Справа № 160/19324/23
Суддя: Білова О.В.
Дата ухвалення: 2023-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

20 грудня 2023 року № 160/19324/23

Харківський окружний адміністративний суд у складі судді Білової О.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 Міністерства оборони України код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

02.08.2023 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 , в якій позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність суб`єкта владних повноважень військової частини НОМЕР_2 Міністерства оборони України яка полягає у не нарахуванні та не виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення (заробітна плата) за грудень 2022 року, додаткової винагороди до 100 000 (сто тисяч) грн., за січень, березень, квітень, травень 2023 року у зв`язку з тим, що останній приймав і продовжує приймати безпосередню участь у бойових діях та забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, у тому числі за період перебування позивача на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, включаючи час переміщення позивача з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії;

- зобов`язати суб`єкта владних повноважень військову частину НОМЕР_2 Міністерства оборони України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , грошове забезпечення за грудень 2022 року, та додаткову винагороди до 100.000 (сто тисяч) гривень, за січень, березень, квітень, травень, місяці 2023 року;

- стягнути з відповідача суб`єкта владних повноважень військової частини НОМЕР_2 Міністерства оборони України грошові кошти в сумі 50 000 (п`ятдесят тисяч) гривень 00 копійок, в рахунок відшкодування моральної шкоди заподіяної ОСОБА_1 протиправною бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, яка полягає у не нарахуванні та не виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення (заробітна плата) за грудень 2022 року, додаткової винагороди до 100 000 (сто тисяч) гри., за січень, березень, квітень, травень 2023 року;

- визнати протиправною бездіяльність суб`єкта владних повноважень військової частини НОМЕР_2 Міністерства оборони України, яка полягає у не розгляді рапорту Решетняка Д.В. про направлення на медичний огляд ВЛК та не направленні позивача на медичний огляд з метою встановлення придатності до військової служби за станом здоров`я;

- зобов`язати суб`єкта владних повноважень військову частину НОМЕР_2 Міністерства оборони України розглянути рапорт позивача про направлення його на медичний огляд військово-лікарською комісією, та направити ОСОБА_1 на медичний огляд військово-лікарською комісією з метою встановлення придатності до військової служби за станом здоров`я;

- стягнути з відповідача суб`єкта владних повноважень військової частини НОМЕР_2 Міністерства оборони України грошові кошти в сумі 50 000 (п`ятдесят тисяч) гривень 00 копійок, в рахунок відшкодування моральної шкоди заподіяної ОСОБА_1 протиправною бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, яка полягає у не розгляді рапорту Решетняка Д.В. про направлення його на медичний огляд ВЛК та не направленні позивача на медичний огляд з метою встановлення придатності до військової служби за етапом здоров`я;

- визнати протиправною бездіяльність суб`єкта владних повноважень військової частини НОМЕР_2 Міністерства оборони України, яка полягає у не поданні на розгляд комісії довідки за формою згідно з додатком 6 та документи, передбачені абзацом десятим або одинадцятим пуншу 4 постанови Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 р. № 413, які є підставою для надання ОСОБА_1 статусу учасника бойових дій;

- зобов`язати суб`єкта владних повноважень військову частину НОМЕР_2 Міністерства оборони України подати на розгляд комісії довідку за формою згідно з додатком 6 та документи, передбачені абзацом десятим або одинадцятим пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 р. № 413, які є підставою для надання ОСОБА_1 статусу учасника бойових дій;

- стягнути з відповідача суб`єкта владних повноважень військової частини НОМЕР_2 Міністерства оборони України грошові кошти в сумі 50 000 (п`ятдесят тисяч) гривень 00 копійок, в рахунок відшкодування моральної шкоди заподіяної ОСОБА_1 протиправною бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, яка полягає у не поданні на розгляд комісії довідки за формою згідно з додатком 6 та документи, передбачені абзацом десятим або одинадцятим пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 р. № 413, які є підставою для надання ОСОБА_1 статусу учасника бойових дій;

- визнати протиправною бездіяльність суб`єкта владних повноважень військової частини НОМЕР_2 Міністерства оборони України, яка полягає у не наданні ОСОБА_1 запитуваних документів згідно запиту від 31.03.2023 року;

- зобов`язати суб`єкта владних повноважень військову частину НОМЕР_2 Міністерства оборони України надати позивачу ОСОБА_1 запитувані документи згідно запиту від 31.03.2023 року, а саме: копію наказу про зарахування ОСОБА_2 до списків військової частини; копії актів медичних оглядів, постанову (довідка) ВЛК про придатність до військової служби за станом здоров`я ОСОБА_1 , інші медичні документи згідно яких ОСОБА_1 визнано придатним до військової служби; копію витягу із журналу бойових дій та довідку про безпосередню участь ОСОБА_3 у бойових діях та забезпеченні обороноздатності держави; довідку за формою згідно з додатком 6, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 р. № 413 «Про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України», службову та медичну характеристики; службову та медичну характеристики відносно ОСОБА_1 ; копії речового та грошового атестатів, довідку про грошове забезпечення за останні 6 місяців, картку особового рахунку ОСОБА_1 ; копії наказів командира військової частини НОМЕР_2 та рапортів командирів підрозділів про здійснення нарахування та виплат грошового забезпечення ОСОБА_1 у тому числі додаткової грошової винагороди в сумі до 100 000 грн.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.08.2023 адміністративну справу №160/19324/23 за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 Міністерства оборони України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - передано на розгляд до Харківського окружного адміністративного суду за підсудністю.

Справа надійшла до Харківського окружного адміністративного суду 02.10.2023.

Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.10.2023 справу передано на розгляд судді Білової О.В.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 21.03.2023 позивача було доставлено до медичного закладу Міністерства оборони України військова частина НОМЕР_4 ПХГП Добропілля, де заявник знаходився до 26.03.2023, та йому було поставлено діагноз. 31.03.2023 представником позивача до військової частини НОМЕР_2 через Міністерство оборони України та оперативне командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » військова частина НОМЕР_5 поштовим зв`язком спрямовано запит про надання інформації та заяву з рапортом позивача про надання направлення на проходження медичного огляду військово-лікарською комісію. 1204.2023 представником позивача поштовим зв`язком від відповідача отримано відповідь на запит стосовно позивача з копією довідки про доходи №568 від 12.04.2023 та карткою особового рахунку за 2023 рік, з тексту яких вбачається, що позивачу за січень 2023 року позивачу нарахована заробітна плата в сумі 70426.69 грн, за лютий 2023 року - в сумі 114085.90 грн, за березень місяць 2023 року - в сумі 71208,69 грн. 22.05.2023 представником позивача поштовим зв`язком від відповідача отримано відповідь на запит стосовно позивача з копією довідки про доходи №748 від 19.05.2023 та картки особового рахунку працівника за 2023 рік, з тексту якої вбачається, що позивачу за квітень та травень місяці 2023 року нарахована заробітна плата в сумі 49845,24 грн. У відповідях на запит відповідачем не зазначено інформації щодо розгляду рапорту щодо надання направлення на медичний огляд ВЛК та не надано запитувані у запиті документи. Позивач вважає такі дії протиправними, зазначає, що вказані дії викликали тривале психічне напруження, нервозність, глибоке та тривале відчуття приниження та несправедливості, що свідчить про заподіяння позивачу моральної шкоди, що призвело гострого мозкового інсульту та інфаркту головного мозку, з огляду на що звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 16.10.2023 відкрито спрощене провадження у справі в порядку, передбаченому статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України, запропоновано відповідачу надати відзив на позов.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження надіслана відповідачу засобами електронного зв`язку, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

Відповідач не погодився з позовними вимогами та направив до суду відзив на адміністративний позов, в якому в обґрунтування заперечень зазначив, що сам факт перебування військовослужбовця (у складі військової частини) в межах району виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною, включеної до складу діючих угрупувань військ оборони держави, не є єдиною умовою виплати додаткової винагороди у максимальному розмірі. Відповідно до картки особового рахунку позивача за спірний період позивачу нарахована та виплачена додаткова винагорода у розмірі від 30 000 грн. до 100 000 грн. пропорційно його участі в бойових діях та забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, за період з грудня 2022 року по лютий 2023 року (підтвердження картки особового рахунку позивача за 2022 2023 рік). За попередніми даними, на початку березня 2023 року позивач самовільно залишив військову частину НОМЕР_2 шляхом неповернення з лікування (підстава лікування дисфункція кишечника, жодним чином не бойове травмування, що підтверджується виписним епікризом № 2075/17 від 26.03.2023, наданим позивачем). Отже, з березня 2023 року у військової частини НОМЕР_2 відсутні підстави для нарахування та виплати позивачу будь-якого додаткового грошового забезпечення. Позивач не звернувся по команді з рапортом до свого безпосереднього командира. Заява про надання направлення на ВЛК підписана іншою особою ОСОБА_4 . Підстав для розгляду та прийняття рішення по заяві, що не відповідає встановленій формі звернення військовослужбовця, поданій у не передбачений Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України спосіб, у відповідача відсутні. Для вирішення питання щодо проходження ВЛК позивач має прибути до військової частини та подати відповідний рапорт по команді. За наявності підстав для проходження ВЛК позивач мав можливість отримати направлення на ВЛК від військової частини НОМЕР_4 компетентної лікарської установи. Відсутність такого направлення свідчить про відсутність підстав для направлення позивача на ВЛК взагалі. Частина запитуваних документів на запит була надана, а саме картка особового рахунку та довідка про доходи. Медичні документи позивача (первинна медична картка) є у розпорядженні Позивача (долучена до матеріалів справи), іншими медичними документами позивача військова частина НОМЕР_2 не володіє. В інших зазначених документах (витяги із журналу бойових дій, рапортах та наказах на виплату додаткової винагороди) наявні відомості, що становлять службову інформацію, а саме про склад, укомплектованість, забезпеченість, бойові можливості, положення і дії (характер діяльності) військ (сил) до роти (батареї) та їм рівних включно. Особа, що запитувала вказану інформацію - ОСОБА_4 - не є адвокатом або представником правоохоронного органу, матеріальні та правові підстави та умови надання позивачу юридичних послуг невідомі. Питання щодо надання позивачу статусу учасника бойових дій буде вирішено у встановленому законом порядку після закінчення службового розслідування за фактом самовільного залишення позивачем військової частини, направлення матеріалів службового розслідування до відповідного підрозділу Державного бюро розслідувань та вирішення питання про притягнення / не притягнення позивача до кримінальної відповідальності за ст. 407 або 408 КК України.

Ухвалою суду від 11.12.2023 витребувано у Військової частини НОМЕР_2 пояснення щодо ненарахування та невиплати позивачу грошового забезпечення за грудень 2022 року; результати службового розслідування за фактом самовільного залишення військової частини позивачем та прийняті на підставі вказаного розслідування накази.

Відповідачем до суду подані докази, в тому числі, витяги з бойових наказів та бойових розпоряджень з частковим відображенням їх змісту, враховуючи можливість доступу до інформації, не повідомлено суд про необхідність наявності відповідного доступу для ознайомлення з ними.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно до вимог ст. 229 КАС України.

Ця справа розглядається в порядку, визначеному ст. 262 КАС України, без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази, суд встановив такі обставини.

На підставі Указу Президента № 69/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію», 23.11.2022 ОСОБА_1 було призвано на військову службу по мобілізації, що підтверджується копією військового квитка.

Відповідно до витягу з наказу № 337 від 02.12.2022 командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) солдата ОСОБА_1 , призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_5 (по особовому складу) від 30 листопада 2022 року № 215-РС на посаду солдата резерву запасної роти військової частини НОМЕР_2 , ВОС 166662, який прибув з військової частини НОМЕР_6 ( АДРЕСА_2 ), з 02 грудня 2022 року зараховано до списків особового складу, на всі види забезпечення, а на продовольче забезпечення з 03 грудня 2022 року, вважати таким, що з 02 грудня 2022 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків.

21.03.2023 позивача було доставлено до медичного закладу Міністерства оборони України (військова частина НОМЕР_4 ПХГП Добропілля), в якому позивач знаходився до 26.03.2023, де йому було поставлено діагноз: Дисфункція товстого кишківника, та рекомендовано: 1) нагляд медика частини; 2) но-шпа по 1 т 2 р/д - 5 днів; 3) звільнення від службових обов`язків на 3 дні; 4) ФГДС планово; 5) Виконувати рекомендації терапевта, невролога.

Зазначене підтверджується виписним епікризом №2075/17 від 26.03.2023 року, та первинними медичними картками Форми 100 від 21.03.2023 року, копії яких додано до позовної заяви.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 після закінчення лікування 26.03.2023 до розташування військової частини НОМЕР_2 в населений пункт АДРЕСА_3 не повернувся, у зв`язку з чим відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_2 (з адміністративно-господарської діяльності) № 3144 від 26.06.2023 за фактом неповернення з лікування солдата ОСОБА_1 розпочате службове розслідування.

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_2 (з адміністративно-господарської діяльності) № 3217 від 28.06.2023, службове розслідування призупинено до надходження необхідних медичних документів.

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 № 180 від 29.06.2023 (по особовому складу) солдата ОСОБА_1 увільнено від займаних посад та виведено у розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 , як такого, що скоїв дезертирство.

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_2 (з адміністративно-господарської діяльності) № 4855 від 26.10.2023, службове розслідування поновлено, строк проведення до 24.11.2023.

Результати службового розслідування за фактом самовільного залишення солдатом ОСОБА_1 військової частини оформлені наказом № 4260 від 08.11.2023, яким:

« 1. За самовільне залишення військової частини НОМЕР_2 , невихід на службу без поважних причин та самоусунення від виконання службових обов`язків, порушення вимог статей 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України статей 1, 3, 4 дисциплінарного статуту Збройних Сил України на старшого стрільця-оператора 3 механізованого відділення 3 механізованого взводу 3 механізованої роти 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 солдата ОСОБА_5 накладено дисциплінарне стягнення: ІНФОРМАЦІЯ_2 , утримано премію та додаткову грошову винагороду за березень 2023 року у повному обсязі, як надмірно виплачену.

2. Начальнику відділення персоналу штабу військової частини НОМЕР_2 на підставі підпункту 14 пункту 116 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, наказано підготувати проект наказу про зарахування старшого стрільця-оператора 3 механізованого відділення 3 механізованого взводу 3 механізованої роти 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 солдата ОСОБА_5 у розпорядження як військовослужбовця, що відсутній понад десять діб, - до повернення військовослужбовця у військову частину.

3. Начальнику штаба заступнику командира 1 механізованого батальйону копії матеріалів службового розслідування наказано направити до Територіального управління Державного бюро розслідувань у місті Краматорську для прийняття правового та процесуального рішення, внесення інформації до єдиного реєстру досудових розслідувань».

Доказів виконання вказаного наказу відповідачем до суду не надано.

В поясненнях, наданих на виконання ухвали суду від 11.12.2023 про витребування доказів, відповідачем зазначено, що за результатами службового розслідування повідомлення про вчинення кримінального правопорушення направлено до відповідної установи ДБР.

Доказів такого направлення відповідачем до суду не надано.

31.03.2023 представником позивача за довіреністю ОСОБА_4 до військової частини НОМЕР_2 через Міністерство оборони України та оперативне командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » військова частина НОМЕР_5 поштовим зв`язком направлено заяву за підписом вказаного представника, додатком до якої є, зокрема, рапорт позивача про надання направлення на проходження медичного огляду військово-лікарською комісію. У вказаному рапорті позивач просив:

1. Надати заявнику ОСОБА_1 , 1980 року народження направлення на проходження медичного обстеження (огляду) військово-лікарською комісією з метою визначення придатності до військової служби за станом здоров`я;

2. Разом з направленням надати заявнику ОСОБА_1 , 1980 року народження, службову та медичну характеристики, довідку за формою згідно додатку 6 постанови Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року № 413 «Про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України», витяг з журналу бойових дій.

Додатками до вказаного звернення також були: копія виписного епікризу №2075/17 від 26.03.2023; копії Форми 100 від 21.03.2023; копія нотаріальної довіреності №1078 від 28.03.2023, копія витягу з наказу №337 від 02.12.2023; оригінал рапорту Решетняка Д.В. від 28.03.2023 про надання направлення на медичний огляд ВЛК, копія військового квитка заявника НОМЕР_7 , копії медичних досліджень від 29.03.2023 та 30.03.2023.

Також 31.03.2023 представником позивача до військової частини НОМЕР_2 через Міністерство оборони України та оперативне командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » військова частина НОМЕР_5 поштовим зв`язком направлено запит про надання інформації, в якому останній просив надати:

- Копію наказу про зарахування ОСОБА_1 до списків військової частини;

- Копії актів медичних оглядів, постанову (довідка) ВЛК про придатність до військової служби за станом здоров`я ОСОБА_1 , інші медичні документи згідно яких ОСОБА_1 визнано придатним до військової служби. копію витяг із журналу бойових дій та довідку про безпосередню участь ОСОБА_3 у бойових діях та забезпеченні обороноздатності держави;

- Довідку за формою згідно з додатком 6, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 р. № 413 «Про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України», службову та медичну характеристики;

- Службову та медичну характеристики відносно ОСОБА_1 ;

- Копії речового та грошового атестатів, довідку про грошове забезпечення за останні 6 місяців, картку особового рахунку ОСОБА_1 ;

- Копії наказів командира військової частини НОМЕР_2 та рапортів командирів підрозділів про здійснення нарахування та виплат грошового забезпечення ОСОБА_1 у тому числі додаткової грошової винагороди в сумі до 100 000 грн.

Направлення вказаних звернень підтверджується поштовими накладними з описом вкладення, доданими до позовної заяви.

12 квітня 2023 року від відповідача на адресу представника позивача надійшла відповідь на запит стосовно позивача, в якій зазначено:

1. Солдат ОСОБА_1 був зарахований до списків особового складу наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 02.12.2022 №337.

2. Згідно наказу № 81 від 22.03.2023 солдата ОСОБА_5 з 21.03.2023 направлено у шпиталь, де він перебуває по теперішній час.

3. Грошовий атестат надасться у разі звільнення або переведення до іншого місця служби, тому надати не маємо можливості.

До вказаної відповіді відповідачем було додано копію довідки про доходи №568 від 12.04.2023 та картку особового рахунку за 2023 рік.

Зі змісту вказаних документів вбачається, що позивачу в січні 2023 року нараховане грошове забезпечення за грудень 2022 року (кількість днів 30) в сумі 70426.69 грн, в тому числі додаткова винагорода в розмірі 17419,35 грн та збільшена додаткова винагорода в розмірі 38709,68 грн, в лютому місяці за січень 2023 року (кількість днів 31) позивачу нараховане грошове забезпечення в сумі 114085.90 грн, в тому числі збільшена додаткова винагорода в розмірі 100000 грн, в березні за лютий 2023 року (кількість днів 28) позивачу нараховане грошове забезпечення в сумі 71208,69 грн, в тому числі додаткова винагорода 30000 грн.

22 травня 2023 року від відповідача на адресу представника позивача надійшла відповідь на запит стосовно позивача, в якій військовою частиною зазначено наступне:

«На Вашу заяву стосовно надання довідки про грошове забезпечення за останні 6 місяців, грошового атестату та картки особового рахунку на військовослужбовця ОСОБА_1 , повідомляємо: солдат ОСОБА_6 зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_2 згідно наказу № 346 від 11.12.2022 та проходить військову службу по теперішній час. Грошовий атестат видається військовослужбовцю при звільненні, тому наразі надати атестат військова частина не може. На Вашу адресу вказану в запиті направляємо довідку про доходи та картку особового рахунку.».

До вказаної відповіді відповідачем додано копію довідки про доходи №748 від 19.05.2023 року та картку особового рахунку працівника за 2023 рік.

Відповідно до вказаних документів позивачу за березень та квітень місяці 2023 року нараховане грошове забезпечення відповідно у квітні та травні 2023 року в сумі 50604.30 грн., в тому числі додаткова винагорода в розмірі 30000 грн.

Виходячи із заявлених позовних вимог, позивач не погоджується з бездіяльністю відповідача, яка полягає у:

- ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 грошового забезпечення за грудень 2022 року, додаткової винагороди до 100 000 (сто тисяч) грн за січень, березень, квітень, травень 2023 року;

- не розгляді рапорту Решетняка Д.В. про направлення на медичний огляд ВЛК та не направленні позивача на медичний огляд з метою встановлення придатності до військової служби за станом здоров`я;

- неподанні на розгляд комісії довідки за формою згідно з додатком 6 та документів, передбачених абзацом десятим або одинадцятим пуншу 4 постанови Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 р. № 413, які є підставою для надання ОСОБА_1 статусу учасника бойових дій;

- ненаданні ОСОБА_1 запитуваних документів на запит від 31.03.2023. Вважаючи вищезазначену бездіяльність протиправною позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.

Відповідно до ст. 1-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» № 2012-XII від 20.12.91 (далі - Закон №2012-XII), військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Відповідно до ч.ч. 1,4 ст. 9 Закону № №2012-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року N 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (в редакції станом на грудень 2022-січень 2023) (далі - Постанова 168) встановлено:

« 1. Установити, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які:

- у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії;

- захоплені в полон (крім тих, які добровільно здалися в полон) або є заручниками, а також інтерновані в нейтральні держави або безвісно відсутні (у разі, коли зазначені події сталися як до введення воєнного стану, так і після його введення);

- загинули (померли внаслідок отриманих після введення воєнного стану поранень, травм), - виплата здійснюється за весь місяць, у якому особа загинула (померла).

В подальшому Постановою КМУ від 20.01.2023 № 43 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168» було внесено зміни у Постанову 168, за результатом яких вказаний пункт викладено в наступній редакції.

« 1. Установити, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, які виконують бойові (спеціальні) завдання у складі органу військового управління, штабу угруповання військ (сил) або штабу тактичної групи до пункту управління оперативно-стратегічного угруповання військ включно (у тому числі поза районами ведення бойових (воєнних) дій), який здійснює оперативне (бойове) управління військовими частинами та підрозділами, що ведуть воєнні (бойові) дії на лінії бойового зіткнення на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки), розмір додаткової винагороди може бути збільшений відповідно до умов та розмірів, визначених Міністерством оборони, але не більше ніж до 50000 гривень.

Нарахування та сплата податків, зборів, внесків до відповідних бюджетів здійснюється у порядку, визначеному законодавством як для грошового забезпечення.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які:

- у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Наказом МОУ від 25.01.2023 «Про внесення Змін до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» затверджено Зміни до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26 червня 2018 року за № 745/32197, а саме: доповнено Порядок новим розділом такого змісту: «XXXIV. Виплата додаткової винагороди на період дії воєнного стану».

Так, вказаним розділом визначено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям додаткова винагорода згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року N 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" виплачується в таких розмірах:

100000 гривень - тим, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), та виконують бойові (спеціальні) завдання (в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах):

під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно;

у районах ведення воєнних (бойових) дій з виявлення повітряних цілей противника;

із здійснення польотів у районах ведення воєнних (бойових) дій, ведення повітряного бою;

у районах ведення воєнних (бойових) дій з вогневого ураження противника у складі підрозділу (засобу) ракетних військ і артилерії;

на території противника (в тому числі на території між позиціями військ противника та своїх військ, тимчасово окупованих (захоплених) противником територіях);

з вогневого ураження повітряних (морських) цілей противника;

з виводу повітряних суден з-під удару противника з виконанням зльоту;

кораблями, катерами, суднами в морській, річковій акваторії (поза межами внутрішніх акваторій портів, пунктів базування, місць тимчасового базування);

у районах ведення воєнних (бойових) дій медичному персоналу медичних частин та підрозділів;

з відбиття збройного нападу (вогневого ураження противника) на об`єкти, що охороняються, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою;

50000 гривень - тим, які виконують бойові (спеціальні) завдання у складі органу військового управління, штабу угруповання військ (сил) або штабу тактичної групи до пункту управління оперативно-стратегічного угруповання військ включно (у тому числі поза районами ведення бойових (воєнних) дій), який здійснює оперативне (бойове) управління військовими частинами та підрозділами, що ведуть воєнні (бойові) дії на лінії бойового зіткнення на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно (в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах).

Перелік цих органів військового управління (управлінь (штабів) угруповань військ (сил)) затверджується Головнокомандувачем Збройних Сил України або начальником Генерального штабу Збройних Сил України;

30000 гривень - військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) (в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань):

у складі діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави, резерву Головнокомандувача Збройних Сил України Сил оборони держави, розгорнутих пунктів управління Генерального штабу Збройних Сил України, які здійснюють управління діючими угрупованнями військ (сил) (далі - завдання у складі угруповань військ (сил), резерву, пунктів управління);

з протиповітряного прикриття та наземної оборони об`єктів критичної інфраструктури згідно з бойовими розпорядженнями;

із всебічного забезпечення діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій згідно з бойовими (логістичними) розпорядженнями.

Пунктами 4, 7 - 9 вказаного розділу визначено, що підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях, виконанні бойового (спеціального) завдання або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії (далі - бойові дії або заходи) у період здійснення зазначених дій або заходів здійснюється на підставі таких документів:

бойовий наказ (бойове розпорядження);

журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад);

рапорт (донесення) командира підрозділу (групи), корабля (судна), катера про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

Керівниками пунктів управління, управлінь (штабів) угруповань військ (сил), командирами військових частин (у тому числі резерву, установ, організацій), до яких відряджені військовослужбовці, щомісячно до 5 числа повідомляються органи військового управління, військові частини (установи, організації) за місцем штатної служби цих військовослужбовців про дні безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходах, а також виконання завдання у складі управління (штабу) угруповання військ (сил) (затверджених Головнокомандувачем Збройних Сил України або начальником Генерального штабу Збройних Сил України), угруповань військ (сил), резерву, пунктів управління за минулий місяць.

Підтвердження виконання військовослужбовцями завдань на розгорнутих пунктах управління Генерального штабу Збройних Сил України здійснюється на підставі наказів Головнокомандувача Збройних Сил України, Генерального штабу Збройних Сил України про включення до складу відповідного пункту управління.

Виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів:

командирів (начальників) військових частин - особовому складу військової частини; керівника органу військового управління - командирам (начальникам) військових частин.

Накази про виплату додаткової винагороди за минулий місяць видаються до 5 числа поточного місяця на підставі рапортів командирів підрозділів.

Відповідно до п. 3 Наказу МОУ від 25.01.2023 «Про внесення Змін до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» цей наказ набирає чинності з дня його офіційного опублікування та застосовується з 01 лютого 2023 року.

Таким чином, до 01.02.2023 порядок виплати додаткової винагороди визначався виключно Постановою КМУ № 168.

Відповідно до п. 8 Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26 червня 2018 року за № 745/32197 (далі Порядок № 260), грошове забезпечення виплачується в межах асигнувань, передбачених у кошторисі військової частини на грошове забезпечення військовослужбовців.

Грошове забезпечення виплачується:

щомісячні основні та додаткові види - в поточному місяці за минулий;

одноразові додаткові види - в місяці видання наказу про виплату або в наступному після місяця, в якому наказом оголошено про виплату (з урахуванням вимог Бюджетного кодексу України).

Як вбачається з картки особового рахунку за 2023 рік:

у січні 2023 року позивачу нараховане грошове забезпечення за грудень 2022 року (кількість днів 30) в сумі 70426.69 грн, в тому числі додаткова винагорода в розмірі 17419,35 грн та збільшена додаткова винагорода в розмірі 38709,68 грн,

у лютому місяці за січень 2023 року (кількість днів 31) позивачу нараховане грошове забезпечення в сумі 1 14085.90 грн., в тому числі збільшена додаткова винагорода в розмірі 100000 грн,

у березні за лютий 2023 року (кількість днів 28), позивачу нараховане грошове забезпечення в сумі 71208,69 грн., в тому числі додаткової винагороди 30000 грн.

у квітні за березень 2023 нараховане грошове забезпечення в сумі 50604.30 грн., в тому числі додаткова винагорода в розмірі 30000 грн.

у травні за квітень 2023 року, нараховане грошове забезпечення в сумі 50604.30 грн., в тому числі додаткова винагорода в розмірі 30000 грн.

Відтак, карткою особового рахунку за 2023 рік з урахуванням порядку сплати грошового забезпечення військовослужбовцям, а саме - щомісячні основні та додаткові види - в поточному місяці за минулий, враховуючи кількість днів, зазначених у графі «Фактично відпрацьований час», позивачу у січні 2023 року було сплачено грошове забезпечення за грудень 2022 року, в тому числі додаткова винагорода в розмірі 17419,35 грн та збільшена додаткова винагорода в розмірі 38709,68 грн, а відтак вимоги в цій частині є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Щодо виплати додаткової винагороди у збільшеному розмірі за січень, березень, квітень та травень 2023 суд зазначає наступне.

У січні 2023 року додаткова винагорода в розмірі 100000 грн виплачувалась відповідно до Постанови КМУ № 168 (в редакції від 18.10.2022).

Як вбачається з картки особового рахунку за 2023 рік, у лютому місяці за січень 2023 року (кількість днів 31) позивачу нараховане грошове забезпечення в сумі 1 14085.90 грн., в тому числі збільшена додаткова винагорода в розмірі 100000 грн, відтак позовні вимоги у цій частині є необґрунтованими, а доводи позивача щодо невиплати йому додаткової винагороди за вказаний період спростовуються наданими до матеріалів справи доказами.

Щодо невиплати додаткової винагороди за березень-травень 2023 року, суд зазначає наступне.

З 01.02.2023, з урахуванням внесених змін, діє така редакція Постанови КМУ № 168:

«Установити, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, які виконують бойові (спеціальні) завдання у складі органу військового управління, штабу угруповання військ (сил) або штабу тактичної групи до пункту управління оперативно-стратегічного угруповання військ включно (у тому числі поза районами ведення бойових (воєнних) дій), який здійснює оперативне (бойове) управління військовими частинами та підрозділами, що ведуть воєнні (бойові) дії на лінії бойового зіткнення на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки), розмір додаткової винагороди може бути збільшений відповідно до умов та розмірів, визначених Міністерством оборони, але не більше ніж до 50000 гривень.

Аналіз вказаних нормативних приписів свідчить про те, що:

- у період з 01.02.2023 умовою виплати додаткової винагороди у розмірі 100 000 грн є безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, за умови перебування безпосередньо в районах їх ведення (здійснення) вказані приписи передбачені як Постановою КМУ № 168, так і Порядком № 260.

При цьому Постановою КМУ № 168 передбачено можливість включення до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які, зокрема у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

В той же час, з матеріалів справи вбачається, що позивач у березні 2023 року перебував на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у зв`язку із загальним захворюванням, яке не пов`язане з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, з огляду на що, вказані положення на нього не поширюються.

Як вбачається з картки особового рахунку, за березень 2023 року позивачу виплачено додаткову грошову винагороду в сумі 30000 грн.

Судом з матеріалів справи встановлено, що після закінчення лікування, з 27.03.2023 позивач не приступив до виконання військового обов`язку, у місце фактичної дислокації військової частини не прибув, що підтверджується наказом за результатами службового розслідування № 4260 від 08.11.2023, згідно з яким: «Під час проведення розслідування було встановлено, що 21.03.2023 згідно первинної медичної карти Ф-100 старший стрілець-оператор 3 механізованого відділення 3 механізованого взводу 3 механізованої роти 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 солдат ОСОБА_7 був направлений до шпиталю міста Краматорськ Донецької області з подальшою евакуацією в місто Добропілля Донецької області. При звірці особового складу 3 механізованої роти 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 , що перебувають на лікуванні, солдат ОСОБА_8 обіцяв надати документи, що підтверджують перебування на лікуванні після повернення до військової частини НОМЕР_2 з лікування. В подальшому солдат ОСОБА_8 перестав виходити на зв`язок. В подальшому на поштову адресу військової частини НОМЕР_2 надійшла позовна заява від солдата ОСОБА_9 , до якої прикріплений виписний епікриз № 2075/17, згідно якого солдат ОСОБА_8 перебував на стаціонарному лікуванні в період з 21.03.2023 по 26.03.2023, закінчив лікування та був виписаний до військової частини. До розташування військової частини НОМЕР_2 в населений пункт Миколаївка Краматорського району Донецької області солдат ОСОБА_8 не повернувся, на телефонні дзвінки не відповідає, місце перебування військовослужбовця не відоме».

У зв`язку з зазначеним, вказаним наказом було визначено накласти дисциплінарне стягнення СУВОРА ДОГАНА, утримати премію та додаткову грошову винагороду за березень 2023 року у повному обсязі, як надмірно виплачену, направити до Територіального управління Державного бюро розслідувань у місті Краматорську для прийняття правового та процесуального рішення, внесення інформації до єдиного реєстру досудових розслідувань.

Вказаний наказ позивачем не оскаржений та не скасований, а відтак відсутні підстави для виплати додаткової винагороди в розмірі до 100000 позивачу за березень 2023 року.

Щодо виплати вказаної винагороди за квітень та травень 2023, суд зазначає про таке.

Матеріалами службового розслідування встановлено, що позивач з 27.03.2023 до виконання службових обов`язків не приступив, до місця розташування військової частини не прибув, жодних військових обов`язків не виконував, а відтак не є особою, яка бере безпосередню участь у бойових діях або забезпечує здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби).

Жодних доказів протилежного позивач до матеріалів справи не надав.

З огляду на викладене, судом не встановлено підстав для виплати позивачу додаткової винагороди в розмірі до 100000 грн за вказаний період.

З урахуванням вищенаведеного, відповідач при нарахування грошового забезпечення, в тому числі додаткової винагороди за спірні періоди, а саме грудень 2022, січень, березень, квітень та травень 2023 року діяв правомірно.

Відтак, позовні вимоги у цій частині задоволенню не підлягають.

Щодо позовних вимог стосовно нерозгляду рапорту Решетняка Д.В. про направлення на медичний огляд ВЛК та ненаправленні позивача на медичний огляд з метою встановлення придатності до військової служби за станом здоров`я, суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, рапорт позивача про направлення на ВЛК представник позивача Смушков А.П. направив до військової частини НОМЕР_2 разом із власною заявою, підписаною вказаним представником, засобами поштового зв`язку. У додатках до вказаної заяви було зазначено, зокрема, копію нотаріально посвідченої довіреності №1078 від 28.03.2023 року.

Суд зазначає, що копія нотаріально посвідченої довіреності не має сили самої довіреності, з огляду на що, не підтверджує повноваження представника.

Доказів того, що до заяви було долучено нотаріально посвідчену копію довіреності, до суду не подано.

Крім того, відповідно до статті 12 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» від 24.03.1999 № 548-XIV, про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові.

Із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника (стаття 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України).

Відповідно до пункту 2.1.6 Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, затвердженої наказом Генерального штабу Збройних Сил України 07.04.2017 №124, (далі Інструкція з діловодства у Збройних Силах України), рапорт (заява) - письмове звернення військовослужбовця (працівника) до вищої посадової особи з проханням (надання відпустки, матеріальної допомоги, поліпшення житлових умов, переведення,- звільнення тощо) чи пояснення особистого характеру.

Вказані обов`язки є обов`язками несення військової служби та не можуть бути передоручені іншій особі.

Відтак, подання рапорту та доповідь обставин, які представник позивача виклав у заяві за своїм підписом, мало бути здійснено позивачем особисто, оскільки вказані дії охоплюються поняттям виконання обов`язку з несення військової служби.

Наведені вище положення передбачають право подання рапортів з питань, що виникають під час проходження військової служби.

Командир військової частини за результатами розгляду рапорту (заяви) військовослужбовця, зобов`язаний протягом місяця розглянути рапорт (заяву) військовослужбовця та надати відповідь по суті порушених питань.

При цьому командир має приймати рішення та діяти на власний розсуд, одноосібно приймаючи відповідні рішення за рапортом військовослужбовця.

З матеріалів справи встановлено, що позивач не звернувся по команді з рапортом до свого безпосереднього командира.

Рапорт про надання направлення на ВЛК, підписаний позивачем у паперовому вигляді, є додатком до заяви, направленої іншою особою ОСОБА_4 .

Таким чином підстав для розгляду та прийняття рішення за рапортом, що не відповідає встановленій формі звернення військовослужбовця, поданому у не передбачений Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України спосіб, у відповідача були відсутні.

Крім того, з 21.03.2023 по 26.03.2023 позивач знаходився на стаціонарному лікуванні у військовій частині НОМЕР_4 . За наявності підстав для проходження ВЛК позивач мав можливість отримати направлення на ВЛК від військової частини НОМЕР_4 компетентної лікарської установи.

З огляду на вказане, відповідачем не порушено прав позивача в частині нерозгляду рапорту про направлення на ВЛК, а відтак позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Щодо ненадання ОСОБА_1 запитуваних документів на запит його представника від 31.03.2023, судом встановлено, що вказаний запит був поданий в порядку статті 5 Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Відповідно до ч. 3 ст. 10 Закону України «Про доступ до публічної інформації» публічна інформація, що містить персональні дані фізичної особи, оприлюднюється та надається на запит у формі відкритих даних у разі додержання однієї з таких умов:

1) персональні дані знеособлені та захищені відповідно до Закону України "Про захист персональних даних";

2) фізичні особи (суб`єкти даних), персональні дані яких містяться в інформації у формі відкритих даних, надали свою згоду на поширення таких даних відповідно до Закону України "Про захист персональних даних";

3) надання чи оприлюднення такої інформації передбачено законом;

4) обмеження доступу до такої інформації (віднесення її до інформації з обмеженим доступом) заборонено законом.

Відповідно до ст. 7 вказаного Закону конфіденційна інформація - інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб`єктів владних повноважень, та яка може поширюватися у визначеному ними порядку за їхнім бажанням відповідно до передбачених ними умов. Не може бути віднесена до конфіденційної інформація, зазначена в частині першій і другій статті 13 цього Закону.

Розпорядники інформації, визначені частиною першою статті 13 цього Закону, які володіють конфіденційною інформацією, можуть поширювати її лише за згодою осіб, які обмежили доступ до інформації, а за відсутності такої згоди - лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Як вбачається з копії заяви від 31.03.2023, представником позивача було запитано документи щодо стану здоров`я позивача, документи, що мають персональні дані та службову інформацію.

При цьому до вказаного запиту не було надано згоду позивача на поширення такої інформації.

Згідно з ч.1 ст. 9 Закону України «Про доступ до публічної інформації», відповідно до вимог частини другої статті 6 цього Закону до службової може належати така інформація:

1) що міститься в документах суб`єктів владних повноважень, які становлять внутрівідомчу службову кореспонденцію, доповідні записки, рекомендації, якщо вони пов`язані з розробкою напряму діяльності установи або здійсненням контрольних, наглядових функцій органами державної влади, процесом прийняття рішень і передують публічному обговоренню та/або прийняттю рішень;

2) зібрана в процесі оперативно-розшукової, контррозвідувальної діяльності, у сфері оборони країни, яку не віднесено до державної таємниці.

Відповідно до Наказу Міністерства Оборони України від 27.12.2022 №270 «Про затвердження Переліку відомостей Міністерства оборони України, які містять службову інформацію», у розділі «Бойова готовність, оперативна, бойова підготовка та застосування військ (сил)» у статті 3.3. зазначено відомості, що становлять службову інформацію, а саме про склад, укомплектованість, забезпеченість, бойові можливості, положення і дії (характер діяльності) військ (сил) до роти (батареї) та їм рівних включно.

Саме такі відомості містяться у документах (витяги із журналу бойових дій, рапортах та наказах на виплату додаткової винагороди), які були запитані.

Особа, яка запитувала вказану інформацію - ОСОБА_4 , не є адвокатом або представником правоохоронного органу, правові підстави надання позивачу юридичних послуг представником у запиті не зазначено, доказів долучення до запиту нотаріально посвідченої копії довіреності представника позивача Смушкова А.П. суду не надано.

Таким чином, суд не вбачає порушень відповідачем прав позивача при розгляді запиту Смушкова А.П. в інтересах ОСОБА_1 від 31.03.2023, а відтак в задоволенні позовних вимог в цій частині належить відмовити.

Щодо не подання на розгляд комісії довідки за формою згідно з додатком 6 та документів, передбачених абзацом десятим або одинадцятим пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 р. № 413, які є підставою для надання ОСОБА_1 статусу учасника бойових дій, суд зазначає наступне.

Порядок надання статусу учасника бойових дій врегульований Порядком надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, затвердженим постановою КМУ № 413 від 20.08.2014 (далі Порядок № 413).

Відповідно до п.2 Порядку №413, статус учасника бойових дій надається військовослужбовцям Збройних Сил України, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України. Статус учасника бойових дій надається особам, зазначеним в абзаці другому пункту 2 цього Порядку, які брали безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, за умови виконання ними особисто або у складі військової частини (органу, підрозділу), установи та закладу бойових (службових) завдань, проведення розвідувальних заходів, зокрема які отримали травми (поранення, контузії, каліцтва).

Відповідно до п. 6 Порядку № 413, для надання статусу учасника бойових дій особи, зазначені в абзаці другому пункту 2 цього Порядку, які брали участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, командири (начальники) військових частин (органів, підрозділів) або інші керівники підприємств, установ та організацій у місячний строк з дня участі у виконанні бойових (службових) завдань, у проведенні розвідувальних заходів, отримання поранення, контузії, каліцтва зобов`язані подати на розгляд комісії, утвореної міністерством, центральним органом виконавчої влади чи іншим державним органом, у підпорядкуванні яких перебували військові частини (органи, підрозділи), установи та заклади, у складі яких проходили службу особи, довідки за формою згідно з додатком 6 та документи, передбачені абзацом десятим або одинадцятим пункту 4 цього Порядку для таких осіб, які є підставою для надання особам статусу учасника бойових дій.

Відповідно до абзаців 10 та 11 пункту 4 цього Порядку (в редакції станом на день виникнення правовідносин) для осіб, які брали участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, - не менш як один з таких документів - витяги (копії) бойових донесень, журналів бойових дій (оперативних завдань, ведення оперативної обстановки), вахтових журналів, польотних листів, матеріалів спеціальних (службових) розслідувань за фактами отримання поранень, контузій, каліцтв.

До зазначених документів особи, зазначені в абзаці десятому цього пункту, за власним бажанням можуть додавати інші документи, які містять докази та підтверджують факт виконання ними особисто або у складі військової частини (органу, підрозділу), установи та закладу бойових (службових) завдань.

Відповідно до п.8 Порядку № 413 у разі неподання командиром (начальником) військової частини (органу, підрозділу) або іншим керівником підприємства, установи та організації до комісії документів, необхідних для надання статусу учасника бойових дій, особи, зазначені в абзацах другому і третьому пункту 2 цього Порядку, можуть самостійно звернутися до відповідної комісії.

Відповідач до відзиву жодних доказів та доводів на підтвердження подання відповідних документів на розгляд комісії не надає. Вказує, що військовослужбовець ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_2 з рапортом (заявою) про надання йому відповідної довідки не звертався. Одночасно відповідач зазначає, що у будь-якому випадку питання щодо надання позивачу статусу учасника бойових дій буде вирішено у встановленому законом порядку після закінчення службового розслідування за фактом самовільного залишення позивачем військової частини, направлення матеріалів службового розслідування до відповідного підрозділу Державного бюро розслідувань та вирішення питання про притягнення/непритягнення позивача до кримінальної відповідальності за ст. 407 або 408 КК України.

З вказаного приводу суд зазначає наступне.

Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено правові наслідки самовільного залишення військовослужбовцем розташування військової частини.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 24 вказаного Закону військова служба призупиняється для військовослужбовців, які самовільно залишили військові частини або місця служби, дезертирували із Збройних Сил України та інших військових формувань або добровільно здалися в полон, якщо інше не визначено законодавством.

Початком призупинення військової служби є день внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви, повідомлення командира (начальника) військової частини про вчинене кримінальне правопорушення, поданих відповідно до частини четвертої статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України. Підставою для призупинення військової служби є отримання військовою частиною письмового повідомлення правоохоронного органу про внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального правопорушення (витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань).

Військовослужбовці, військову службу яких призупинено, звільняються з посад та вважаються такими, що не виконують (не несуть) обов`язків військової служби. Контракт про проходження військової служби, а також виплата грошового та здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення таким військовослужбовцям призупиняються.

Час призупинення військової служби військовослужбовцям не зараховується до строку військової служби, вислуги у військовому званні та до вислуги років для виплати надбавки за вислугу років і призначення пенсії. На них не поширюються пільги та соціальні гарантії, встановлені законодавством для військовослужбовців.

Військовослужбовці, військову службу яким призупинено, не входять до чисельності Збройних Сил України та інших військових формувань.

Відповідач не надав до суду доказів отримання письмового повідомлення правоохоронного органу про внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального правопорушення (витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань) щодо позивача за фактом самовільного залишення ним військової частини.

Суд зазначає, що Порядком № 413 імперативно визначено обов`язок командирів (начальників) військових частин (органів, підрозділів) у місячний строк з дня участі у виконанні бойових завдань подати на розгляд комісії, утвореної відповідним міністерством, довідки за формою згідно з додатком 6 та документів, передбачених абзацом десятим або одинадцятим пункту 4 цього Порядку для таких осіб, які є підставою для надання особам статусу учасника бойових дій.

Визначення достатності підстав для надання відповідного статусу належить до повноважень комісії, а не військової частини, у якій проходить службу військовослужбовець.

Обставини участі позивача у виконанні бойових завдань не заперечуються відповідачем та, зокрема, підтверджуються тим, що військовою частиною позивачу сплачувалася додаткова винагорода у збільшеному розмірі відповідно до постанови КМУ № 168, починаючи з грудня 2022.

Відтак, відповідачем допущено протиправну бездіяльність щодо неподання на розгляд комісії довідки за формою згідно з додатком 6 та відповідних документів щодо надання ОСОБА_1 статусу учасника бойових дій, чим порушено права позивача.

Доказів протилежного відповідачем не надано, судом з наданих до матеріалів справи доказів - не встановлено.

З огляду на зазначене, позовні вимоги в цій частин підлягають задоволенню.

Щодо заявленої позивачем до стягнення моральної шкоди, суд зазначає, що оскільки судом не встановлено порушень прав позивача в частині невиплати грошового забезпечення, в тому числі додаткової винагороди в розмірі 100000, нерозгляду рапорту та ненадання документів на запит, позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди у зв`язку з вчиненням відповідачем протиправної бездіяльності у вказаній частині задоволенню також не підлягають.

Щодо стягнення моральної шкоди у зв`язку з неподанням на розгляд комісії довідки за формою згідно з додатком 6 та документів для надання ОСОБА_1 статусу учасника бойових дій, суд виходить з такого.

Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно ч. 1 ст. 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Частиною 2 цієї статті встановлено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

Статтею 1173 Цивільного кодексу України визначено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Згідно ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Пунктом 2 даної статті визначено, що моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

У постанові Пленуму Верховного суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31.03.1995 із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного суду №5 від 25.05.2001 та від 27.02.2009 під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації.

У позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Суд зазначає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту заподіяння моральної шкоди, моральних або фізичних страждань внаслідок бездіяльності відповідача, яку позивач вважає протиправною та щодо якої позов частково задоволено.

Враховуючи викладене, у задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди належить відмовити.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 Міністерства оборони України (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 Міністерства оборони України, яка полягає у неподанні на розгляд комісії довідки за формою згідно з додатком 6 та документів, передбачених абзацом десятим або одинадцятим пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 р. № 413, для вирішення питання щодо надання ОСОБА_1 статусу учасника бойових дій.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 Міністерства оборони України подати на розгляд комісії довідку за формою згідно з додатком 6 та документи, передбачені абзацом десятим або одинадцятим пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 р. № 413, для вирішення питання щодо надання ОСОБА_1 статусу учасника бойових дій.

В задоволенні позовних вимог в іншій частині відмовити.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення шляхом подачі апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складено 20.12.2023.

Суддя Білова О.В.