чином повідомлений про місце, дату та час розгляду справи, в судове засідання не прибув. В матеріалах справи міститься клопотання позивача про розгляд справи за його відсутності. З огляду на вказане, закрито підготовче судове засідання та вирішено продовжити розгляд справи в порядку письмового провадження.
Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 з 28.02.2005 року по 25.03.2019 рокуперебувала на обліку в Головному управлінні ДПС у Дніпропетровській області, як фізична особа-підприємець та відповідно до пункту 4 частини 1 статті 4 Закону №2464 була платником єдиного внеску. Дата проведення державної реєстрації припинення 25.03.2019 року.
Позивач вважає вказану вимогу протиправною та такою, що не відповідає вимогам законодавства, що і стало підставою для звернення з даною позовною заявою до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до пп. 16.1.4. п.16.1 ст. 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Положеннями пп. 14.1.39 п. 14.1 статті 14 ПК України вказано, що грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня.
Згідно пп. 14.1.156 п. 14.1 статті 14 ПК України податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк), та/або сума коштів, сформована за рахунок податкових пільг, що були використані платником податків не за цільовим призначенням чи з порушенням порядку їх надання, встановленим цим Кодексом та/або Митним кодексом України;
Податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом (пп.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України).
Пунктами 59.1, 59.3 , 59.5 ПК України визначено, що у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання.
Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення податкового боргу та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов`язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.
У разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.
У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).
Відповідно до п. 42.1, 42.2 ст. 42 Податкового кодексу України податкові повідомлення - рішення, податкові вимоги або інші документи, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу. Документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).
Згідно п. 58.3 ст. 58 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення вважається належним чином врученим платнику податків (крім фізичних осіб), якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42цього Кодексу. Податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному пунктом 42.4 статті 42 цього Кодексу. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг. У разі якщо вручити податкове повідомлення - рішення неможливо через помилку, допущену контролюючим органом, податкове повідомлення - рішення вважається таким, що не вручено платнику податків.
Таким чином, приписами Податкового кодексу України визначено, що податкові вимоги надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації.
Судом встановлено, що контролюючий орган направляв податкову вимогу №Ф-2387-0424У від 19.01.2022 року не за місцем реєстрації платника, а на вказану в Державному реєстрі платників податків-фізичних осіб ДПС України податкову адресу АДРЕСА_1 . Поштова кореспонденція повернулася без вручення адресату з відміткою «за терміном зберігання».
Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, а саме відповідно до копії паспорта НОМЕР_1 ОСОБА_1 24.10.2019 року змінила адресу місця проживання (реєстрації) та зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 .
Тобто, станом на дату прийняття податкової вимоги №Ф-2387-0424У від 19.01.2022 року ОСОБА_1 не була зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 .
За таких підстав, оскільки податкова вимога направлялася на адресу, за якою позивач не зареєстрована, вказане рішення податкового органу вважається не врученим, а позивач вважається не повідомленою про наявність податкового зобов`язання.
Стосовно посилання відповідача на обов`язок платника податків повідомляти контролюючий орган про зміну місця реєстрації, суд зазначає таке.
Як вбачається з наданого відповідачем витягу щодо інформаційних даних позивача, місцем проживання ОСОБА_1 відповідно до даних ДРФО є АДРЕСА_2 .
Тобто контролюючий орган достеменно володів інформацією про реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 .
Жодних пояснень щодо вказаних невідповідностей відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не зазначено.
Таким чином, з огляду на відсутність доказів, які б надали можливість пересвідчитись, що податковим органом було належним чином повідомлено відповідача про наявність податкового боргу, визначеного податковою вимогою, суд дійшов висновку, що відповідачем порушено порядок надіслання податкової вимоги.
Враховуючи вищевикладене, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, суд дійшов висновку, що відповідачем необґрунтовано та протиправно прийнято податкову вимогу №Ф-2387-0424У від 19.01.2022 року, в зв`язку з чим така вимога підлягає скасуванню.
Згідно частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Доказів, які б спростували доводи позивача, відповідач до суду не надав. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню.
Згідно ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до ч.1 ст.132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Враховуючи, що адміністративний позов задоволено повністю, сплачений позивачем судовий збір за подачу адміністративного позову до суду в розмірі 1073,60 грн. підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись ст.ст. 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
Визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області №Ф-2387-0424У від 19.01.2022 року.
Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати у розмірі 1073,60 грн. (одна тисяча сімдесят три гривні шістдесят копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в порядку та у строки, встановлені ст. ст.295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.В. Дєєв