Справа № 160/25084/23
Суддя: Бухтіярова Марина Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Бухтіярової М.М.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України в Дніпропетровській області про визнання протиправними бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Управління Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України в Дніпропетровській області (далі відповідач), в якому позивач просить:
- визнати протиправною саме бездіяльність (згідно імперативним вимогам та приписам п. 4) ч. 1 ст. 5 КАС України) Управління Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України у Дніпропетровській області, яка підтверджується ненаданням мені запитуваної мною публічної інформації за моїм запитом від 22.09.2023 року вх. № 14 стосовно п. п. 1, 2 запиту (стор. 1 - 5 додатку № 8 до цього адміністративного позову);
- зобов`язати Управління Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України у Дніпропетровській області надіслати на мою адресу повну та достовірну інформацію, яка запитувалась у вищезазначеному запиті від 22.09.2023 року вх. № 14 стосовно п. п. 1, 2 запиту (стор. 1 - 2 додатку № 8 до цього адміністративного позову) з наданням завірених належним чином копій документів, що запитувались у запиті.
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що вона відповідно до положень Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з 13.10.2010 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію за вислугу років. Позивач вказує, що з часу призначення пенсії вона неодноразово подавала позови до відповідача щодо видачі їй оновлених довідок для перерахунку пенсії. Неодноразово до відповідача подавала запити про надання публічної інформації, необхідної для перерахунку пенсії. З огляду на необхідність отримання повної та достовірної інформації 22.09.2023 року вона звернулась до Управління Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України у Дніпропетровській області із запитом вх. №14. Листом-відповіддю від 27.09.2023 їй було повідомлено, що вичерпну відповідь про надання публічної інформації надано листами від 12.01.2023 №30/5-59 та додатково від 19.09.2023 вих. №30/02-1440. Позивач вважає, що зазначеними відповідями відповідач не надав їй запитувану достовірну та повну інформацію стосовно вказаних у відповідних запитах питань, не вчинив обов`язкові дії з надання запитуваної інформації після отримання відповідних запитів від неї та від Адміністрації від 22.07.2023 №01/04-4531/СЕД. Вважаючи бездіяльність відповідача щодо ненадання інформації відповідно до поставлених у запиті на публічну інформацію від 22.09.2023 питань, позивач звернулася з цим позовом до суду.
Цією ухвалою суду також витребувано у відповідача письмові пояснення та докази на їх підтвердження відносно того, чи надходив до Управління Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України в Дніпропетровській області запит на інформацію від 22.09.2023 (вх.№14) та відомості щодо дати його отримання, а також щодо того, чи було надано на нього відповідь (у разі її надання, копію такої відповіді та докази її направлення (вручення) позивачу).
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом, що підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи.
26.10.2023 від Управління Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України в Дніпропетровській області до суду надійшли пояснення по суті позовної заяви, в якому відповідач позовні вимоги не визнає, просить у задоволенні позову відмовити. В обґрунтування своєї позиції зазначає наступне. З 13.10.2010 позивачці призначено пенсію за вислугу років по лінії ДССЗЗІ України у відповідності до вимог Закону №2262-ХІІ у розмірі 56% сум грошового забезпечення. Протягом 2022 - 2023 року позивач неодноразово зверталася до Управління із запитами на отримання публічної інформації. 10.01.2023 ОСОБА_1 подала до Управління Державної служби спеціального зв`язку та захисту України в Дніпропетровській області запит на отримання публічної інформації, який був зареєстрований 10.01.2023 за № 2, відповідь на який було надано 12.01.2023 за №30/5-59. На запит на отримання публічної інформації, зареєстрований від 14.09.2023 за №11, позивачу надіслано листа-відповідь від 19.09.2023 за №30/02-1440 з додатком-листом Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1, що засвідчувало форс-мажорні обставини. Тому твердження позивача про не надання їй достовірної та повної інформації не відповідає дійсності. Щодо позовних вимог про зобов`язання надіслати позивачу повну та достовірну інформацію з наданням належним чином завірених копій документів, а саме: ксерокопії витягів з відомостей нарахування грошового забезпечення за посадою головний спеціаліст управління за серпень вересень 2023 року із зазначенням основних та додаткових видів грошового забезпечення та премії, ксерокопії витягів з наказів начальника управління за серпень вересень 2023 року щодо преміювання на посаді головний спеціаліст, відповідача зазначає, що позивач помилково вважає таку запитувану інформацію публічною. Позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльність не підлягають задоволенню за відсутності факту події, а вимоги про зобов`язання надати повну та достовірну інформацію, яка запитувалась у запиті від 22.09.2023 вх.№14, не вважається можливим, тому що ця вимога йде в розріз імперативним нормам Закону України «Про доступ до публічної інформації» та іншим нормам чинного законодавства. Крім того, відповідач в поясненнях по суті просив врахувати, що 28.07.2023 збройними силами російської федерації нанесено ракетний удар по місту Дніпро, що на тривалий час унеможливило виконання своїх службових обов`язків посадовими особами управління, розгляд запитів на публічну інформацію в управлінні відстрочено.
31.10.2023 від позивача через підсистему «Електронний суд» надійшла заява з процесуальних питань, в якій вона просить залишити пояснення відповідача від 24.10.2023 без розгляду, кваліфікувати дії представника відповідача як визнанням позову та застосувати до відповідача ч. 6 ст. 44, ч.ч.3, 4 ст. 45, п.п. 1), 2) ч. 1, ч. 3 ст. 149 КАС України. Заява обґрунтована тим, що станом на день складення та надсилання до суду цієї заяви вона не отримувала відзиву на позовну заяву у справі, що свідчить про те, що відповідач своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. 27.10.2023 нею від відповідача було отримано пояснення на позовну заяву. Проте, в поясненнях по суті позовної заяви від 24.10.2023 за № 30/02-1611 не вказана розсилка документів, не вказана кількість аркушів «пояснень», не вказані додатки, їх кількість та кількість аркушів кожного додатку, крім того додатки засвідчені неналежним чином. Позивач зазначає, що суд не зобов`язував відповідача надавати будь-які пояснення. На думку позивача, для того, щоб судом були прийняті до уваги ці «Пояснення…» відповідач повинен надати до суду клопотання про пояснення щодо не надання відзиву і порушити клопотання про подання заяви про «Пояснення по суті позовної заяви…».
Розглянувши подану позивачем заяву з процесуальних питань, суд зазначає наступне.
Розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи за правилами загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі (частина перша статті 262 КАС України) з усіма правами, наданими сторонам Кодексом адміністративного судочинства України та наведених додатково судом в ухвалі про відкриття провадження у справі.
Відповідно до частині 8 статті 262 КАС України при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Згідно із частиною 2 статті 159, частиною 1 статті 162 КАС України заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. У відзиві відповідач викладає заперечення проти позову.
Отже, відзив є заявою по суті, в якій відповідач викладає свої заперечення проти позову.
Ухвалою суду від 12.10.2023 встановлено відповідачу строк протягом 15-ти днів з дня отримання цієї ухвали для надання відзиву на позов та докази на його обґрунтування разом із доказами надіслання позивачу.
За змістом пояснень по суті, поданих відповідачем у строк для подання відзиву, Управління Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України в Дніпропетровській області заперечує проти задоволення позовних вимог, посилаючись на ст.ст. 159-162 КАС України, та просить відмовити у задоволенні позову. Копію пояснень по суті направлено позивачу, отримання якого не заперечується позивачем.
З урахуванням викладеного, виходячи із завдань адміністративного судочинства, а також з метою забезпечення реалізації процесуальних прав учасників справи в умовах воєнного стану, суд не знаходить правових підстав для повернення без розгляду пояснень по суті відповідача, в яких викладено заперечення проти позову, та вважає за необхідне прийняти надані пояснення по суті, оскільки саме лише невірне зазначення назви процесуального документу не впливає на його суть та не може слугувати підставою для повернення його без розгляду.
Інші наведені позивачем доводи про неприйнятність вказаного пояснення по суті судом до уваги не беруться з огляду на те, що вони є необґрунтованими та не є підставою для повернення його без розгляду.
01.12.2023 позивачем подано заяву з процесуальних питань, в якій просила врахувати наведену у заяві судову практику.
Витребувані ухвалою від 12.10.2023 докази до суду не надходили, як і клопотання відповідача про продовження строку для їх подання.
За приписами частини 9 статті 80 КАС України, у разі неподання суб`єктом владних повноважень витребуваних судом доказів без поважних причин або без повідомлення причин суд, залежно від того, яке ці докази мають значення, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у її визнанні, або розглянути справу за наявними в ній доказами.
Відповідно до частини 8 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Згідно з частиною п`ятою статті 250 КАС України датою ухвалення судового рішення у порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.
Розумність строків є одним із основоположних засад (принципів) адміністративного судочинства відповідно до пункту 8 частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.
Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним уважається строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального і процесуального права.
Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 13.10.2010 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонд України в Дніпропетровській області та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у розмірі 56% сум грошового забезпечення (вислуга - 22 роки).
22.09.2023 позивач звернулася до Управління Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України в Дніпропетровській області із запитом на отримання публічної інформації відповідно Закону України «Про доступ до публічної інформації», в якому просила надати завірені належним чином:
1. Ксерокопії витягів з відомостей нарахування грошового забезпечення Управління Держспецзв`язку у Дніпропетровській області (код 34775616) по посаді «Головний спеціаліст» за серпень - вересень 2023 року із зазначенням посадового окладу по посаді «Головний спеціаліст Управління Держспецзв`язку у Дніпропетровській області», окладу за військовим званням «майор»; надбавки за вислугу років (у відсотковому значенні та грошовому еквіваленті); надбавки за особливості проходження служби (у відсотковому значенні та грошовому еквіваленті); надбавки за службу в умовах режимних обмежень (у відсотковому значенні та грошовому еквіваленті); надбавки за безперервний стаж на шифрувальній роботі (у відсотковому значенні та грошовому еквіваленті); надбавки за класну кваліфікацію (у відсотковому значенні та грошовому еквіваленті), премії (у відсотковому значенні та грошовому еквіваленті).
2.Ксерокопії витягів з наказів Начальника Управління Держспецзв`язку у Дніпропетровській області за серпень - вересень 2023 року щодо преміювання на посаді «Головний спеціаліст» (а.с.49-51).
Вказаний запит на отримання публічної інформації зареєстрований відповідачем 22.09.2023 за обл.№14.
Листом від 27.09.2023 за №30/02-1486 Управлінням Держспецзв`язку у Дніпропетровській області на запит позивача від 22.09.2023 за обл.№ 14 було повідомлено про розгляд вказаного запиту та вказано, що вичерпну відповідь щодо розгляду запитів про надання публічної інформації в Управління Держспецзв`язку у Дніпропетровській області згідно до вимоги Закону України «Про доступ до публічної інформації» позивачу надіслано листами від 12.01.2023 №30/5-59 та від 19.09.2023 року №30/02-1440 (з додатком) відповідно (а.с.38).
Вважаючи бездіяльність відповідача щодо ненадання запитуваної інформації на запит від 22.09.2023 обл.№14, позивач звернулася з цим позовом до суду.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк (стаття 40 Конституції України).
Згідно преамбулою Закону України «Про інформацію» від 02.10.1992 № 2657-XII (далі Закон №2657-XII) цей Закон регулює відносини щодо створення, збирання, одержання, зберігання, використання, поширення, охорони, захисту інформації.
Відповідно до статей 1, 4 Закону інформація - будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді; документ - матеріальний носій, що містить інформацію, основними функціями якого є її збереження та передавання у часі та просторі.
Суб`єктами інформаційних відносин є: фізичні особи; юридичні особи; об`єднання громадян; суб`єкти владних повноважень.
Об`єктом інформаційних відносин є інформація.
Відповідно до статті 5 Закону № 2657-XII кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.
За змістом частини першої статті 6 Закону № 2657-XII право на інформацію забезпечується, зокрема, обов`язком суб`єктів владних повноважень інформувати громадськість та медіа про свою діяльність і прийняті рішення; обов`язком суб`єктів владних повноважень визначити спеціальні підрозділи або відповідальних осіб для забезпечення доступу запитувачів до інформації; встановленням відповідальності за порушення законодавства про інформацію.
Відповідно до статті 7 цього Закону право на інформацію охороняється законом. Держава гарантує всім суб`єктам інформаційних відносин рівні права і можливості доступу до інформації. Ніхто не може обмежувати права особи у виборі форм і джерел одержання інформації, за винятком випадків, передбачених законом. Суб`єкт інформаційних відносин може вимагати усунення будь-яких порушень його права на інформацію.
Спеціальним законом, який визначає порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес, є Закон України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 №2939-VI (далі - Закон №2939-VI).
Метою цього Закону є забезпечення прозорості та відкритості суб`єктів владних повноважень і створення механізмів реалізації права кожного на доступ до публічної інформації.
Частиною четвертою статті 13 Закону №2939-VI передбачено, що усі розпорядники інформації незалежно від нормативно-правового акта, на підставі якого вони діють, при вирішенні питань щодо доступу до інформації мають керуватися цим Законом.
Стаття 5 Закону №2939-VI визначає, що доступ до інформації забезпечується шляхом надання інформації за запитами на інформацію.
Відповідно до статті 1 Закону України №2939-VI публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.
За змістом статті 3 Закону №2939-VI право на доступ до публічної інформації гарантується: 1) обов`язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом; 2) визначенням розпорядником інформації спеціальних структурних підрозділів або посадових осіб, які організовують у встановленому порядку доступ до публічної інформації, якою він володіє; 3) максимальним спрощенням процедури подання запиту та отримання інформації; 4) доступом до засідань колегіальних суб`єктів владних повноважень, крім випадків, передбачених законодавством; 5) здійсненням парламентського, громадського та державного контролю за дотриманням прав на доступ до публічної інформації; 6) юридичною відповідальністю за порушення законодавства про доступ до публічної інформації.
Доступ до публічної інформації відповідно до цього Закону здійснюється на принципах: 1) прозорості та відкритості діяльності суб`єктів владних повноважень; 2) вільного отримання, поширення та будь-якого іншого використання інформації, що була надана або оприлюднена відповідно до цього Закону, крім обмежень, встановлених законом; 3) рівноправності, незалежно від ознак раси, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак (стаття 4 Закону №2939-VI).
Відповідно до частини другої статті 19 Закону №2939-VI запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.
Згідно із статтею 20 Закону №2939-VI розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.
У разі якщо запит на інформацію стосується інформації, необхідної для захисту життя чи свободи особи, щодо стану довкілля, якості харчових продуктів і предметів побуту, аварій, катастроф, небезпечних природних явищ та інших надзвичайних подій, що сталися або можуть статись і загрожують безпеці громадян, відповідь має бути надана не пізніше 48 годин з дня отримання запиту.
Клопотання про термінове опрацювання запиту має бути обґрунтованим.
У разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.
Відповідно до частини першої статті 22 Закону №2939-VI розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках:
1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит;
2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону;
3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком;
4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону.
Крім того, частиною другою статті 6 Закону №2939-VI передбачено, що обмеження доступу до інформації здійснюється відповідно до закону при дотриманні сукупності таких вимог:
1) виключно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи кримінальним правопорушенням, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя;
2) розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам;
3) шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні.
Відповідь розпорядника інформації про те, що інформація може бути одержана запитувачем із загальнодоступних джерел, або відповідь не по суті запиту вважається неправомірною відмовою в наданні інформації (частина друга статті 22 Закону №2939-VI).
Згідно із частинами 4-6 статті 22 Закону №2939-VI у відмові в задоволенні запиту на інформацію має бути зазначено: 1) прізвище, ім`я, по батькові та посаду особи, відповідальної за розгляд запиту розпорядником інформації; 2) дату відмови; 3) мотивовану підставу відмови; 4) порядок оскарження відмови; ) підпис.
Відмова в задоволенні запиту на інформацію надається в письмовій формі.
Відстрочка в задоволенні запиту на інформацію допускається в разі, якщо запитувана інформація не може бути надана для ознайомлення в передбачені цим Законом строки у разі настання обставин непереборної сили.
Відповідно до статті 23 цього Закону рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації можуть бути оскаржені до керівника розпорядника, вищого органу або суду.
Запитувач має право оскаржити: 1) відмову в задоволенні запиту на інформацію; 2) відстрочку задоволення запиту на інформацію; 3) ненадання відповіді на запит на інформацію; 4) надання недостовірної або неповної інформації; 5) несвоєчасне надання інформації; 6) невиконання розпорядниками обов`язку оприлюднювати інформацію відповідно до статті 15 цього Закону; 7) інші рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації, що порушили законні права та інтереси запитувача.
Оскарження рішень, дій чи бездіяльності розпорядників інформації до суду здійснюється відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України.
Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку про те, що визначальною ознакою публічної інформації є те, що вона по своїй суті є заздалегідь готовим зафіксованим на певному носії продуктом. Отримувати або створювати такий продукт може виключно суб`єкт владних повноважень у процесі виконання своїх обов`язків. Запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.
При цьому, законодавець зобов`язує розпорядника інформації надати відповідь на письмовий запит запитувача інформації не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту, яка має бути повною, достовірною та точною або мотивовану відмову у наданні запитуваної інформації, у разі наявності підстав, визначених статтею 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації».
Велика Палата Верховного Суду неодноразово зауважувала (постанови від 27 лютого 2020 року в справі №800/304/17, від 01 квітня 2021 року в справі №9901/183/20, від 10 лютого 2022 року в справі №9901/369/21), що протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень необхідно розуміти як зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу, що полягає (проявляється) в неприйнятті рішення чи в нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.
В ході судового розгляду встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 22.09.2023 позивач звернулася до Управління Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України в Дніпропетровській області із запитом на отримання публічної інформації відповідно Закону України «Про доступ до публічної інформації».
Вказаний запит отримано відповідачем 22.09.2023 та зареєстровано за обл. № 14.
Листом від 27.09.2023 за №30/02-1486 Управлінням Держспецзв`язку у Дніпропетровській області повідомлено позивачу про розгляд вказаного запиту.
Копія відповіді була направлена позивачу засобами поштового зв`язку та отримана 29.09.2023 і ця обставина не заперечується позивачем.
З огляду на викладене, суд не вбачає порушень строків розгляду запиту від 22.09.2023 відповідачем.
У межах спірних правовідносинах позивачем заявлено позовні вимоги щодо змісту отриманої відповіді на запит від 22.09.2023 за обл. № 14.
Судом встановлено, що позивач у своєму запиті від 22.09.2023 просила відповідача надати: 1. Ксерокопії витягів з відомостей нарахування грошового забезпечення Управління Держспецзв`язку у Дніпропетровській області (код 34775616) по посаді «Головний спеціаліст» за серпень - вересень 2023 року із зазначенням посадового окладу по посаді «Головний спеціаліст Управління Держспецзв`язку у Дніпропетровській області», окладу за військовим званням «майор»; надбавки за вислугу років (у відсотковому значенні та грошовому еквіваленті); надбавки за особливості проходження служби (у відсотковому значенні та грошовому еквіваленті); надбавки за службу в умовах режимних обмежень (у відсотковому значенні та грошовому еквіваленті); надбавки за безперервний стаж на шифрувальній роботі (у відсотковому значенні та грошовому еквіваленті); надбавки за класну кваліфікацію (у відсотковому значенні та грошовому еквіваленті), премії (у відсотковому значенні та грошовому еквіваленті); 2.Ксерокопії витягів з наказів Начальника Управління Держспецзв`язку у Дніпропетровській області за серпень - вересень 2023 року щодо преміювання на посаді «Головний спеціаліст» (а.с.49-51).
Водночас, як вбачається зі змісту відповіді від 27.09.2023 за №30/02-1486, позивачу повідомлено, що вичерпну відповідь щодо розгляду запитів про надання публічної інформації в Управління Держспецзв`язку у Дніпропетровській області згідно до вимоги Закону України «Про доступ до публічної інформації» надіслано листами від 12.01.2023 №30/5-59 та від 19.09.2023 року №30/02-1440 (з додатком) відповідно (а.с.38).
Отже, відповідач не надав відповіді по суті запиту від 22.09.2023 обл. №14, а обмежився посиланням на відповіді щодо інших запитів, які надіслані листами від 12.01.2023 №30/5-59 та від 19.09.2023 року №30/02-1440, тобто фактично відповідачем відмовлено у наданні запитуваної інформації через те, що запитувана позивачем інформація вже надавалась.
Суд звертає увагу, що запитувана позивачем інформація 22.09.2023 стосувалась відомостей щодо грошового забезпечення Управління Держспецзв`язку у Дніпропетровській області по посаді «Головний спеціаліст» за період серпень - вересень 2023 року, що виключає можливість існування такої інформації станом на дату надання відповіді від 12.01.2023.
Поряд з цим, судом досліджений лист відповідача від 12.01.2023 за №30/5-59 (а.с.28-29) та встановлено, що він містять інформацію щодо запиту позивача від 09.01.2023, а відповідь, яка надана на нього відповідачем, жодним чином не стосується запитуваної 22.09.2023.
Посилання ж відповідача у відповіді від 27.09.2023 за №30/02-1486 на лист від 19.09.2023 року №30/02-1440 (а.с.45) є цілком безпідставним, оскільки останній по суті не містить жодної відповіді, а лише посилання на той же лист від 12.01.2023 за №30/5-59.
За викладених обставин, надана позивачу відповідь від 27.09.2023 за №30/02-1486 є формальною, без фактичною відповіді на поставлені питання, чим порушено право особи на отримання інформації.
Суд відхиляє доводи відповідача, що викладені у поясненнях по суті про те, що наразі існують непереборні обставини, які зумовили розгляд запитів на публічну інформацію з відстроченням, оскільки такі обставини не були покладені в основу відповіді від 27.09.2023 за №30/02-1486.
В свою чергу, оголошення воєнного стану в Україні, ракетний обстріл міста Дніпро 28.07.2023, про яке зазначає відповідач, не обґрунтовують неможливості надання відповіді на запит позивача від 22.09.2023, а лише повідомлення про надання запитуваної інформації раніше.
Поряд з цим, суд звертає увагу, право на звернення із заявами до органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб цих органів, на розгляд заяв у встановлений законом строк з отриманням обґрунтованої відповіді них передбачено Конституцією України і не може бути обмежено в умовах воєнного стану.
Приписи статті 3 Закону №2939-VI встановлюють гарантії права на доступ до публічної інформації, серед яких це право гарантується, зокрема, обов`язком розпорядників інформації надавати інформацію, крім випадків, передбачених законом.
Відповідно до Конвенції Ради Європи про доступ до офіційних документів, що її ратифіковано із заявами Законом України «Про ратифікацію Конвенції Ради Європи про доступ до офіційних документів» від 20 травня 2020 року №631-IX (далі - Конвенція РЄ), Україна взяла на себе відповідальність із виконання зобов`язань щодо забезпечення гарантій права кожному, без дискримінації за будь-якою ознакою, на доступ, зокрема до публічної інформації, за вимогою до офіційних документів, що знаходяться в розпорядженні державних органів (частина перша статті 2).
Приписи статті 5 Конвенції РЄ передбачають опрацювання запитів про доступ до офіційних документів. Зокрема згідно із частиною другою цієї статті запит про доступ до офіційного документу розглядається будь-яким державним органом, в розпорядженні якого знаходиться документ. Якщо державний орган не має у розпорядженні запитуваного офіційного документу або якщо він не уповноважений опрацьовувати цей запит, він повинен, коли це можливо, спрямувати запит чи заявника до компетентного державного органу. Державний орган сприяє заявнику, наскільки це практично можливо, ідентифікувати запитуваний офіційний документ.
При цьому, розпорядник інформації повинен керуватися принципом добросовісності і розсудливості та не застосовувати формалістичний підхід до вирішення питання, а максимально сприяти (на вимогу) запитувачу, наскільки це практично можливо, у доступі до публічної інформації, гарантованої статтею 10-1 Закону №2939-VI.
Суд акцентує увагу на тому, що відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
У спірних правовідносинах права позивача порушені саме протиправною відмовою в отриманні запитуваної інформації на запит від 22.09.2023, а не бездіяльністю щодо не надання запитуваної публічної інформації.
За змістом частини першої, другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
З огляду на викладене, з урахуванням наведених судом законодавчих норм та встановлених обставин, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправною відмову відповідача у наданні інформації на запит на публічну інформацію від 22.09.2023 за обл. №14 та зобов`язання відповідача надати інформацію, яка запитувалась позивачем у запиті на публічну інформацію від 22.09.2023 за обл. №14 згідно з вимогами Закону України «Про доступ до публічної інформації», оскільки саме такий спосіб захисту порушеного права позивача у даному випадку є належним та це необхідне для ефективного захисту цього порушеного права.
Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин у справі, відповідно до якого розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Враховуючи викладене, на підставі наданих доказів у їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного.
Частиною першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Зважаючи на викладене, судові витрати зі сплати судового збору, понесені позивачем при зверненні до суду з цією позовною заявою у розмірі 858,88 грн., підлягають стягненню з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача.
Керуючись ст.ст.9, 72-90, 139, 242-246, 250, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду оскаржується шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя М.М. Бухтіярова