Справа № 200/4232/22
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2023-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2023 року справа №200/4232/22

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Компанієць І.Д., суддів Гаврищук Т.Г., Гайдара А.В.,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 04 листопада 2022 року у справі № 200/4232/22 (головуючий І інстанції Арестова Л.В.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльності та стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, щодо не виплати пенсії ОСОБА_1 в розмірі 15547,10 грн нарахованої за період з 15.03.2021 по 30.11.2021;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України Донецькій області здійснити виплату пенсії ОСОБА_1 в розмірі 15547,10 грн нарахованої за період з 15.03.2021 по 30.11.2021.

В обгрунтування позову зазначено, що позивач є пенсіонером за віком та перебуває на обліку у відповідача, проте, за період з 15.03.2021 по 30.11.2021 виплата пенсії їй не здійснювалась. З наданої відповідачем інформації вбачається, що заборгованість невиплаченої пенсії за період з 15.03.2021 по 30.11.2021 буде виплачена на умовах окремого порядку затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.11.2021 № 1165, після затвердження відповідних бюджетних призначень.

Таку бездіяльність відповідача позивач вважає протиправною, просила задовольнити позов.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 04 листопада 2022 року позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо не виплати пенсії ОСОБА_1 за період з 15.03.2021 по 30.11.2021 у розмірі 15547,10 грн.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області виплатити ОСОБА_1 пенсію за період з 15.03.2021 по 30.11.2021 у розмірі 15547,10 грн.

В решті позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання судових витрат по справі.

Не погодившись з судовим рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позову у повному обсязі.

Обґрунтування апеляційної скарги.

Заборгованість за минулий період не виплачена оскільки вона виплачується на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України.

Тобто, заборгованість по пенсії обліковано в органі, що здійснює пенсійні виплати та буде виплачена відповідно до бюджетного розпису.

Крім того, стягнення з відповідача конкретної суми пенсії є втручанням в дискреційні повноваження пенсійного органу.

Заборгованість з пенсійних виплат позивача утворилася на виконання судових рішень у справі № 200/7266/21, і в даному випадку не вимагається ухвалення судом нових рішень.

Позивачем рішення суду першої інстанції не оскаржується.

Враховуючи режим роботи суддів та працівників апарату Першого апеляційного адміністративного суду з часу введення на території України правового режиму воєнного стану, з метою збереження життя та здоров`я, а також забезпечення безпеки суддів та працівників апарату суду, дана постанова прийнята колегією суддів за умови наявної можливості доступу колегії суддів до матеріалів адміністративної справи.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.

Фактичні обставини справи.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є пенсіонером за віком та перебуває на обліку в Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 03.08.2021 у справі № 200/7266/21 позов ОСОБА_1 задоволено повністю, визнано протиправним та скасовано рішення Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області № 156/04-16 від 23.03.2021 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком згідно частини першої статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відповідно до заяви № 2474 від 15.03.2021. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій повторно переглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком № 2474 від 15.03.2021 та зарахувати до її страхового стажу період роботи на заводі «Буддеталь» фірма «Громадянбуд» (мовою оригіналу - «Завод «Стройдеталь» фирмы «Гражданстрой») з 21.01.1991 по 11.01.1997.

Згідно пенсійної справи позивача з 15.03.2021 по 30.11.2021 пенсійні виплати у розмірі 15547,10 грн нараховані, але не виплачені позивачу в повному обсязі.

З 15.03.2021 по 30.11.2021 Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області виплату пенсії позивачу фактично не здійснювало, що підтверджується листом відповідача від 13.07.2022 № 10888-9563/П-15/8-0500/22.

З 01.12.2021 відповідач здійснює поточну виплату пенсії позивачу, проте, пенсія за період з 15.03.2021 по 30.11.2021 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області не виплачується по теперішній час.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позов, виходив з того, що відповідач у даному випадку діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, у зв`язку з чим підлягають захисту порушені права пенсіонера.

Оцінка суду.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначені Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування № 1058-IV від 09.07.2003, у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин (далі Закон № 1058- ІV).

Згідно із пунктом 1 частини першої статті 8 Закону № 1058-ІV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

На підставі статті 49 Закону № 1058 виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється:

1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;

2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України;

3) у разі смерті пенсіонера;

4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;

5) в інших випадках, передбачених законом.

Поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону.

Стаття 46 Закону № 1058 передбачає, що нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії.

У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

На підставі викладеного є неприйнятними доводи апелянта про не встановлення Кабінетом Міністрів України окремого порядку виплати пенсії внутрішньо переміщеним особам за минулий час, оскільки підзаконні нормативно-правові акти не можуть змінювати в бік звуження права громадян, які встановлено нормативно-правовими актами вищої юридичної сили.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, форми і види пенсійного забезпечення, захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

У преамбулі до Закону № 1058-IV зазначено, що зміна умов і норм загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.

Конституційне поняття Закон України, на відміну від поняття законодавство України, не підлягає розширеному тлумаченню, це - нормативно-правовий акт, прийнятий Верховною Радою України в межах повноважень. Зміни до закону вносяться за відповідно встановленою процедурою Верховною Радою України шляхом прийняття закону про внесення змін. Нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України є підзаконними, а тому не можуть обмежувати права громадян, які встановлено законами.

Такий правовий висновок викладено Верховним Судом у рішенні від 03 травня 2018 року за результатами розгляду зразкової справи№ 805/402/18.

Верховний Суд України у своїх судових рішеннях неодноразово вказував, що відсутність чи скорочення бюджетних асигнувань не може бути підставою для зменшення будь-яких виплат (постанови Верховного Суду України від 22.06.2010 у справі № 21-399во10, від 07.12.2012 у справі № 21-977во10, від 03.12.2010 у справі № 21- 44а10).

На підставі викладеного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що невиплату пенсії позивачеві було здійснено не у спосіб, передбачений Законом № 1058, тому бездіяльність відповідача є протиправною і пенсійний орган зобов`язаний виплатити позивачу заборгованість з пенсії.

Є неприйнятними доводи апелянта, що даний спір виник у зв`язку із невиконанням судового рішення у справі № 200/7266/21, оскільки предметом позову у цій справі була правомірність прийнятого рішення Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області № 156/04-16 від 23.03.2021 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком згідно частини першої статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відповідно до заяви № 2474 від 15.03.2021, та зобов`язання зарахувати спірні періоди роботи позивача до відповідного стажу.

Проте, предметом розгляду цієї справи є правомірність невиплати ОСОБА_1 заборгованості з пенсії за період з 15.03.2021 по 30.11.2021 у розмірі 15547,10 грн.

Таким чином, у спірних правовідносинах відсутній спір у зв`язку із невиконанням судового рішення у справі № 200/7266/21.

Також апеляційний суд не приймає доводи апелянта про втручання в дискреційні повноваження пенсійного органу, оскільки сума заборгованості з пенсії позивача в розмірі 15547,10 грн розрахована самим відповідачем, про що зазначено в листі від 13.07.2022 № 10888-9563/П-15/8-0500/22.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення адміністративного позову.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами пункту 1 частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвали судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Оскільки судове рішення в межах доводів апеляційної скарги є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для її задоволення та скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Як визначено пунктом 3 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Згідно з пунктом 2 частини п`ятої 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Отже зазначена справа відноситься до справ незначної складності, тому судове рішення за наслідками апеляційного розгляду в цій справі касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 04 листопада 2022 року у справі № 200/4232/22 залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 04 листопада 2022 року у справі № 200/4232/22 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 21 грудня 2023 року є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених ст. 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 21 грудня 2023 року.

Головуючий суддя І.Д. Компанієць

Судді Т.Г. Гаврищук

А.В. Гайдар