Справа № 420/18792/23
Суддя: Танасогло Т.М.
Дата ухвалення: 2023-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
______________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2023 р.м. ОдесаСправа № 420/18792/23

Перша інстанція: суддя Бездрабко О.І.,

повний текст судового рішення

складено 29.08.2023, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Танасогло Т.М.,

суддів: Димерлія О.О., Крусяна А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

У липні 2023 року ОСОБА_1 (позивач) звернулась до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (далі - відповідач), про:

- визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області щодо відмови ОСОБА_1 здійснити перерахунок пенсії відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове Державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 р. № 1058 із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачені страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 р. № 1058, починаючи з 16.03.2023 р.;

- зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 за віком, починаючи з 16.03.2023 р. відповідно до ч.2 ст.40 Закону № 1058-IV із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2020-2022 роки, з якої сплачено страхові внески, що передували року звернення за призначенням пенсії, починаючи з 16.03.2023 р.

Обґрунтовуючи свої вимоги позивачка зазначила, що є пенсіонером з 2015 року та отримувала пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення". У вересні 2019 року позивач працевлаштувалась за спеціальністю, тому виплата пенсії була припинена. На підставі особистої заяви від 16.03.2023 р. позивача переведено на пенсію за віком згідно з Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Однак, при цьому, відповідачем протиправно не застосовано показник середньої заробітної плати (доходу), який враховувався при розрахунку пенсії за віком, а саме: за 2020-2022 роки. Вважає такі дії протиправними та такими, що порушують конституційні права на соціальний захист.

Відповідач проти позову заперечував, просив відмовити у задоволенні позову мотивуючи відсутністю передбачених законом підстав для перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 за віком, починаючи з 16.03.2023 р. відповідно до ч.2 ст.40 Закону № 1058-IV із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2020-2022 роки, з якої сплачено страхові внески, що передували року звернення за призначенням пенсії, починаючи з 16.03.2023 р.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області щодо незастосування при призначенні ОСОБА_1 з 16.03.2023 р. пенсії за віком за Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" показника середньої заробітної плати отриманої в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме за 2020-2022 роки.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області провести ОСОБА_1 перерахунок розміру пенсії за віком з 16.03.2023 р. із застосуванням показника середньої заробітної плати, отриманої в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме за 2020-2022 роки.

В решті позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп.

На зазначене судове рішення, відповідачем ГУ ПФУ в Херсонській області подано апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник вказав, що позивачка перебуває на обліку в ГУ ПФУ в херсонській області як отримувач пенсії за вислугу років, призначену відповідно до ЗУ «Про пенсійне забезпечення» з 27.03.2015р. Отже, первинно, пенсію позивачці призначено за вислугу років як працівнику освіти, відповідно до прикінцевих положень закону №1058. За заявою ОСОБА_1 від 17.09.2019 було здійснено перерахунок пенсії у зв`язку з працевлаштуванням за спеціальністю з 02.09.2019, що дає право на пенсію за вислугу років, та з дати працевлаштування припинено виплату пенсії за вислугу років, але при цьому згідно з п. 2.4 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, з правом на її поновлення у разі звільнення з посади що дає право на цей вид пенсії. Судом першої інстанції, на думку апелянта, не враховано та не надано правової оцінки тому факту, що 16.03.2023 позивачка звернулась до Головного управління із заявою про переведення з пенсії за вислугу років на пенсію за віком, а не із заявою про призначення пенсії за віком. Враховуючи норми ст.45 закону №1058, переведення здійснено з дня подання заяви. Також, як далі вказує апелянт, позивачка отримувала пенсію за вислугу років, пенсію по інвалідності не отримувала, тому підстав для застосування середної заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення за переведенням на пенсію за віком, під час переведення з пенсії за вислугу років на пенсію за віком відповідно чинного пенсійного законодавства немає.

Апелянт також звертає увагу, що пенсія за віком та пенсія за вислугу років є різновидами одного виду пенсій - трудової. Процедура призначення пенсії пов`язується з первинним зверненням за призначенням пенсії, тобто - вперше за одним з видів трудових пенсій (пенсійних виплат), у т.ч. пенсії за віком чи за вислугу років. Визначення «призначення пенсії» та «переведення» з одного виду пенсії, у т.ч. з виду трудової пенсії «за вислугу років» на інший вид трудової пенсії «за віком», тобто на інший вид трудової пенсії, якою в силу ч. 1 ст. 4 Закону № 1058 не є співставними та визначення переведення не може застосовуватись у значенні "первинного призначення" пенсії. Відтак, за доводами апелянта, при розрахунку пенсії за віком застосовано показник середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2014-2016 роки з урахуванням коефіцієнта підвищення 1,17, 1,11, 1,11 1,14; 1,197 в розмірі 7405,03 грн (тобто показник середньої заробітної плати, який враховувався під час попереднього розрахунку пенсії). На теперішній час пенсія позивачці нараховується та виплачується відповідно до вимог чинного законодавства.

Позивач надала відзив на апеляційну скаргу, у якому посилаючись на необґрунтованість доводів скаржника просить залишити скаргу без задоволення, а судове рішення без змін мотивуючи зокрема тим, що відповідач у своїй апеляційній скарзі не спростував висновків суду першої інстанції в частині якою позовні вимоги були задоволені; висновки суду першої інстанції відповідають судовій практиці Верховного суду, викладеній зокрема у постановах від 31.01.2019 у справі №639/2751/17, від 18.01.2019 у справі №577/5237/16-а, від 29.03.2023 у справі №240/4170/19, від 25.01.2023 у справі №420/12252/22, тощо. Також, позивачка зауважила, що саме з 16.03.2023р. їй було вперше призначено пенсію за віком відповідно до Закону №1058-ІV.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановив суд першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, з 27.03.2015 р. ОСОБА_1 призначена пенсія за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення".

За заявою позивача від 16.03.2023 р. у зв`язку з досягненням нею 60-річного віку ОСОБА_1 переведено з пенсії за віком згідно Закону України "Про пенсійне забезпечення" та призначено пенсію за віком за нормами Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" при страховому стажі 34 роки 05 місяців 08 днів (стаж враховано по 28.02.2015 р.), розмір пенсії за віком складає 4932,07 грн., в тому числі 4803,82 грн. - основний розмір пенсії відповідно до ст.27 Закону (7405,03 грн. х 0,42250 х 1,53544), де 7405,03 грн. - середня заробітна плата за 2014 - 2016 роки з урахуванням коефіцієнтів 1,17, 1,11, 1,11, 1,14; 1,197; 0,42250 - коефіцієнт страхового стажу за 42 роки 03 місяці 08 днів, ст.25 Закону (зараховано по 31.12.2022 р.); 1,53544 - індивідуальний коефіцієнт заробітної плати за період 01.07.2000 р. по 31.12.2022 р., ст.40 3акону; 128,88 грн. - доплата за понаднормовий стаж 12 років, ст.28 Закону (1074,00 грн. х 12 %), де 1074,00 грн. - прожитковий мінімум для осіб, що втратили працездатність з 01.09.2015 р. згідно із Законом України "Про Державний бюджет України на 2015 рік".

З метою з`ясування обставин перерахунку, позивач 16.03.2023 р. звернулася до відповідача із відповідною заявою.

Листом від 24.05.2023 р. № 4275-388НГ-02/8-2100/23 відповідач повідомив, що за заявою від 16.03.2023 р. позивача переведено з пенсії за вислугу років на пенсію за віком при страховому стажі 34 роки 05 місяців 08 днів (стаж враховано по 28.02.2015 р.), розмір пенсії за віком складає 4932,07 грн., в тому числі 4803,82 грн. - основний розмір пенсії відповідно до ст.27 Закону (7405,03 грн. х 0,42250 х 1,53544), де 7405,03 грн. - середня заробітна плата за 2014 - 2016 роки з урахуванням коефіцієнтів 1,17, 1,11, 1,11, 1,14; 1,197; 0,42250 - коефіцієнт страхового стажу за 42 роки 03 місяці 08 днів, ст.25 Закону (зараховано по 31.12.2022 р.); 1,53544 - індивідуальний коефіцієнт заробітної плати за період 01.07.2000 р. по 31.12.2022 р., ст.40 3акону; 128,88 грн. - доплата за понаднормовий стаж 12 років, ст.28 Закону (1074,00 грн. х 12 %), де 1074,00 грн. - прожитковий мінімум для осіб, що втратили працездатність з 01.09.2015 р. згідно із Законом України "Про Державний бюджет України на 2015 рік".

Вважаючи протиправним застосування середньої заробітної плати за 2014-2016 роки, замість належних 2020-2022 років, позивач звернулася з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам суд виходить з наступних приписів законодавства.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що в даному випадку відповідачем вчинено протиправну бездіяльність, яка виразилася у незастосуванні при призначенні пенсії за віком показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачені страхові внески за 2020-2022 роки, а не дії, як вказує позивач.

Таким чином, з метою повного та ефективного захисту прав позивача суд першої інстанції вважав за необхідне частково задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 , визнати протиправною бездіяльність ГУ ПФУ Херсонської області щодо незастосування при призначенні пенсії за віком показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачені страхові внески за 2020-2022 роки і зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області здійснити перерахунок розміру пенсії за віком з 16.03.2023 р. із застосуванням показника середньої заробітної плати отриманої в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за 2020-2022 роки.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції в частині, якою позовні вимоги задоволено, вважає їх обґрунтованими, виходячи з наступного.

Як встановлено ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У відповідності до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

01.01.2004 набув чинності Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-ІV (далі - Закон № 1058-ІV), який врегулював принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

В силу вимог ч.1 ст.9 Закону № 1058-ІV, відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Частиною 1 статті 26 Закону № 1058-ІV передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років.

При цьому, відповідно до ст. 27 Закону України № 1058-ІV розмір пенсії за віком визначається за формулою: П= Зп х Кс, де: П - розмір пенсії; Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи.

Статтею 40 Закону № 1058-ІV регламентовано порядок визначення заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії, у відповідності до ч.2 якої визначено, що Заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де:

Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях;

Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Тимчасово, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки.

Отже, як ґрунтовно зазначив суд першої інстанції, указана норма передбачає зарахування середньої заробітної плати (доходу) в Україні з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 45 Закону України № 1058-ІV пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Водночас, ч. 3 ст. 45 Закону № 1058-ІV визначено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Колегія суддів зауважує, що буквальний зміст наведених норм свідчить про те, що правила, які регулюють переведення з одного виду пенсії на інший поширюються виключно на ті три види пенсій, які призначаються за правилами Закону № 1058-IV, тобто пенсії за віком, пенсії по інвалідності та пенсії у зв`язку з втратою годувальника.

Отже, ч.3 ст.45 Закону № 1058-ІV, регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший. Відтак, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

У тому ж випадку, коли особа одержує пенсію, призначену за нормами іншого Закону, то призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону №1058-IV, проведене після настання віку, що дає їй на це право, не може розглядатися як переведення з одного виду пенсії на інший, позаяк мова не йде про різні види виплат в одній солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Отже, у випадку призначення особі пенсії за Законом, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а в подальшому, при виявленні такою особою бажання отримувати пенсію за віком відповідно до цього Закону № 1058-IV, має місце саме призначення пенсії за віком, а не переведення згідно частини 3 статті 45 Закону № 1058-IV.

В даному спірному випадку, позивачка ОСОБА_1 дотримувала пенсію з 27.03.2015р. за вислугу років відповідно до ЗУ «Про пенсійне забезпечення», який передбачав інші підстави та порядок призначення пенсії, у порівнянні із Законом № 1058-IV.

При цьому, з 16.03.2023р. позивачці призначено пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-ІV.

З наведеного слідує, що до переходу на пенсію відповідно до Закону № 1058-ІV, а саме до 16.03.2023р., позивачка не користувалась жодним з видів пенсії, передбачених Законом №1058-IV, не зверталась до відповідача із заявою щодо застосування до неї вказаної норми Закону, як і не зверталась щодо переведення на інший вид пенсії за цим Законом.

Відтак, з 16.03.2023р. призначення відповідачем пенсії за віком позивачці відповідно до Закону № 1058-IV, відбулося вперше.

За таких обставин, фактично йдеться про призначення позивачу іншого виду пенсії, а саме пенсії за віком, обрахованої відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" замість раніше призначеної відповідно до вимог Закону України "Про пенсійне забезпечення».

Колегія суддів наголошує, що показник середньої заробітної плати в Україні для обчислення пенсії визначається на день призначення пенсії вперше або у випадку переведення з одного виду пенсії на інший, що фактично є призначенням такого виду пенсії вперше, що і мало місце у спірних правовідносинах.

Отже, при призначенні позивачці з 16.03.2023р. пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-IV підлягає застосуванню середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2020-2022 роки (три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії), згідно з частиною 2 статті 40 цього Закону.

З наведеного слідує, що відповідач в спірному випадку мав призначити позивачу пенсію, виходячи із середньої заробітної плати (доходу) в України, з якої сплачено страхові внески за 2020, 2021 та 2022 роки, а не як помилково ним вважається за 2014-2016рр.

Підсумовуючи викладене, оскільки незастосування при призначенні пенсії за віком позивачці показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачені страхові внески за 2020-2022 роки є свідченням протиправної бездіяльності органу ПФУ, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_1 .

Апелянтом таких висновків суду першої інстанції, з якими погодився апеляційний суд, не спростовано.

При розгляді апеляційної скарги колегією суддів враховано правову позицію Великої Палати Верховного Суду у постанові від 31.10.2018 у справі № 577/2576/17. Від наведених вище правових висновків Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах Велика Палата Верховного Суду у відповідності до статті 346 КАС не відступала, а тому, підстав для їх неврахування при вирішенні даного спору немає.

Загалом доводи апеляційної скарги є несуттєвими, встановлених обставин справи, встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Ухвалюючи дане судове рішення колегія суддів керується ст.322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення «Серявін та інші проти України» ) та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень та враховує, що у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно та повно встановив обставини справи, ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає вказану апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 241-243, 308, 311, 315, 316, 321-322, 325, 328 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2023 року по справі № 420/18792/23 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач Т.М. Танасогло
Судді О.О. Димерлій А.В. Крусян