Справа № 711/9017/23
Суддя: Позарецька С. М.
Дата ухвалення: 2023-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа №711/9017/23
У Х В А Л А

15 грудня 2023 року м. Черкаси

Суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси Позарецька С.М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, закриття провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, а також заяву про поновлення строку на оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, -

в с т а н о в и в :

04.12.2023 до Придніпровського районного суду м. Черкаси надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення від 02.11.2023 серія ЕАТ №8067141 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП, закриття провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь судовий збір, сплачений при подачі позову.

У позовній заяві зазначено, що 02.11.2023 відносно ОСОБА_1 інспектором УПП в м.Київ Король І.М. була винесена постанова від 02.11.2023 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340грн. Вказану постанову від 02.11.2023 ОСОБА_1 отримано на місці події.

Крім того, позивачем подано заяву про поновлення строку на оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення. Зазначено, що ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16.11.2023 у справі №711/8389/23 позовну заяву ОСОБА_1 повернуто позивачу разом з доданими документами з підстав того, що ця позовна заява дійсно можливо не була підписана позивачем, і як вказує, не підписана через людський фактор, душевні хвилювання. При цьому, позовну заяву було подано до суду без пропуску строку, передбаченого ст. 120 КАС України, тобто 11.11.2023, про що свідчить накладна Укрпошти та опис вкладень поштового відправлення.

Таким чином, ОСОБА_1 вважає, що позовна заява, яка подана ним вже 01.12.2023 (направлення поштового відправлення), а надійшла до суду 04.12.2023, - подана з пропуском строку, передбаченого ст.289 КУпАП, але з поважних причин, що дає підстави для поновлення пропущеного строку на оскарження постанови від 02.11.2023 і прийняття позовної заяви до розгляду.

Враховуючи викладені позивачем у заявах доводи, суд приходить до наступних висновків:

відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Положеннями частини першої статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується (частина третя статті 6 КАС України).

За змістом частин першої - третьої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, постанов у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, та/або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), - протягом десяти днів з дня набрання постановою законної сили. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу (ст. 289 КУпАП).

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, зокрема і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків, не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя (Рішення Конституційного Суду України від 13.12.2011 №17-рп/2011). Такі обмеження направлені на досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулюють учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків та поважати права та інтереси інших учасників правовідносин.

У пунктах 37 та 38 рішення від 18.11.2010 у справі "Мушта проти України" ЄСПЛ нагадав, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак такі обмеження не можуть звужувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. Водночас такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби (див. рішення від 28.03.2006 у справі "Мельник проти України", заява № 23436/03, пункти 22- 23).

Отже, за практикою ЄСПЛ, застосування судами наслідків пропущення строків звернення до суду не є порушенням права на доступ до суду.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні "Плахтєєв та Плахтєєва проти України" (№ 20347/03) зазначив, що право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов`язків не є абсолютним. Воно може підлягати законним обмеженням, таким, наприклад, як передбачені законом строки давності (пункт 35).

У пункті 41 рішення "Пономарьов проти України" (№ 3236/03) ЄСПЛ вказав, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави.

Отже, за матеріалами, які надані позивачем, встановлено, що про постанову органів Національної поліції від 02.11.2023 щодо визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340грн., йому стало відомо під час подій, які мали місце 02.11.2023, що підтверджується його підписом у цій постанові, яку він й отримав.

Відповідно, до накладної Укрпошта №687 та опису вкладень поштового відправлення, позовна заява з додатками була направлена ОСОБА_1 до суду 11.11.2023, тобто у строк, визначений ст. 289 КУпАП та ст. 122 КАСУ.

Між тим, ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16.11.2023 (справа №711/8589/23) позовна заява повернута ОСОБА_1 , оскільки не була підписана позивачем, тобто відповідно до п.3 ч.4 ст. 169 КАС України. При цьому, вказане судове рішення не було позивачем оскаржено в апеляційному порядку.

Позовна заява, яка датована 01.12.2023, була направлена до суду поштовим відправленням через Укрпошту 01.12.2023 і надійшла до суду 04.12.2023, разом із заявою про поновлення пропущеного строку на звернення до адміністративного суду із позовною заявою. При цьому, суддя вважає, що фактично позивач визнає обставину про те, що позовна заява, яка ним була направлена до суду 11.11.2023, не була ним підписана, що відбулося з-за людського фактору, душевних хвилювань.

Оцінюючи доводи позивача, з точки зору поважності причин пропуску строку звернення до суду, суддя вважає їх необґрунтованими.

Причина пропуску строку звернення до суду із адміністративним позовом може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Тобто, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулася з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.

Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом.

Водночас, навіть наявність об`єктивних та непереборних обставин, що обумовлюють поважність причин пропуску строку звернення до суду, не може розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення пропущеного строку (справа "Олександр Шевченко проти України", пункт 27), оскільки у випадку, якщо минув значний проміжок часу з моменту закінчення пропущеного строку, відновлення попереднього становища учасників справи, що може бути зумовлено скасуванням рішення або визнанням незаконної дії (бездіяльності) суб`єкта владних повноважень, буде значно ускладнено та може призвести до порушення прав та інтересів інших осіб.

Звертається увага позивача на те, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин, якщо ці відносини стали спірними.

Інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

У постанові Верховного Суду від 15.05.2020 у справі № 922/1467/20 зазначено, що закон не наводить переліку причин, які можуть бути визнані поважними для захисту порушеного права, у випадку подання позову з пропуском строку позовної давності. Тому, дане питання віднесено до компетенції суду, який розглядає судову справу по суті заявлених вимог.

До висновку про поважність причин пропуску строку позовної давності можна дійти лише після дослідження усіх фактичних обставин та оцінки доказів у кожній конкретній справі. При цьому, поважними причинами при пропущенні позовної давності є такі обставини, які роблять своєчасне пред`явлення позову неможливим або утрудненим.

Крім того, статтею 44 КАС України передбачено обов`язок осіб, які беруть участь у справі (учасників справи), добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема, щодо дотримання процесуальних строків. Вимоги до позовної заяви передбачені статтями 160 та 161 КАС України.

Таким чином, особа, яка має намір подати позов, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії для виконання процесуального обов`язку дотримання вимог процесуального закону стосовно форми і змісту позовної заяви (її підписання, підтвердження повноважень представника тощо), в тому числі процесуальних строків її подачі.

Отже, за результатами вирішення заяви про поновлення пропущеного строку на звернення до суду з адміністративним позовом та прийняття, відкриття провадження у справі, суддя вважає, що наявні підстави для повернення позову у зв`язку із пропуском позивачем строку звернення до суду без поважних на те причин. Слід зазначити, що про обставини події, яка мала місце за участю ОСОБА_1 та інспектора ДПП, а також винесену постанову, позивачу було відомо ще 02.11.2023. Позивач скористався правом у строки, передбачені чинним законодавством на звернення до суду з позовом 11.11.2023. Між тим, ті обставини, за яких його позовна заява була повернута ухвалою суду від 16.11.2023 (не підписана позивачем), а також обставини, які ним вказані у заяві про поновлення пропущеного строку щодо звернення до суду з позовом, датованим 01.12.2023 (людський фактор, душевні хвилювання), - не є тими обставинами, які можливо вважати непереборними та такими, що унеможливили своєчасне звернення до суду за захистом своїх прав та інтересів. Навпаки, байдужість щодо свої прав, не підписання позовної заяви дає підстави вважати, що позивач не виконав вимоги чинного адміністративного законодавства щодо змісту та форми позовної заяви, як і не виконав обов`язок щодо неухильного виконання процесуальних обов`язків. Постановлення судом ухвали від 16.11.2023 про повернення позовної заяви, також не є поважною причиною задля визнання поважними причин, за яких ОСОБА_2 був пропущений строк звернення до суду з позовом.

На думку судді, позивачем не наведено поважних причин, які б унеможливили його звернення до суду в межах установленого КАС України строку, а обставини, на які він посилається, не свідчать про існування будь-яких перешкод у реалізації ним свого права на судовий захист з метою відновлення прав, свобод чи законних інтересів. Крім того, будь-яких інших обставин щодо поважності причин пропуску процесуального строку, позивачем не наведено. Отже, у задоволенні заяви про поновлення пропущеного строку на звернення до суду слід відмовити, а позовну заяву повернути позивачу.

При постановлення судового рішення судом враховані висновки, які викладені у постанові ВС від 27.11.2018 у справі № 473/2236/17, від 30.08.2021 у справі № 500/485/20.

На підставі викладеного та, керуючись ст.ст. 5, 6, 44, 120, 122, 123, 268 КАС України, суддя, -

у х в а л и в :

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення строків звернення до адміністративного суду.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, закриття провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, - повернути позивачу.

Копію ухвали надіслати особі, яка подала позовну заяву, не пізніше наступного дня після її постановлення, разом із позовною заявою й усіма доданими до неї матеріалами.

Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Повний текст ухвали складений 15.12.2023.

Суддя: С. М. Позарецька