Справа № 537/2989/23
Суддя: Мінаєва О.М.
Дата ухвалення: 2023-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2023 р.Справа № 537/2989/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Мінаєвої О.М.,

Суддів: Кононенко З.О. , Калиновського В.А. ,

за участю секретаря судового засідання Тютюник О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Крюківського районного суду м. Кременчука від 21.08.2023 року, головуючий суддя І інстанції: ДЯДЕЧКО І.І., м. Кременчук, повний текст складено 21.08.23 року по справі № 537/2989/23

за позовом ОСОБА_1

до Департаменту патрульної поліції

третя особа - старший інспектор відділення безпеки дорожнього руху батальйону патрульної поліції в м. Кременчуці управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції капітан поліції Роговий Роман Григорович

про скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до Департаменту патрульної поліції, третя особа - старший інспектор відділення безпеки дорожнього руху батальйону патрульної поліції в м. Кременчуці управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції капітан поліції Роговий Роман Григорович, в якому просив суд визнати частково протиправною та частково скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі від 05.07.2023 серії БАВ №209342, прийняту Департаментом патрульної поліції, від імені якої діяв старший інспектор відділення безпеки дорожнього руху батальйону патрульної поліції в м. Кременчуці УПП в Полтавській області ДПП капітан поліції Роговий Роман Григорович, про скоєння ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 та ч. 1 ст. 121 КУпАП, та застосування до нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн, в частині висновку про скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука від 21.08.2023 року по справі № 537/2989/23 в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Позивач, не погодившись із рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу. Свою незгоду з рішенням суду обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення порушено норми чинного законодавства, а саме висновок суду не відповідає обставинам справи та суд першої інстанції визнав встановленими ті обставини, що мають значення для справи, які насправді були недоведені, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Крюківського районного суду м. Кременчука від 21.08.2023 року по справі № 537/2989/23 та прийняти постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач зазначає, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі від 05.07.2023 серії БАВ №209342 в частині визнання його винним у вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КУАП, має бути визнана протиправною та скасована через те, що в цій частині вказана постанова є безпідставною та прийнята з порушенням вимог чинного законодавства. Вважає, що в його діях була відсутня вина у скоєнні правопорушення, що виключає наявність адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КупАП (в частині відсутності бризковика). Крім того, зазначає, що посилання в оскаржуваній постанові на те, що не працювали передбачені конструкцією замки дверей кабіни транспортного засобу, не відповідає дійсності, оскільки насправді замки дверей кабіни транспортного засобу працювали в повному обсязі (механізм замків був справним, двері відчинялися та зачинялися належним чином і зсередини кабіни із зовні). Певним «недоліком», стосовно якого пред`явив претензії працівник поліції, було те, що на дверях кабіни була відсутня ручка на замку дверей кабіни. Але відсутність цієї ручки не впливає на роботу замку дверей кабіни. Замок дверей кабіни працює (відчиняє та зачиняє двері) і без цієї ручки.

Таким чином, позивач вважає, що в його діях відсутнє порушення п.п. 31.4.7 (е), 31.4.7 (г) ПДР та ч.1 ст. 121 КУАП.

Відповідачем надано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено доводи щодо безпідставності вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах доводів та вимог апеляційної скарги у відповідності до ч.1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що 05 липня 2023 року старшим інспектором відділення безпеки дорожнього руху батальйону патрульної поліції в м. Кременчуці УПП в Полтавській області ДПП Роговим Р.Г. винесено постанову в справі про адміністративне правопорушення серії БАВ №209342, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 122 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 грн. за те, що позивач 05.07.2023 о 11 год. 13 хв. в м. Кременчуці по вул. Небесної Сотні, буд.1, керував ТЗ САМС HN250Р34С614, номерний знак НОМЕР_1 , та не виконав вимоги дорожнього знаку 3.15 ПДР України (рух вантажних ТЗ, маса яких перевищує 13т., заборонено) з фактичною масою ТЗ 20 т., та в якого був відсутній бризковик, передбачений конструкцією даного транспортного засобу та не працювали передбачені конструкцією замки дверей кабіни даного транспортного засобу, чим порушив розділ 33, п.п. 31.4.7 «е», 31.4.7 «г» Правил дорожнього руху України.

Позивач не погодився з постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії БАВ №209342 від 05.07.2023 року в частині визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУАП, звернувся з позовом до суду.

Відмовивши у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції зробив висновок про те, що оскаржувана постанова винесена з додержанням вимог КУпАП України, а тому є законною і не підлягає скасуванню.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 №3353 встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (далі - ПДР).

Згідно з п.1.1 ПДР, вони, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Відповідно до п. 1.9 ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

У відповідності до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до п.1.3 ПДР України, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно з п. 2.3 «а» та «б» ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу; бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

У відповідності до п. 31.1 ПДР України технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.

Відповідно до п. 31.4.7 «е» ПДР України забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: відсутній передбачений конструкцією бампер або задній захисний пристрій, грязезахисні фартухи і бризковики.

Вимоги щодо безпечності технічного стану колісних транспортних засобів встановлюються Національним стандартом України «Колісні транспортні засоби» ДСТУ 3649:2010.

Згідно п.п.6.8.13 ДСТУ 3649:2010 колісні транспортні засоби мають бути обладнані за конструкцією пристроями захисту від викидання з-під коліс транспортних засобів сторонніх предметів і бруду. Ширина цих пристроїв має бути не менше ніж ширина встановлених шин.

Відповідно до п. 31.4.7 «г» ПДР України забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством, якщо не працюють передбачені конструкцією замки дверей кузова або кабіни, запори бортів вантажної платформи, запори горловин цистерн і паливних баків, механізм регулювання положення сидіння водія, аварійні виходи, пристрої для приведення їх у дію, привід керування дверима, спідометр, одометр, тахограф, пристрій для обігрівання і обдування скла.

Згідно п. 6.8.8 ДСТУ 3649:2010 замки дверей кузова (кабіни), капота, багажника, засуви бортів вантажної платформи, засуви горловин цистерн, механізми регулювання і пристрої фіксування сидіння водія та пасажира, органи або пристрої, призначені для відчинення та зачинення дверей автобусів та тролейбусів, аварійні виходи та пристрої їхнього задіювання (відчинення), приводи відчинення (зачинення) дверей, сигналізація роботи дверей і сигнал вимоги зупинки, пристрій обігрівання та обдування вітрового скла, протиугінний пристрій мають бути роботоздатні.

Відповідно до п.7.8.1 ДСТУ 3649:2010 відповідність вимогам підпунктів 6.8.1, 6.8.2, 6.8.4 - 6.8.6, 6.8.8, 6.8.10 - 6.8.25 перевіряють візуально та, у відповідних випадках, прикладанням зусилля, приведенням у дію, простукуванням нарізевих з`єднань.

У відповідності до ч. 1 ст. 121 КУпАП керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З матеріалів справи встановлено, що 05 липня 2023 року старшим інспектором відділення безпеки дорожнього руху батальйону патрульної поліції в м. Кременчуці УПП в Полтавській області ДПП Роговим Р.Г. винесено постанову в справі про адміністративне правопорушення серії БАВ №209342, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 грн.

Відповідно до вказаної постанови ОСОБА_1 05.07.2023 о 11 год. 13 хв. в м. Кременчуці по вул. Небесної Сотні, буд.1, керував транспортним засобом САМС HN250Р34С614, номерний знак НОМЕР_1 , та не виконав вимоги дорожнього знаку 3.15 ПДР України (рух вантажних ТЗ маса яких перевищує 13т. заборонено) з фактичною масою ТЗ 20 т., та в якого був відсутній бризковик передбачений конструкцією даного транспортного засобу та не працювали передбачені конструкцією замки дверей кабіни даного транспортного засобу, чим порушив розділ 33, п.п. 31.4.7 «е», 31.4.7 «г» Правил дорожнього руху України.

Згідно зі ст. 251 КУпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Зазначеними правовими нормами встановлено перелік засобів доказування, які можуть застосовуватися у адміністративному процесі, за допомогою яких суд може встановити наявність чи відсутність певних обставин.

На підтвердження факту вчинення позивачем правопорушення за ч. 1 ст. 121 КУпАП, відповідачем надано диск з відеозаписами нагрудної бодікамери, яка розміщена на одязі поліцейського, про яку міститься відмітка в постанові про адміністративне правопорушення.

Так, ознайомившись із відеозаписом з відеореєстратора від 05.07.2023 р., колегія суддів встановила, що на ньому зафіксовані події, які відбулися 05 липня 2023 року, а саме зафіксовано автомобіль марки САМС HN250Р34С614, номерний знак НОМЕР_1 , у якого відсутній захисний пристрій бризковик зпереду з лівої сторони, та не працює передбачений конструкцією даного транспортного засобу замок дверей кабіни, а саме відсутній пристрій, який приводить його в дію, тобто ручка. Під час розмови з працівником поліції позивач погоджується, що замок дверей працює не коректно, демонструє, що двері кабіни відчиняються за допомогою його пальця з прикладанням зусиль. Також вказує на те, що він працює підмінним водієм, де бризковик не знає та скаже водію даного транспортного засобу, щоб він його установив. Не заперечує, що конструкцією автомобіля передбачено установлення бризковиків на передніх колесах. Про те, що бризковики перед початком руху автомобіля були на місці не вказує. Заслухавши пояснення водія, дослідивши докази інспектор виніс постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.121 КУпАП, роз`яснено порядок її оскарження.

Колегія суддів не приймає довід апеляційної скарги стосовно того, що конструкція транспортного засобу САМС HN250Р34С614 не передбачено обов`язкової наявності такої складової частини (запчастини) як «бризковики», оскільки вони не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, не підтвердженні жодними допустимими та належними доказами, суперечать поясненням наданих позивачем інспектору при винесені постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності та оцінюється судом, як спосіб позивача уникнути адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення.

Посилання в апеляційній скарзі, що позивач перед виїздом перевірив наявність на транспортному засобі передніх та задніх бризковиків, проте під час руху вказаного транспортного засобу по автомобільній дорозі з незадовільним покриттям один з бризковик відпав з причин, які не залежали від волі позивача, колегія суддів не приймає, оскільки вказані твердження спростовуються поясненнями позивача, викладених в позовній заяві в обґрунтування позову, в яких останній вказує на те, що перед виїздом на дороги загального користування він переконався в наявності на транспортному засобі САМС HN250Р34С614 лише обох задніх бризковиків. Щодо наявності чи відсутності передніх бризковиків позивач не зазначає.

Той факт, що замок дверей кабіни автомобіля марки САМС HN250Р34С614, номерний знак НОМЕР_1 працює не коректно, оскільки відсутній пристрій, який приводить його в дію, тобто ручка, та для відкриття дверей необхідно прикладати зусилля, підтверджується з відеозапису, наданим позивачем на обґрунтування своїх позовних вимог. Тобто довід апеляційної скарги про те, що замок двері працює за допомогою певних дій водія за відсутності ручки, колегія суддів не приймає, оскільки порушення конструкції замка двері, а саме відсутність деталі, що призводить замок в дію, є беззаперечним доказом несправності конструкції технічного вузла транспортного засобу.

Посилання позивача в апеляційній скарзі на те, що двері кабіни автомобіля марки САМС HN250Р34С614 працюють та відкриваються, колегія суддів не приймає, оскільки з відеозапису встановлено, що на двері транспортного засобу відсутня ручка для відкриття дверей, що свою чергу спростовує висновок позивача про працюючий замок дверей кузова.

Таким чином, колегія суддів встановила, що позивач дійсно керував транспортним засобом, у якого відсутній передбачений конструкцією захисний пристрій, бризковик зпереду з лівої сторони, чим порушено вимоги п. 31.4.7 (е) ПДР України та не працює передбачений конструкцією даного транспортного засобу замок дверей кабіни, чим порушено вимоги п. 31.4.7 (г) ПДР України.

Враховуючи наявні в матеріалах справи докази, колегія суддів приходить до висновку, що відповідачем дотримано порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, як і судовим розглядом підтверджено факт порушення позивачем правил дорожнього руху. Натомість позивачем не надано суду жодного доказу на спростування обставин, які викладені в оскаржуваній постанові відповідача, а також доказів відсутності факту вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справ

Враховуючи викладене, колегія суддів, зазначає, що постанова серії БАВ №209342 від 05.07.2023 є законною та обґрунтованою, прийнятою на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені законодавством України, з урахуванням усіх обставин, що мають значення для справи, а отже судом першої інстанції правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, тому підстави для скасування рішення суду відсутні.

Згідно п.1 ч.1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що при прийнятті постанови Крюківського районного суду м. Кременчука від 21.08.2023 року по справі № 537/2989/23 суд дійшов правильних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 271, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Крюківського районного суду м. Кременчука від 21.08.2023 року по справі № 537/2989/23 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя (підпис)О.М. Мінаєва
Судді(підпис) (підпис) З.О. Кононенко В.А. Калиновський