Справа № 460/20450/23
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2023-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2023 рокуЛьвівСправа № 460/20450/23 пров. № А/857/17648/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Ільчишин Н.В., Коваля Р.Й.

за участі секретаря судового засідання: Скрутень Х.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області,

на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 14 вересня 2023 року (суддя Зозуля Д.П., час ухвалення не вказано, місце ухвалення м.Рівне, дата складання повного тексту 14.09.2023),

в адміністративній справі №460/20450/23 за позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області,

про визнання протиправною та скасування постанови,

встановив:

У серпні 2023 року позивач ОСОБА_1 звернулася в суд із адміністративним позовом до відповідача Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області, в якому просила визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 16.06.2023 про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №460/95/21, виданого 06.09.2021 року Рівненським окружним адміністративним судом, про зобов`язання ГУ ПФУ нараховувати та виплачувати ОСОБА_1 доплату до пенсії, як непрацюючому пенсіонеру, що проживає на території гарантованого добровільного відселення, у розмірі визначеному статтею 39 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи № 796-XII від 28.02.1991, що дорівнює двом мінімальним заробітним платам (згідно із Законом про Державний бюджет України на відповідний рік).

Відповідач подав відзив на позовну заяву, у якій просив відмовити у її задоволенні в повному обсязі.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 14.09.2023 позов задоволено повністю. Визнано протиправною та скасовано постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про закінчення виконавчого провадження від 16.06.2023 ВП №68890822.

З цим рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач та оскаржив його в апеляційному порядку. Апелянт вважає, що суд першої інстанції прийняв рішення з невідповідністю його висновків дійсним обставинам справи і вимогам закону, суд не вірно дослідив докази по даній справі, відбулося порушення норми матеріального права, а тому рішення суду підлягає скасуванню з підстав, наведених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт покликається на те, що 12.06.2023 боржник надіслав до Відділу заяву вих.№1700-0902-8/52836 та копію розпорядження про перерахунок пенсії та повідомив про те, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області рішення Рівненського окружного адміністративного суду у справі №460/95/21 виконується відповідно до покладених зобов`язань, в установленому законодавством порядку. В результаті вчинення виконавчих дій встановлено, що на виконання рішення суду Головним управлінням ПФУ в Рівненській області перерахунок стягувачу здійснено. Кошти, нараховані на виконання вищезазначеного рішення суду, будуть виплачені після надходження коштів з Державного бюджету України, виділених на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями судів. При цьому часткове невиконання рішення суду боржником з незалежних від нього причин, а саме через відсутність відповідного фінансування із Державного бюджету є поважною причиною в розумінні статей 63 та 75 Закону. На підставі наявних у матеріалах виконавчого провадження документів вбачається виконання боржником зазначеного вище рішення суду. Ураховуючи викладене, керуючись вимогами п.9 ч.1 ст.39, статтею 40 Закону України «Про виконавче провадження» 06.06.2023 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. Таким чином при виконанні виконавчого листа 460/95/21 від 06.09.2021, виданого Рівненським окружним адміністративним судом державний виконавець діяв відповідно до вимог чинного законодавства з повним з`ясуванням всіх обставин.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржене рішення суду від 14.09.2023 та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Відповідно до статті 313 КАС України суд апеляційної інстанції дійшов висновку про можливість апеляційного розгляду справи у відсутності сторін (їх представників).

Згідно з ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

Судом встановлено такі фактичні обставини справи.

На виконанні у Відділі примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебував виконавчий лист, виданий 06.09.2021 Рівненським окружним адміністративним судом у справі №460/95/21 про зобов`язання ГУ ПФУ в Рівненській області нараховувати та виплачувати ОСОБА_1 доплату до пенсії, як непрацюючому пенсіонеру, що проживає на території гарантованого добровільного відселення, у розмірі визначеному статтею 39 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи №796-XII від 28.02.1991, що дорівнює двом мінімальним заробітним платам (згідно із Законом про Державний бюджет України на відповідний рік) (а.с. 21).

Постановою державного виконавця від 28.04.2022 на підставі заяви стягувача відкрито виконавче провадження ВП №68890822 з примусового виконання вказаного виконавчого листа (а.с. 23).

22.05.2023 державний виконавець звернувся до боржника (ГУ ПФУ в Рівненській області) з вимогою надати інформацію щодо виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду у справі №460/706/20.

12.06.2023 у відповідь на вказану вимогу, листом №1700-0902-8/52836 ГУ ПФУ в Рівненській області повідомило про перерахунок пенсії із застосуванням двох мінімальних заробітних плат на відповідний рік. При цьому, вказано, що доплата по рішенню суду буде виплачена за наявності відповідного фінансування з Державного бюджету України. Відтак, вважає, що рішення суду виконано ним у добровільному порядку в повному обсязі, а отже наявні всі підстави для закінчення виконавчого провадження (а.с. 28).

До вказаного листа додано рішення пенсійного органу №84 від 11.01.2023 про перерахунок пенсії, яким визначено доплату по суду (стаття 39 ЗУ №796) від мін.ЗП (а.с. 29).

16.06.2023 державним виконавцем прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №68890822 з підстав, визначених п.9 ч.1 ст.39, ст.40 Закону України Про виконавче провадження (а.с. 6, 31).

Вважаючи вказану постанову державного виконавця про закінчення виконавчого провадження протиправною, позивач звернулася із цим позовом до адміністративного суду.

Суд апеляційної інстанції погоджується із висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог, з врахуванням наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з частинами 2, 4 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Частинами другою та третьою статті 14 КАС України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до статті 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Частинами другою, четвертою статті 372 КАС України визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначені в Законі України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII (далі Закон №1404-VIII).

Відповідно до статей 1, 5 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, законами та нормативно-правовими актами. Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких установлюються Законом України від 02 червня 2016 року № 1403-VIII «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно зі статтею 10 Закону України «Про виконавче провадження», заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Тобто, законодавством не передбачено повноважень державного виконавця здійснювати заходи примусового виконання судового рішення у інакший спосіб, аніж визначений безпосередньо самим виконавчим документом.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до частини шостої статті 26 Закону №1404-VIII, за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, визначений ст.63 Закону №1404-VIII, якою передбачено, що за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною 6 статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Таким чином, чинним законодавством визначено певний порядок та механізм виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії. Здійснюючи примусове виконання судових рішень немайнового характеру, за якими боржники зобов`язані особисто вчинити певні дії, державний виконавець має право здійснювати інші заходи примусового характеру.

Розглядаючи адміністративний позов про законність дій державного виконавця органу виконавчої служби, суд враховує, що Законом України "Про виконавче провадження" на виконавця покладено функції із забезпечення виконання обов`язкового рішення суду, на виконання якого останній має вжити усі передбачені Законом заходи в межах встановлених повноважень.

З матеріалів справи видно, що спірна постанова про закінчення виконавчого провадження від 16.06.2023 прийнята державним виконавцем на підставі п.9 ч.1 ст.39, ст.40 Закону №1404-VIII.

Згідно з п.9 ч.1 ст.39 Закону №1404-VIII виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Підставою для прийняття цієї постанови слугував лист ГУ ПФУ в Рівненській області №1700-0902-8/52836 від 12.06.2023 про фактичне виконання рішення суду.

Разом з тим, зміст вказаного листа свідчить, що ГУ ПФУ в Рівненській області лише здійснило перерахунок пенсії із застосуванням двох мінімальних заробітних плат на відповідний рік та здійснює виплату поточної пенсії у встановленому розмірі. Вказано, що нараховані суми по рішенню суду будуть виплачені за наявності відповідного фінансування з Державного бюджету України.

У той же час рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 11.02.2021 у справі №460/95/21 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області здійснити з 1 жовтня 2020 року нарахування та виплату ОСОБА_1 підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, яка проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, що дорівнює двом мінімальним заробітним платам (згідно із законом про Державний бюджет України на відповідний рік).

Тобто, виконанням рішення суду у справі та виконавчого листа в межах ВП №68890822 в повному обсязі буде саме нарахування і виплата позивачу з 1 жовтня 2020 року підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру.

Колегія суддів зауважує, що матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про виплату позивачу нарахованої суми доплати.

За встановленого відсутні підстави вважати рішення суду у справі фактично виконаним у повному обсязі.

На підставі встановленого, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що постанова про закінчення виконавчого провадження винесена передчасно, за відсутності доказів, які б підтверджували факт реального повного виконання судового рішення чи вжиття вичерпних заходів з його виконання. Державний виконавець, приймаючи таку постанову, діяв необґрунтовано, без з урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а зводяться до їх переоцінки та незгоди з ними, а отже є безпідставними.

З урахуванням встановленого, суд апеляційної інстанції підтримує правильний висновок суду першої інстанції, що спірна постанова від 16.06.2023 ВП №68890822 не відповідає критеріям правомірності, визначеним ч.2 ст.2 КАС України, являється протиправною і підлягає скасуванню.

Ураховуючи вищевикладене, колегія суддів констатує відсутність у даному конкретному випадку підстав для відмови у задоволенні цього позову, тоді як апеляційна скарга не містить належних, настільки вагомих і обґрунтованих міркувань, переконливих доводів та аргументів, які б спростовували викладені у оскаржуваному судовому рішенні висновки й давали підстави вважати інакше.

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що судом першої інстанції при розгляді адміністративної справи всебічно і об`єктивно встановлено обставини справи, оскаржуване рішення суду винесене з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому немає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 243, 287, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області залишити без задоволення.

Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 14 вересня 2023 року в адміністративній справі №460/20450/23 за позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області про визнання протиправною та скасування постанови залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її прийняття (проголошення), а у разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення - протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя В. В. Гуляк
судді Н. В. Ільчишин
Р. Й. Коваль
Повний текст постанови суду складено 20.12.2023 року