Справа № 480/4568/23
Суддя: А.І. Сидорук
Дата ухвалення: 2023-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2023 року Суми Справа № 480/4568/23

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Сидорука А.І.,

за участю секретаря судового засідання - Гонтаренко І.І.,

розглянув у порядку загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Сумській області про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії.

За участю представників сторін:

від позивача - Гоцов А.В., адвокат Хурсенко С.О.;

від відповідача - Безгинський Б.Г.

1. Суть спору. Заяви сторін. Процесуальні дії суду.

1.1. Позивач звернувся до суду 15.05.2023 з позовною заявою, в якій просить суд: визнати протиправним та скасувати наказ відповідача від 12.01.2023 № 42 ''Про застосування дисциплінарних стягнень до окремих поліцейських ГУНП'', в частині застосування до позивача, дисциплінарного стягнення у виді звільнення із служби в поліції; визнати протиправним та скасувати наказ відповідача від 26.04.2023 № 166 о/с ''По особовому складу'', яким позивача звільнено зі служби в поліції; поновити позивача на посаді старшого оперуповноваженого сектору розкриття незаконних заволодінь транспортними засобами відділу кримінальної поліції Сумського районного управління полції ГУНП в Сумській області з 27.04.2023; стягнути (зобов`язати нарахувати та виплатити) з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 27.04.2023, по день ухвалення рішення.

1.2. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що позивач вважає зазначені накази незаконними, такими, що ухвалені з порушенням порядку проведення службового розслідування та порядку притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності, а дисциплінарне провадження однобоким та упередженим, у зв`язку із чим вказані накази підлягають скасуванню з одночасним поновленням позивача на займаній раніше посаді.

1.3. Судом 23.05.2023 було постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі, вирішено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі. Крім того, у вказаній ухвалі було задоволено клопотання позивача про поновлення строку зверненн до суду, а також задоволено клопотання позивача про витребування у відповідача копії матеріалів службового розслідування.

1.4. Відповідач 08.06.2023 надав до суду відзив на позовну заяву, в якому проти задоволення позовних вимог заперечує. З відзивом надано і копії матеріалів службового розслідування (а.с.47-63).

1.5. Відзив мотивовано тим, що позивачем було вчинено дисциплінарний проступок. Відповідачем позивача було повідомлено про службове розслідування та запропоновано позивачу надати пояснення. Позивач таким правом не скористався. Процедура проведення службового розслідування відповідачем була дотримана. Відповідачем доведено вчинення позивачем дисциплінарного проступку. Тому дії і рішення відповідача є законними, а позов не підлягає задоволенню.

1.6. Позивачем 25.08.2023 було надано відповідь на відзиві, в якій позивач наполягає на задоволенні заявлених позовних вимог (а.с.131-135).

1.7. Відповідачем 11.09.2023 були надані заперечення, в яких відповідач заперечує проти позовних вимог.

1.8. Позивачем 26.09.2023 була надана до суду заява про виклик свідка - ОСОБА_2 , який станом на 28.12.2022 займав посаду начальника сектору по розкриттю злочинів проти життя та здоров`я Сумського РУП ГУНП в Сумській області (має звання майора).

1.9. Судом 26.09.2023 було закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті.

1.10. До суду 17.10.2023 надішли клопотання позивача та відповідача про долучення документів до матеріалів справи. Суд долучив докази до матеріалів справи.

1.11. У судовому засіданні було допитано свідка - ОСОБА_2 , правова оцінка показам якого буде зазначена у мотивувальній частині рішення суду.

1.12. Відповідачем 17.10.2023 було подано клопотання про долучення документів до матеріалів справи. Також, 17.10.2023 було подано позивачем клопотання про долучення доказів до матеріалів справи.

1.13. Крім того, судом з власної ініціативи було вирішено про необхідність допитати позивача у якості свідка, про що зазначено в ухвалі суду від 17.10.2023. Зміст і правова оцінка показанням свідка буде надана в мотивувальній частині рішення суду.

1.14. Відповідачем 30.10.2023 були надані до суду додаткові пояснення по справі.

1.15. Відповідачем 09.11.2023 було надано до суду клопотання про долучення доказів, в тому числі розрахунку середньої заробітної плати, довідки про доходи позивача. Суд задовольнив вказане клопотання.

1.16. Позивач та його представник в судовому засіданні усно зазначили, що наполягають на задоволенні заявлених позовних вимог. Представник відповідача усно зазначив, що проти задоволення позовних вимог заперечує. Крім того, було допитано позивача у якості свідка.

1.17. В судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частину рішення по справі.

1.18. Суд звертає увагу, що розгляд справи та підготовка повного тексту рішення суду відбувалась з урахуванням введення в Україні воєнного стану, ситуації, яка склалась в Сумській області та м. Суми, зокрема частих повітряних тривог, навантаження судді та інших обставин, що не залежать від волі судді.

2. Встановлені судом фактичні обставини справи. Висновки суду та їх мотиви.

2.1. Щодо обставин, які стали підставою для прийняття спірного рішення.

2.2. По вул. Миколи Сумцова біля будинку № 30 у м. Суми нарядом Управління патрульної поліції в Сумській області Департаменту патрульної поліції НПУ 28.12.2022 о 00.14 (у комендантську годину) зупинено автомобіль, яким керував позивач. Вказаний факт сторонами визнається та підтверджено дослідженими в засіданні відеозаписами з нагрудних портативних відеореєстраторів.

2.3. На думку працівників поліції, позивач мав ознаки алкогольного сп`яніння. Однак позивач відмовився від проходження відповідних процедур, які могли підтвердити або стпростувати вказаний факт.

2.4. У зв`язку з вищевикладеним, відносно позивача поліцейськими УПП складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, серії ААД № 454223, який направлено на розгляд до Зарічного районного суду м. Суми.

2.5. Після того, як відповідачу стало відомо про вказану інформацію, то ним було призначено і проведено службове розслідування (про службове розслідування детально буде зазначено нижче по тексту).

2.6. Наказом начальника ГУНП в Сумській області від 12.01.2023 № 42 «Про застосування дисциплінарних стягнень до окремих поліцейських ГУНП», в тому числі до позивача, застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

2.7. Наказом т.в.о. начальника ГУНП в Сумській області від 26.04.2023 № 166 о/с «По особовому складу» позивача звільнено зі служби в поліції, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» - у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліціїУкраїни.

2.8. Підставою ухвалення зазначених наказів, слугувало те, що позивач вчинив дисциплінарний проступок, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків, а також у частині обов`язку бути прикладом у дотриманні громадського порядку та беззаперечному дотриманні законодавства, зокрема, відмову 28 грудня 2022 року від проходження медичного огляду на встановлення стану алкогольного сп`яніння, що дозволяло зняти підозру (звинувачення) у керуванні транспортним засобом у такому стані.

2.9. Позивач не погодився з вказаними вище висновками, а тому звернувся до суду з даним позовом.

2.10. Стосовно процедури проведення службового розслідування.

2.11. Щодо наявності підстав для розслідування.

2.12. У правовідносинах, що виникли між сторонами, суду належить встановити обставини, на підставі матеріалів службового розслідування, а також перевірити дотримання відповідачем норм чинного законодавства, що регулює питання притягнення до дисциплінарної відповідальності.

2.13. Питання проведень службових розслідувань в системі Національної поліції врегульовано нормами Закону України «Про Національну поліцію», Дисциплінарним статутом Національної поліції України, Порядком проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого наказом МВС України від 07.11.2018 № 893.

2.14. Відповідно до п. 1 розділу ІІ Порядку № 893 підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

2.15. До відповідача 28.12.2022 надійшла інформація про те, що працівниками Управління патрульної поліції в Сумській області Департаменту патрульної поліції НПУ у комендантську годину зупинено автомобіль під керуванням позивача.

2.16. Вказана інформація зареєстрована відповідачем, що підтверджується рапортоом, а саме інформація про складення протоколу про адміністративне правопорушенні за ч. 1 ст. 130 КУпАП надійшла до відповідача 28.12.2022 о 01:26, що підтверджується електронним рапортом ОСОБА_3 від 28.12.2022.

2.17. Рапорт ОСОБА_3 було зареєстровано в інформаційно-телекомунікаційнії системі «Інформаційний портал Національної поліції України» (журнал єдиного обліку) 28.12.2022 за № 893.

2.18. Вказане підтверджується штампом реєстрації на рапорті ОСОБА_3 від № 893 (а.с.82, зворотній бік).

2.19. Також, одночасно із надходженням інформації про подію за участі позивача було проінформовано Департамент головної інспекції Національно поліції України (лист від 28.12.2022).

2.20. Рапортом повідомлено начальника ГУНП і Сумській області про отримання вказівки на призначення проведення службовою розслідування, підготовлено наказ про призначення службового розслідування та направлено відповідні запити до Управління патрульної поліції в м. Суми про надання копій адміністративних матеріалів та відеозаписів (а.с.81-85).

2.21. Начальником управління головної інспекції ГУНП в Сумській області було подано рапорт начальнику ГУНП в Сумській області про надання вказівки щодо призначення службового розслідування за вищезазначеним фактом (а.с.81).

2.22. Надалі, на підставі наказу ГУНП в Сумській області від 28.12.2022 № 882, призначено службове розслідування.

2.23. Крім того, на підставі п. 2 ч. 9 ст. 15 Дисциплінарного статуту НПУ у ході службовогю розслідування в УПП отримано відеозаписи з портативних відеореєстраторії патрульних поліцейських.

2.24. Отже, на переконання суду, у відповідача були наявні правові підстави для початку проведення службового розслідування. Тому не приймаються судом до уваги доводи позивача, що наказ не мав підстав для службового розслідування.

2.25. Щодо повідомлення про факт розслідування.

2.26. Позивачем у позові зазначено, що реалізація наданих прав поліцейським можлива лише за умови його обізнаності з самим фактом призначення та з підставами проведення розслідування. Суд погоджується з вказаним твердженням позивача.

2.27. Позивач стверджує, що із наказом про призначення службового розслідування, а також із підставами проведення службового розслідування, не ознайомлювався. Пояснень в період проведення службового розслідування позивач не надавав. Отже, позивач був позбавлений права реалізувати надані йому прова, в тому числі право на захист.

2.28. Відповідно до ст. 27 Дисциплінарного статуту Національної поліції під час проведення службового розслідування уповноважена особа зобов`язана запропонувати поліцейському або іншій особі, обізнаній з обставинами вчинення дисциплінарного проступку, надати пояснення.

2.29. У разі відсутності поліцейського на службі уповноважена особа зобов`язана викликати його для надання пояснень. Виклик здійснюється шляхом його безпосереднього вручення поліцейському або надсилання поштовим зв`язком чи з використанням електронної комунікації. Надсилання виклику з використанням електронної комунікації здійснюється виключно на адресу електронної пошти поліцейського чи за іншими контактними даними, які зазначені в його особовій справі або які наявні в розпорядженні його безпосереднього керівника.

2.30. Виклик, надісланий з використанням електронної комунікації, вважається таким, що отриманий поліцейським, на другий день з дня його відправлення.

2.31. Якщо поліцейський, викликаний уповноваженою особою у визначеному цією статтею порядку, не з`явився та не повідомив про наявність поважних причин свого неприбуття, він вважається таким, що відмовився від надання пояснень, про що уповноваженою особою складається акт.

2.32. В ході проведення службового розслідування, 30.12.2022 о 18.30 членом дисциплінарної комісії інспектором ОСОБА_4 з чергового телефону УГІ ГУНП в Сумській області ) каналами електронного зв`язку, з використанням електронної комунікації, у мобільному додатку «WhatsApp» на номер телефону НОМЕР_1 , який вказаний його безпосереднім начальником як контактний, надіслано смс - повідомлення позивачу з пропозицією прибути о 11:00 03.01.2023 до УГІ ГУНП в Сумській області за адресою м. Суми, вул. Герасима Кондратьева, 23, кабінет 4 для ознайомлення з наказом ГУНП в Сумській області від 28.12.2022 № 882 «Про призначення службового розслідування та утворення дисциплінарної комісії», а також для надання письмових пояснень за вказаним фактом.

2.33. Крім того, позивача попереджено, що у разі неприбуття або ненадання ним пояснень відповідно до вимог Дисциплінарного статуту Національноїполіції України, даний факт буде розцінено дисциплінарною комісією як відмова від надання пояснень.

2.34. Суд звертає увагу, що позивач був допитаний як свідок та він підтвердив факт належності йому вказаних вище контактних даних. Не спростовував факт отримання повідомлень, в тому числі зазначив, що почувався погано, а тому не відповів.

2.35. Оскільки позивач до відповідача не прибув, про причини неприбуття не повідомив, то було складено Акт про відмову від надання пояснень від 04.01.2023 (а.с.100).

2.36. Крім цього, 04.01.2023 позивачу каналами електронного зв`язку, з використанням електронної комунікації, у мобільному додатку «WhatsApp» на номер телефону НОМЕР_1 , який вказаний його безпосереднім начальником як контактний, повторно запропоновано прибути 06.01.2023 о 10.00 до УГІ ГУНП в Сумській області для ознайомлення з наказом № 882, а також для надання письмових пояснень.

2.37. У відповідь, 06.01.2023 о 09:13, позивач на черговий телефон УП ГУНП ( НОМЕР_2 ) у мобільному додатку «WhatsApp» з номеру телефону НОМЕР_1 надіслав смс - повідомлення про те, що перебуває на лікарняному. У зв`язку з чим, останньому 06.01.2023 о 10:16 надіслано смс - повідомлення, в якому запропоновано надіслати пояснення у сканованому вигляді каналами електронного зв`язку на електронну пошту. Разом з тим, надіслано бланк пояснення з переліком питань та окремо перелік питань. Крім цього, позивача попереджено, що у разі ненадання ним пояснень, відповідно до вимог Дисциплінарного статуту Національної поліції України даний факт буде розцінено дисциплінарною комісією як відмова від надання пояснень (а.с.101-104).

2.38. Однак позивач будь-яких пояснень не надав, що відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 27 Дисциплінарного статуту Національної поліції України вважається відмовою, у зв`язку з чим складено Акт про відмову від надання пояснень. Вказані факти сторонами визнаються.

2.39. Слушною є думка відповідача, що перше повідомлення було направлено позивачу 30.12.2022 о 18.30, наступне повідомлення направлено 04.01.2023 і лише 06.01.2023 о 09:13 позивач повідомляє про лікарняний.

2.40. Тому суд дійшов висновку, що є необгрунтованими доводи позивача про те, що відповідач не повідомляв позивача про розслідування і не надавав можливості захистити свої права.

2.41. Щодо факту сп`яніння.

2.41. Суд зазначає, що відповідач не наполягає на такому факті, а у висновку лише зазначав про ознаки такого сп`яніння і що вказані обставини будуть встановлені судом.

2.42. Суд погоджується з позивачем, що матеріали справи не містять доказів того, що позивач перебував у стані алкогольного сп`яніння, оскільки таким доказом може бути лише медична експертиза, яка проведена у встановленому законом порядку.

2.43. Тому суд не вважає за доцільне надавати правову оцінку доводам сторін з цього питання.

2.44. Крім того, як вірно зазначив відповідач, до позивача застосовано дисциплінарне стягнення не за керування автомобілем із ознаками алкогольного сп`яніння та не за сам факт складання протоколу відносно позивача за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Дисциплінарне стягнення застосоване у зв`язку із встановленням під час проведення службового розслідування факту вчинення дисциплінарного проступку.

2.45. Постановою Зарічного районного суду м. Суми від 11.10.2023 по справі № 591/184/23, що стосується факту притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вказане вище порушення, було закрито провадження у справі. Провадження було закрито у зв`язку із перебуванням позивача у стані крайної необхідності.

2.46. Відповідно до ч. 6 ст. 78 КАС України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковою для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчиненні вони цією особою.

2.47. Суд звертає увагу, що не надає правову оцінку постанові районного суду, стосовно факту притягнення до відповідальності позивача за вказаною статтею, однак звертає увагу, що самостійно досліджує та оцінює факти, стосовно обставин, які суд повинен перевірити при оцінці правомірності службового розслідування.

2.48. Суд наголошує, що службове розслідування було проведено саме за фактом складання стосовно позивача протоколів про адміністративне правопорушення, а не за фактом доведення вини останнього у вчиненні цих порушень.

2.49. Протокол за ст.130 КпАП складено у зв`язку з відмовою позивача від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння, а не у зв`язку з доведеним фактом перебування останнього в такому стані.

2.50. На переконання суду, в цьому випадку вина позивача у вчиненні дисциплінарного проступку проявляється в тому, що останній свідомо допускав настання несприятливих наслідків після вчинення ним цих дій.

2.51. Як вже зазначалось, постановою районного суду по справі по факту притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вказане порушення, було закрито провадження. Провадження було закрито у зв`язку із перебуванням позивача у стані крайної необхідності.

2.52. Однак вказана постанова не є преюдиційним фактом при розгляді даної справи, оскільки не містить інформації щодо предмета доказування, а саме - факту відмови позивача від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння та поведінки при такій відмові і її наслідків.

2.53. Суд звертає увагу, що закриття провадження в справі про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст.130 КпАП не спростовує факту вчинення ним такої поведінки, у результаті якої працівники поліції стосовно нього склали вказаний протокол та постанови.

2.54. Крім того, стосовно наявності факту крайньої необхідності, для звільнення від дисциплінарної відповідальності судом буде зазначено окремо (нижче по тексту), оскільки у зв`язку з крайньою необхідністю звільнено позивача районним судом саме від адміністративної відповідальності.

2.55. Дискредитація звання рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ (Національної поліції) за своєю суттю полягає у вчиненні такого проступку, що підриває довіру та авторитет таких органів і їхніх працівників у очах громадськості та є несумісною із подальшим проходженням служби.

2.56. Вчинки, що дискредитують працівників органів внутрішніх справ та органи внутрішніх справ, пов`язані насамперед із низкою моральних вимог, які пред`являються до них під час здійснення службових функцій та у повсякденному житті.

2.57. Відповідно до ст. 2 Статуту дисциплінарний проступок - це невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

2.58. Пунктами 1, 2 ст. 18 Закону про поліцію встановлено, що поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції, законів та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

2.59. За ст. 19 Закону про поліцію у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

2.60. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом НП, що затверджується законом.

2.61. Відповідно до ст. 64 Закону про поліцію особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту: «Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки».

2.62. Суд відхиляє фактичні доводи позивача про протиправність його звільнення через недоведення його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки непритягнення до адміністративної відповідальності за вчинення певних дій не є тотожним із застосуванням дисциплінарної відповідальності за вчинення дій, які несумісні з подальшим проходженням служби, оскільки працівники внутрішніх справ власним прикладом та поведінкою зобов`язані зміцнювати авторитет закону серед громадян та неухильно його дотримуватись.

2.63. Відповідач вірно стверджує, що висновок про вчинення дисциплінарного проступку грунтується саме на оцінці дій, які були встановлені під час проведення службового розслідування та за наслідками надання таким діям оцінки під кутом зору правил службової етики, вимог Закону про поліцію, дисциплінарного статуту.

2.64. Отже, відсутність складу адміністративного правопорушеня не свідчить про відсутність складу дисциплінарного проступку.

2.65. Крім того, позивач, який був допитаний як свідок, стверджував, що йому не відомо було про алгоритм дій в таких випадках, а тому після вказаних обставин, оскільки він почувався недобре, то він поїхав додому і жодних дій не вчиняв відносно вирішення спірної ситуації.

2.67. Вказані твердження не приймаються судом до уваги, з урахуванням дослідження записів з нагрудних камер, оскільки позивач, як працівник правоохоронного органу (капітан, має офіцерське звання) з вищою юридичною освітою та який працює у відділі, який пов`язаний з транспортом, не міг не знати про те, що спірна ситуація викличе обгрунтовану підозру і негативні наслідки як у керівництва так і суспільства. Позивач стверджуючи про тверезість, не захотів скористатись запропонованим прибором (Alcotest Drager 0279), стверджучи лише в суді про те, що йому відомо, що на морозі може мати місце похибка, однак на відео таких тверджень позивач не зазначав, а лише зазначив, що не знає, що це за прибор. В той же час, патрульні поліцейські (не менше 5 разів) пропонували скористатись прибором, надавали роз`яснення. Крім того, не менше 3 разів позивачу патрульні поліцейські пропонували поїхати в лікарню для проходження експертизи. Позивач категорично відмовлявся, причин не зазначав. З урахуванням вказаного є нелогічним те, що позивач знаючи про важливість питання і те, що у разі несправедливого твердження про стан сп`яніння у працівника правоохоронного органу повинно виникнути обурення необгрунтованим звинуваченням та бажанням і обов`язок перед довірою суспільства довести свою правоту, щоб відхилити будь-які несправедливі звинувачення, позивач просто поїхав додому зайнявши нейтральну позицію до ситуації (навіть не на місце виклику, як він стверджував, для участі у розслідуванні злочину) та не звернувся самостійно для незалежної експертизи.

2.68. Щодо неврахування помякшуючих обставин.

2.69. Вказані твердження позивача є безпідставними, оскільки в передостанньому абзаці перед фразою "вважали б" зазначено, що при визначенні виду дисциплінарних стягнень, які дисциплінарна комісія пропонує застосувати, зокрема до позивача, враховано характер проступків, обставини, за яких вони вчинені, особи порушників, ступінь їх вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку, їх ставлення до служби (а.с.76).

2.70. Суд звертає увагу, що стосовно інших процедурних питань позивач не заперечує, а тому їм не надається правова оцінка у даному рішенні. Отже, суд дійшов висновку, що відповідачем не порушино процедури при проведенні службового розслідування.

2.71. Щодо співмірності дисциплінарного стягнення.

2.72. Відповідно до ч. 7 ст. 19 Дисциплінарного статуту НПУ у разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту.

2.73. Відповідно до висновків Верховного Суду, які викладені в постановах від 07.02.2020 року по справі №260/1118/18, від 21.01.2021 у справі № 826/4681/18, які відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України підлягають врахуванню судом при розгляді подібних справ, застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням усіх обставин вчинення дисциплінарного проступку та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.

2.73. Суд погоджується з відповідачем, що Верховний Суд сформував сталу правову позицію щодо дискреційних повноважень керівника під час обрання виду дисциплінарного стягнення до поліцейського у випадку встановлення його вини у вчиненні дисциплінарного проступку, а також щодо відсутності необхідності доводити неможливість застосування інших видів дисциплінарних стягнень.

2.74. Щодо перебування позивачем на вулиці в комендантську годину.

2.75. Позивач зазначає, щодо порушення позивачем комендантської години, то він їхав у зв`язку з службовою необхідністю. Вказане твердження не доведено позивачем та спростовано відповідачем (про зазначене буде вказано нижче).

2.76. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Дисциплінарного статуту НПУ службова дисципліна - це дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договоорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присязі поліцейського, наказів керівників.

2.77. Згідно з ст. 12 Дисциплінарного статуту НПУ дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

2.78. Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської Федерації проти України, на підставі пропозицій Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», з 5 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року на території України введений воєнний стан.

2.79. Відповідно до розпорядження голови Сумської обласної державної адміністрації - керівника обласної військової адміністрації від 17.06.2022 № 194-ОД «Про внесення змін до розпорядження голови обласної державної адміністрації - керівника обласної військової адміністрації від 19.04.2022 № 123-ОД" на території Сумської області запровадити з 20 червня 2022 року з 23:00 до 04:00 комендантську годину шляхом заборони перебування громадян у встановлений період доби на вулицях та інших громадських місцях без спеціально виданих перепусток, а також руху транспортних засобів.

2.80. Забезпечення здійснення заходів щодо підтримання правопорядку під час запровадження комендантської години на території Сумської області покладено, зокрема, на ГУНП в Сумській області, в тому числі і позивача.

2.81. Як вбачалось з наданого відповідачем відеозапису, який був оглянутий і досліджений судом, приблизно о 18 годині позивач залишив місце служби. Позивач, як свідок, підтвердив вказані обставини.

2.82. Як вбачається з досліджених відеозаписів, на запитання патрульного, чого ви в такий час не вдома, то позивач зазначив, що їде. Це чітко вбачається з записів з нагрудних камер. Тому не приймаються судом до уваги доводи позивача, що на вказане запитання позивач зазначив, що їде саме на роботу. За весь час відеозапису позивач жодного разу не зазначав патрульним, щоб вони його не затримували, бо він їде на місце вчинення злочину, зокрема вбивства, куди його викликали належним чином. Вказане є нелогічним, з урахуванням показів позивача, оскільки, якщо керівництво викликало позивача, як працівника правоохоронного органу, на місце вчинення злочину (вбивства), то було б цілком логічним, обгрунтованим та доцільним повідомити працівникам поліції таку інформацію, щоб не перешкоджати оперативно-розшуковій діяльності або надати можливість працівникам поліції приймати рішення відносно позивача з урахуванням наданої ним інформації та крайньої необхідності.

2.83. Однак позивач не довів, що ним вчинялись такі дії, а відповідачем вказані факти спростовано.

2.84. Суд звертає увагу, що дотримання порядку в комендантську годину є необхідним для сприяння виконанню військовій адміністрації та іншим органам поставленим для них цілям у період введення воєнного стану в Україні і такий обов`язок покладено на громадян, а тим більше на працівників поліції, яким був позивач.

2.85. На переконання суду, у даному випадку не йде мова про притягнення позивача до відповідальностіза перебування на вулиці у комендантську годину, а мова йде саме про порушення норм Закону.

2.86. Відповідно до п. 24 ч. 1 ст. 23 Закону про поліцію поліція відповідно до покладених на неї завдань бере участь відповідно до повноважень у забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного або надзвичайного стану, зони надзвичайної екологічної ситуації у разі їх введення на всій території України або в окремій місцевості.

2.87. Згідно з положеннями п. 5 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» комендантська година передбачає заборону перебування у певний період доби на вулицях та в інших громадських місцях без спеціально виданих перепусток і посвідчень.

2.88. Відповідач правомірно стверджує, що порушення комендантської години поліцейським, у розумінні положень ч. 1 ст. 18 та ч. 1 ст. 64 Закону України «Про Національну поліцію», ч. 1 ст. 1, ст. 12 Дисциплінарного статуту НПУ та п. 5. ч.1 ст. 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», а також розпорядження керівника військової адміністрації, утворює склад дисциплінарного проступку.

2.89. Також, позивчачем не спростовано, що керівництвом ГУНП та УКР ГУНП постійно наголошувалось на дотриманні поліцейськими службової дисципліни. Зазначені питання розглядались на оперативних нарадах. Позивач вказаних обставин не спростовує.

2.90. Водночас, в ході службового розслідування дисциплінарною комісією також встановлено, щопозивач під підпис був ознайомлений з вимогами наказу ГУНП від 12.04.2022 № 199 "Про додаткові заходи щодо профілактики порушень службової дисципліни поліцейськими ГУНП в умовах воєнного стану", підпунктом 2.6 пункту 2 якого визначено, що поліцейським як на службі, так і поза службою заборонено керувати транспортними засобами у стані сп`яніння, підпунктом 4.4 пункту 4 визначено, що за фактами керування поліцейськими транспортними засобами у стані сп`яніння, а також у разі відмови останніми проходити в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану сп`яніння, до поліцейських буде прийняте безальтернативне рішення про звільнення зі служби в поліції; наказу Національної поліції України від 19.07.2022 № 507 "Про заходи щодо зміцнення службової дисципліни та дотримання законності в діяльності поліції"; наказу ГУНП в Сумській області від 02.02.2021 № 198 "Про додаткові заходи щодо профілактики порушень службової дисципліни в структурних підрозділах ГУНП в Сумській області"; службової телеграми ГУНП в Сумській області від 27.08.2022 № 2699/01/25-2022 "Про вжиття додаткових заходів щодо дотримання службової дисципліни".

2.91. Крім цього, 25.01.2022 позивачу під підпис вручено пам`ятку-попередження працівника Сумського РУП ГУНП в Сумській області, який керує транспортним засобом, в якій чітко визначено, що водіям заборонено керувати транспортними засобами в стані алкогольного або наркотичного сп`яніння, з ознаками сп`яніння, під впливом лікарських препаратів, а також попереджено, що відносно працівників, які відмовилися від проходження у встановленому порядку медичного огляду для визначення стану сп`яніння, керівництвом ГУНП буде прийматися безальтернативне рішення про звільнення зі служби в поліції.

2.92. Тобто, фактично не зважаючи на те, що позивач, як поліцейський, зобов`язаний знати і виконувати законодавство України, в тому числі КУпАП та ПДР, до позивача додатково доведено вимоги керівництва ГУНП, НПУ щодо неприпустимості керування транспортними засобами в стані сп`яніння чи відмови від проходження огляду для встановлення такого стану.

2.93. Отже, на переконання суду, позивач повинен був враховувати заборону знаходження в комендантську годину на вулиці.

2.94. Разом з тим, відповідно до наказу Національної поліції України від 09.08.2022 № 568 "Про деякі питання посиленого варіанту службової діяльності на період дії на території України воєнного стану", з метою належної реалізації заходів, передбачених Законом України "Про правовий режим воєнного стану", організації спільного виконання завдань з військовослужбовцями Збройних Сил України, Національної гвардії України з відсічі збройної агресії, звільнення територій та населених пунктів від окупації на керівників структурних підрозділів покладений обов`язок організувати до завершення (скасування) на території України воєнного стану службову діяльність поліцейських та державних службовців підпорядкованих органів у посиленому варіанті згідно з правовими засадами діяльності Національної поліції України в умовах воєнного стану.

2.95. Таким чином, оперативна обстановка на території обслуговування Сумського РУП потребує постійної та цілодобової готовності особового складу та керівництва, зокрема, до виконання завдань поліції щодо забезпечення та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, реагування на повідомлення громадян, документування злочинів, що вчиняються військами РФ на території обслуговування, забезпечення усунення їх наслідків та надання допомоги постраждалим, тощо.

2.96. Щодо факту перебування позивача у слідчо-оперативних групах та стану крайної необхідності.

2.97. Щодо твердження позивача стосовно керування 28.12.2022 транспортним засобом у комендантську годину, у зв`язку з службовим викликом по факту вбивства чоловіка, яке було скоєне 27.12.2022 о 22.42 за адресою: АДРЕСА_1 , то слід зазначити наступне.

2.98. Сторонами не спростовується факт наявності події злочину, про яку стверджує позивач.

2.99. Як зазначив позивач, твердження позивача про те, що останній виконував службові завдання спростовується, поясненнями наданими: оперуповноваженим сектору розшуку злочинців і зниклих громадян відділу кримінальної поліції Сумського РУП ГУНП в Сумській області старшим лейтенантом поліції Яловець С.В. (відповідно до наказу ГУНП в Сумській області від 03.11.2022 № 426 о/с з 03.11.2022 тимчасово виконує обов`язки начальника сектору розкриття незаконних заволодінь транспортними засобами відділу кримінальної поліції Сумського РУП та є безпосереднім керівником позивача); начальником відділу кримінальної поліції Сумського РУП ГУНП майор поліції Феєрем В.В. ; заступником начальника Сумського РУП ГУНП - начальником кримінальної поліції підполковник поліції Кочерга Р.С. (а.с.86-97).

2.100. Позивач не спростовує вказаних обставин, а зазначає, що тимчасово був під керівництвом іншої особи, а саме ОСОБА_2 - начальника сектору по розкриттю злочинів проти життя та здоров`я Сумського РУП ГУНП в Сумській області (має звання майора), який і дав йому таку вказівку.

2.101. Як вже зазначалось, позивач покинув адміністративну будівлю Сумського РУП о 18:01, а сам позивач про обставини, які зазначено у відповіді на відзив, нікого не повідомляв, а зазначив про них лише в ході судового розгляду.

2.102. ОСОБА_2 на запитання суду про те, о котрій годині був здійснений телефонний дзвінок позивачу, відповів, що це було після 23 год. 10 хв. З наданого відповідачем відеодоказу зрозуміло, що зупинка позивача працівниками УПП було здійснено 28.12.2022 о 00 год. 14 хв., тобто приблизно через одну годину після телефонного спілкування між ОСОБА_2 та позивачем.

2.103. На запитання чи спілкувалися ви особисто (після телефонної розмови) з позивачем та чи бачили ви те, що позивач прибув на місце вчинення вбиства, ОСОБА_2 відповів, що він не знає чи прибув позивач на місці вчинення кримінального правопорушення оскільки сам перебував там незначний період часу та поїхав по відповідним справам.

2.104. З наданої відповіді також не можливо встановити чи їхав насправді та чи прибув позивач на місце вчинення кримінального правопорушення.

2.105. Суд звертає увагу, що позивач не стверджує та не надає доказів, що він прибув на місце вчинення злочину та брав участь у слідчих діях, тощо. Крім того, як вже зазначалось, позивач при зупинці поліцейськими не зазначав, що їде саме на місце вчинення злочину. Вказане стверджується лише з його слів, проте спростовано доказами по справі.

2.106. Крім того, свідок ОСОБА_2 зазначив, що відсутні офіційні документи (накази, тощо), з яких вбачається, що позивач знаходиться (офіційно) у його підпорядкуванні.

2.107. Суд розуміє складність оперативно-розшукової роботи та не надає оцінки і не досліджує внутрішні відносини у правоохоронному органі, які необхідні для ефективного виявлення та розкриття злочинів. Однак для твердження про те, що особа перебуває у підпорядкуванні іншої особи необхідні відповідні докази, які позивачем надані не були, а свідчень особи не достатньо для належного підтвердження такого факту. Саме від вказаного факту залежить те, чи була службова необхідність при перебуванні позивача на вулиці у комендантську годину.

2.108. На запитання чи попереджав позивач про те, що він вживав алкогольні напої та чи можливо було здійснити відповідні заходи без його участі ОСОБА_2 відповів, що позивач не повідомляв про те, що він вживав алкогольні напої, а з приводу його участі в вищезазначеному заході свідок зазначає, що він сам не знає, чи можливо було, оскільки інколи потрібно декілька осіб, а інколи і декілька десятків.

2.109. Суд погоджується з твердженням відповідача, що зазначена відповідь є такою, що не має відповідного юридичного сенсу, оскільки в останній відсутня будь-яка конкретика, що надає суду можливість належним чинном встановити вагомість та важливість прибуття (або можливого прибуття) позивача на вищезазначений виклик.

2.110. Суд ще раз звертає увагу, що позивач не надав доказів, що прибув на місце вчинення злочину та брав участь у певних процесуальних діях. Не надано протоколів, постанов, де він зазначений учасником, тощо.

2.111. На запитання чи було вам відомо про те, що наказом ГУНП в Сумській області від 28.12.2022 № 882 відносно позивача призначено службове розслідування та чи надавали відповідні пояснення (якщо ні, то чому), свідок зазначив, що відомо, але щодо надання відповідних пояснень відповіді не надав.

2.112. На запитання чи повідомляли ви безпосереднього керівника та чи задіювалися інші поліцейські на вищезазначений захід, свідок відповів, що він не повідомляв безпосередьного керівника позивача, що це вже в них звично, що якщо хтось потрібен ми телефонуємо та викликаємо.

2.113. Суд звертає увагу, що не надає правову оцінку законності дій ОСОБА_2 чи керівництва правоохоронного органу, а лише розглядає питання того, чи дійсно є підстави стверджувати, що позивач їхав у комендантську годину у зв`язку з службовою необхідністю.

2.114. Так пунктом 4 частини 3 статті 1 Закону України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції України" визначено, що службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону.

2.115. Стаття 2 Закону України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції України" передбачає, що за своїм службовим становищем поліцейські можуть бути керівниками або підлеглими стосовно інших поліцейських.

2.116. Керівник - це службова особа поліції, наділена правами та обов`язками з організації службової діяльності підлеглих їй поліцейських та інших працівників поліції і контролю за їхньою службовою діяльністю. Керівник, якому поліцейський підпорядкований за службою, у тому числі тимчасово, є прямим керівником для нього.

2.117. Найближчий до підлеглого прямий керівник є безпосереднім керівником. Під час виконання службових обов`язків поліцейський підпорядковується лише своєму безпосередньому та прямому керівникові. Забороняється втручання в службову діяльність поліцейських особами, які не є їхніми прямими керівниками, крім випадків, визначених Конституцією та законами України.

2.118. Як вже встановлено, позивачем не доведено, що ОСОБА_2 є прямим керівником або безпосереднім керівником позивача, а тому видання від нього усного наказу не може бути взято до уваги при розгляді справи, як належний доказ, що підтверджує підстави для перебування у комендантську годину на вулиці.

2.119. Крім того, статтею 4 Закону України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції України" визначено, що наказ є формою реалізації службових повноважень керівника, згідно з якими визначаються мета і предмет завдання, строк його виконання та відповідальна особа.

2.120. Наказ має бути чітко сформульований і не може допускати подвійного тлумачення. Наказ, прийнятий на основі Конституції та законів України і спрямований на їх виконання, віддається (видається) керівником під час провадження ним управлінської діяльності з метою виконання покладених на нього завдань та здійснення функцій відповідно до наданих повноважень. Наказ може віддаватися усно чи видаватися письмово, у тому числі з використанням технічних засобів зв`язку. Наказ віддається (видається), як правило, у порядку підпорядкованості.

2.121. За потреби прямий керівник може віддати (видати) наказ підлеглому, минаючи його безпосереднього керівника, про що він повідомляє безпосередньому керівнику підлеглого або підлеглий сам доповідає про отримання нового наказу своєму безпосередньому керівнику.

2.122. Статтею 5 Закону України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції України" визначено, що поліцейський отримує наказ від керівника в порядку підпорядкованості та зобов`язаний неухильно та у визначений строк точно його виконувати. Забороняється обговорення наказу чи його критика. За відсутності можливості виконати наказ поліцейський зобов`язаний негайно повідомити про це безпосередньому керівнику з обґрунтуванням причин невиконання і повідомленням про вжиття заходів до подолання перешкод у виконанні наказу.

2.123. У разі якщо поліцейський, який виконує наказ безпосереднього керівника, отримав від прямого керівника новий наказ, що стає перешкодою для виконання попереднього, він зобов`язаний негайно доповісти про це керівникові, який віддав (видав) такий наказ, і після отримання його згоди припинити виконання попереднього наказу. Керівник, який віддав (видав) новий наказ, повідомляє про це керівнику, який віддав (видав) попередній наказ.

2.124. В зазначеній вище постанові районного суду не досліджувалося питання керування позивачем в стані алкогольного сп`яніння будучи при цьому поліцейським, а зазначається про стан крайньої необхідності. В зв`язку з цим позивача звільнено саме від адміністративної відповідальності.

2.125. Відповідно до ч.2 ст. 25 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

2.126. Суд погоджується з твердженням відповідача, що в контексті саме дисциплінарної відповідальності, якщо загроза охоронюваним інтересам може виникнути в майбутньому, діяння не може вважатися таким, що вчинено у стані крайньої необхідності. Однією з найважливіших умов правомірності акта крайньої необхідності є те, що за таких обставин небезпека не може бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам. Спосіб збереження охоронюваного законом інтересу за рахунок іншого повинен бути саме крайнім. Якщо для запобігання небезпеки, що загрожує, в особи є шлях, не пов`язаний із заподіянням шкоди, вона повинна обрати саме цей шлях. Інакше посилання на стан крайньої необхідності виключається.

2.127. Отже, позивачем не доведено, що йому було надано вказівку безпосереднім керівництвом. Безпосередній керівник його не повідомляв. ОСОБА_2 не є керівником позивача (письмового наказу не надано, з посиланням на усне правило, яке склалось). Отже, позивачем не доведено, а відповідачем спростовано, що позивач правомірно рухався в комендантську годину, у зв`язку з службовою необхідністю та спростовано відповідачем факти крайньої необхіднозтя, які можуть бути підставою звільнення від дисциплінарної відповідальності. Тим більше, як вже зазначалось, про вказані обставини позивач почав стверджувати лише під час судового розгляду справи.

2.128. Висновки суду за результатами дослідження процедури та фактичних обставин.

2.129. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

2.130. Суд з вказаних сторонами аргументів та наданих доказів, з урахуванням логічних доводів, відхиливши припущення і недоведені доказами аргументи, дійшов наступних висновків.

2.131. Позивач був працівником поліції. Позивач перебував за кермом транспортного засобу у комендантську годину без службової необхідності. Був зупинений працівниками поліції. Не повідомляв, що їде у зв`язку з службовою необхідністю. Тобто, не сприяв з`ясування всіх обставин. Стосовно позивача був складений протокол за ст. 130 КУпАП. Працівники поліції неодноразово (в сукупності не менше 8 разів) пропонували позивачу скористатись прибором або поїхати в лікарню для проведення експертизи. Позивач не під час складання, ні потім не скористався таким правом, категорично ухилявся, хоча знав про ризики, як працівник правоохоронного органу, про які йому постійно повідомляло керівництво. На вказане позивачем місце події злочину, на яке він, з його слів, був викликаний не своїм безпосереднім керівником, позивач так і не прибув. Позивач поїхав додому. Відповідач, отримавши вказану інформацію, законно розпочав службове розслідування, повідомляв позивача про право надати пояснення. Позивач таким правом не скористався. Позивач зайняв нейтральну позицію відносно ситуації. Потім позивач звернувся до суду з даним позов вказуючи на обставини, які спростовуються фактичними обставинами справи та доказами. Тому суд дійшов висновку, що відповідач правомірно дійшов висновку про вчинення позивачем дисциплінарного проступку та застосував до нього відповідні наслідки.

2.132. Закриття провадження в справі про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП не спростовує факту вчинення ним такої поведінки, у результаті якої працівники поліції стосовно нього склали вказаний протокол.

2.133. Отже, в ході такого розслідування належним чином та відповідно до норм чинного законодавства, встановлено всі обставини щодо вчинення позивачем дисциплінарного проступку та підтверджено наявними у справі доказами.

2.134. Суд ще раз звертає увагу позивача на те, що позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності не за факт перебування у стані алкогольного сп`яніння, а за проступок, що виразився у негідній поведінці у позаслужбовий час, яка не відповідає високому званню поліцейського, вчинення дій, що підривають авторитет поліції.

2.135. Таким чином, суд установив, що позивач своїми діями порушив закон «Про Національну поліцію», Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ, Присягу на вірність Українському народові, правила етичної поведінки поліцейських, затверджені наказом МВС від 9.11.2016 №1179.

2.136. Слушною є думка відповідача, що як охоронець громадського порядку, держава має моральне зобов`язання бути взірцевою, вона повинна стежити за тим, щоб такими були й державні органи, що захищають публічний порядок. Поліція є "внутрішнім щитом держави".

2.137. Вказане рішення відповідає стандартам, визначеним ст. 2 КАС України, в тому числі стосовно обгрунтованості та пропорційності. Процедура проведення дисциплінарного провадження відповідачем була дотримана. Тому вимоги позивача є неправомірними, нобгрунтованими та задоволенню не підлягають.

2.138. Інші аргументи та докази позивача, про які не було зазначено у даному рішенні, судом враховані, проте до уваги не приймаються, оскільки не відповідають фактичним обставинам справи, а суд не зобов`язаний надавати детальне спростування на кожен аргумет сторін.

3. Судові витрати.

3.1. Оскільки у вказаній категорій спорів судовий збір не сплачується, то розподіл витрат по сплаті судового збору судом не здійснюється. Витрати на правничу допомогу у розмірі 15000 грн покладаються на позивача, у зв`язку з відмовою у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

1. В задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Сумській області про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії - відмовити.

2. Судові витрати на правову допомогу у сумі 15000 грн покласти на позивача.

3. Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

5. Відповідно до ч. 3 ст. 243 КАС України повний текст рішення буде складено протягом 10-ти днів.

Рішення підписане суддею 20.12.2023.

Суддя А.І. Сидорук