Справа № 200/5422/23
Суддя: Голошивець І.О.
Дата ухвалення: 2023-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2023 року Справа№200/5422/23

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Голошивця І.О., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії.

ОСОБА_1 звернулася до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії.

Позов вмотивовано тим, що позивач є отримувачем пенсії по інвалідності та в силу хвороби отримувала пенсію через підприємство поштового зв`язку АТ «Укрпошта» за адресою, яка зазначена у пенсійній справі. Позивач зазначила, що вона під час бойових дій залишалась у м. Маріуполь Донецької області та пенсію з березня 2022 року вона не отримувала, тому що поштовий зв`язок у м. Маріуполь не працював. Після відновлення електронного підпису, позивачем була сформована заява про отримання коштів через відкритий у відділенні АТ «КБ ПриватБанк» її банківський рахунок, тому що вона вийшла на відео зв`язок з банком та пройшла ідентифікацію. Позивач зауважила, що вона дізналася з відповіді, що її заяву про переведення виплати пенсії з відділу пошти на картку Приват Банку було переведено в статус «помилковий», оскільки спочатку необхідно надати заяву про поновлення виплати пенсії. Позивач закцентувала свою увагу на тому, що вона через вебпортал ПФУ за допомогою електронного підпису намагалась подати заяву на зміну способу виплати (у разі зміни способу виплати - з пошти на банк або навпаки) та заяву на подовження виплати пенсії, але їй після обробки заяви ставили статус звернення «помилковий» та зазначали: «виплата пенсії призупинена, необхідно особисто звернутися із заявою на поновлення виплати пенсії». Позивач зазначила, що вона зверталася із наступними заявами 18.08.2023: заява на зміну способу виплати (у разі зміни способу виплати - з пошти на банк або навпаки), клопотання про видачу рішення про зупинення виплати пенсії, заява на подовження виплати. Позивач зауважила, що відповідач у своїй відповіді про зміну банківського рахунку вказує їй про необхідність особисто подати заяву про виплату пенсії та вона в силу своєї хвороби, не може з`явитись особисто до УПФУ, тому і подала заяву про зміну виплатних реквізитів через електронний кабінет ПФУ та її ідентифікація була пройдена у Приватбанку при отриманні електронного підпису та отримання реквізитів у липні 2023 року. Позивач зауважила, що пенсія це єдине джерело її доходу та замість захисту інваліда, її обмежують в отриманні єдиного джерела доходу. Позивач вважає припинення виплат пенсії та відмову у поновленні виплати пенсії протиправними, та такими, що порушують її конституційне право на пенсійне забезпечення. Позивач закцентувала свою увагу на тому, що неотримання пенсії з березня 2022 року відбулось не з її вини, оскільки АТ «Укрпошта» не працює у м. Маріуполь з 24.02.2022 по теперішній час.

Відповідач надав відзив на адміністративний позов в якому зазначив наступне, що відповідно до п.4 ч.1 ст.49 Закону від 09.07.2003 №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058) виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд. Відповідач зазначив, що за матеріалами електронної пенсійної справи позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області з дислокацією у м. Маріуполі, як отримувач пенсії по інвалідності ІІІ групи, призначеної відповідно до Закону №1058 та виплата пенсії позивачу проведена по 28.02.2022 року. За період з 01.03.2022 по 31.08.2022 нарахування пенсійних коштів позивачу проводилось шляхом включення до сформованої відомості через поштове відділення 87519 м. Маріуполь, які передавались для виплати до виплатних об`єктів АТ «Укрпошта», але ці кошти не були отримані пенсіонером. Відповідач зауважив, що з 01.09.2022 виплата пенсії автоматично була припинена у зв`язку з неотриманням призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд відповідно до вимог пункту 4 частини 1 статті 49 Закону №1058 та Пенсійним фондом рішень (інших розпорядчих актів) з цього приводу не приймалось, дана дія закладена в систему ІКІС ПФУ, яка автоматично реагує на обставину припинення отримання коштів пенсіонером для з`ясування обставин. Відповідач зазначив, що пенсійні кошти за період з 01.09.2022 по 31.10.2023 року позивачу не нараховувались. Згідно п.1.5 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій заява позивача не розглядалась та була переведена у статус «помилковий» у зв`язку з тим, що заявнику необхідно особисто звернутись безпосередньо до управління з оригіналами паспорту, ІПН та заяви з реквізитами банку (за бажанням). Для поновлення виплати пенсії необхідно надати заяву та документи, визначені п.2.8 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій (документ, що посвідчує особу, документ, що підтверджує реєстраційний номер облікової картки платника податків, трудова книжка (за наявності), реквізити банківського рахунку (за бажанням)), до будь-якого територіального органу ПФУ незалежно від місця проживання (реєстрації) заявника. Відповідач вважає, що його дії по припиненню виплати пенсії позивачу є правомірними та відповідають нормам діючого законодавства, а саме, ст.49 Закону №1058. Відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог позивача у повному обсязі.

Позивач надав відповідь на відзив в якому зазначила наступне, що доводи відповідача є безпідставними, так як правова позиція останнього заснована на помилковому тлумаченні норм чинного законодавства та просила задовольнити її позовні вимоги у повному обсязі.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 03.10.2023 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні). Встановлений відповідачу строк для надання на адресу суду: відзиву на позовну заяву, копію пенсійної справи позивача; рішення, яким було вирішено призупинити пенсійні виплати позивачу з березня 2022 року; підстави які слугували прийняттю рішення про призупинення пенсійних виплат позивачу; довідку, в якій зазначити з якої дати було припинено нарахування пенсії позивачу та окремо зазначити суму заборгованості та період за який виникла дана заборгованість з нарахування та виплати пенсії позивачу.

Даною ухвалою визнано поважними причини пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду та поновлений пропущений строк звернення з цим позовом до адміністративного суду. У задоволенні клопотання представника позивача про звільнення її від сплати судового збору відмовлено та ухвалено відстрочити сплату судового збору за подання даного адміністративного позову до винесення рішення по цій справі.

Сторони про відкриття провадження у справі були повідомлені судом належним чином, про що свідчить наявний кабінет електронного суду у представника позивача адвоката Лозінської О.О. та відповідача, що вбачається з відповідної відмітки «наявність кабінету ЕС» та «доставлено» де в графі «дата встановлення статусу» зазначено 04.10.2023 року.

Розглянувши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: адреса: АДРЕСА_1 , є громадянкою України, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією безконтактного паспорту з електронним носієм № НОМЕР_2 , орган що видав - 1437, виданим від 18.02.2019.

Позивач є отримувачем пенсії по інвалідності призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», що підтверджується наявним в матеріалах справи протоколом/розпорядженням щодо призначення/перерахунку пенсії від 26.12.2022, що також не заперечується сторонами по справі. Відповідно до зазначеного у протоколі від 26.12.2022, позивач є інвалідом 3 групи, загальне захворювання, серія та номер МСЕК - 12 ААБ №580584, дата встановлення інвалідності - 01.10.2019.

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (), в даних правовідносинах є суб`єктом владних повноважень у відповідності до приписів п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, та не заперечується сторонами по справі, позивач отримувала свої пенсійні виплати через поштове відділення №87519, м. Маріуполя до 01.03.2022 року.

Як зазначає відповідач у своєму відзиві на адміністративний позов, ним здійснювалось нарахування пенсії позивачу з 01 березня 2022 по 31 серпня 2022 року на виплатні відомості через поштове відділення №87519 м. Маріуполя, але відповідно до інформації АТ «Укрпошта» виплату пенсії за вищезазначений період не проведено, тобто не отримано позивачем через вищезазначене відділення АТ «Укрпошти», тому відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.49 Закону 1058, з 01.09.2022 року позивачу, відповідачем було призупинено виплату пенсії, зазначене також підтверджується наданими в якості доказів відповідачем відривними талонами: арк.566 (березень 2022 року); арк 455 (квітень 2022 року); арк 565 (квітень 2022 року); арк 562 (травень 2022 року); арк 560 (червень 2022 року); арк 554 (липень 2022 року); арк 556 (липень 2022 року); арк 552 (серпень 2022 року); арк 550 (серпень 2022 року), а також даними з ІКІС ПФУ підсистема «Призначення та виплата пенсій» сформованої по позивачу за період з 01.03.2022 по 31.08.2022.

Як встановлено судом та зазначено позивачем у його позовній заяві, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, позивач залишалась у м. Маріуполь Донецької області та пенсію вона з березня 2022 року не отримувала, тому що поштовий зв`зок у місті Маріуполь не працював, що також підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою про доходи №7927 5699 2619 6910, яку сформовано засобами автоматичних систем Пенсійного фонду України від 27.09.2023 року, в якій зазначено наступне: в графі «відомості про пенсію» січень 2022 - 2200,00 грн. (розмір пенсії); лютий 2022 - 2200,00 грн. (розмір пенсії), що підтверджує фактично отриману пенсію за січень-лютий 2022 року.

Як зазначила позивач у своїй позовній заяві нею було відновлено електронний підпис та була сформована заява про виплату пенсії або грошової допомоги на поточний рахунок НОМЕР_3 , КОД НОМЕР_6, що підтверджується наявною в матеріалах справи заявою від 08.07.2023 сформованою АТ КБ «Приватбанк», відповідно до наявної заяви у правому верхньому куті зазначена наступна інформація: ОСОБА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; електронний паспорт громадянина України (ID карта) НОМЕР_2 , виданий 1437 18.02.2019; РНОКПП: НОМЕР_1 ; контактний телефон: НОМЕР_4 .

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи та не заперечується сторонами по справі, в подальшому позивач зверталась до відповідача засобами веб порталу ПФУ використовуючи свій власний кваліфікований електронний цифровий підпис, а саме з наступними заявами від 18.08.2023:

- 1061, заява про виплату пенсії або грошової допомоги, в якій позивач просила належні їй суми пенсії (грошової допомоги, іншої грошової виплати) починаючи з 18.08.2023 перераховувати на її поточний рахунок, який відкрито у 50046/9999 - ПАТ КБ «Приватбанк», але цьому зверненню був призначений статус звернення «помилковий» та було зазначено, що відповідно до п.4 ст.49 ЗУ №1058 виплату припинено у зв`язку неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд та необхідно особисто звернутися до найближчого сервісного центру ПФУ із заявою про поновлення виплати пенсії з документами, що посвідчують особу (паспорт, ідентифікаційний код);

- 106, заява про подовження виплати через банк № рахунка: НОМЕР_5 - ПАТ КБ «Приватбанк», але цьому зверненню також був призначений статус «помилковий» та в повідомленні відповідачем було продубльовано по суті теж саме, що і в зверненні №1061.

Також позивач засобами вебпорталу зверталася до відповідача з проханням надати обґрунтоване рішення про зупинення виплати їй пенсії, на яке, нею було отримано відповідь від відповідача від 01.09.2023.

Дана відповідь була наступного змісту, що по 31.08.2022 пенсійну виплату позивач одержувала через поштове відділення за місцем проживання. Відповідно до пунктів 1,2 «Інструкції про порядок організації оформлення, фінансування та виплати пенсій, грошової допомоги підприємствами поштового зв`язку України», виплата пенсій здійснюється за відомостями. Після закінчення виплатного періоду до органів Пенсійного фонду України від АТ «Укрпошта» надається звіт про виплату пенсії. Якщо пенсія пенсіонером не отримана, у виплатних відомостях проставляється відмітка про невиплату пенсії. У виплатних відомостях по пенсійний справі позивача наявна позначка «Неоплата» за період з 01.03.2022 по 31.08.2022. У разі неотримання пенсіонером призначеної пенсії протягом 6 місяців поспіль, відповідно до підпункту 4 пункту 1 статті 49 Закону №1058 виплата пенсії призупиняється у зв`язку з тривалою неоплатою. Функціонал щодо припинення виплати пенсії відповідно до підпункту 4 пункту 1 статті 49 Закону №1058 реалізований в програмному комплексі «ІКІС ПФУ: Підсистема «Призначення та виплати пенсій (ППВП)» в автоматичному режимі та не передбачає формування окремого документу. Таким чином, надати рішення про припинення позивачу виплати пенсії з 01.09.2022 немає можливості, оскільки окремо таке рішення Головним управлінням не приймалось. Також у даній відповіді відповідачем було зазначено, що для подовження виплати пенсії позивач має право, відповідно до пункту 1.1. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону №1058, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, передбачено, що заява про подовження виплати пенсії (додаток 1) подається до будь-якого територіального органу Пенсійного фонду України особисто. Пунктом 2.9. Порядку 22-1 визначено, що особа, яка звертається за пенсією повинна пред`явити паспорт (або інший документ, що засвідчує особу, місце проживання (реєстрації) та вік). Заяви про поновлення виплати раніше призначеної пенсії приймаються за наявності в особи всіх необхідних документів, а саме: паспорта, ідентифікаційного номера, трудової книжки, заяви про відкриття рахунку для виплати пенсії. Крім того, постановою КМУ від 14.10.2022 №1170 внесено зміни до постанови КМУ від 26.02.2022 № 162 «Про особливості виплати та доставки пенсій, грошових допомог на період введення воєнного стану». Цими змінами встановлено, що у разі отримання від АТ «Укрпошта» повідомлення про відновлення технічної можливості здійснювати виплати пенсій у деокупованих населених пунктах територіальних громад Запорізької, Донецької, Луганської, Миколаївської, Харківської або Херсонської областей Пенсійний фонд України терміново без звернень одержувачів забезпечить відновлення виплати пенсій, яка була припинена в період з 01.09.2022 відповідно до підпункту 4 пункту 1 статті 49 Закону №1058.

Як вбачається з наявних в матеріалах справи позовної заяви, відзиву на адміністративний позов та інших вищезазначених доказів судом встановлено, що пенсійні виплати ОСОБА_1 були призупинені з 01.03.2022 року по теперішній час, доказів сплати заборгованості, так само як і доказів поновлення пенсійних виплат, відповідачем до суду не надано.

Отже спірним питанням є правомірність дій відповідача щодо припинення виплати призначеної позивачу пенсії та відмови виплачувати пенсію на зазначений нею банківський рахунок, за період з 01.03.2022 по теперішній час.

Надаючи правову оцінку правовідносинам суд виходить з наступного.

Згідно із частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Право на соціальний захист відноситься до основоположних прав і свобод, які гарантуються державною і за жодних умов не можуть бути скасовані, а їх обмеження не допускається, крім випадків, передбачених Конституцією України (статті 22 та 64).

Європейська соціальна хартія (переглянута) від 3 травня 1996 року, ратифікована Законом України від 14 вересня 2006 року №137-V, яка набрала чинності з 1 лютого 2007 року (далі - Хартія), визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист (пункт 23 частини І). Ратифікувавши Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині І Хартії.

Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується, в тому числі, міжнародними зобов`язаннями України.

Особливою формою здійснення права на пенсію є пенсійні правовідносини, які водночас виступають як один із видів суспільних відносин. Пенсійні правовідносини розглядаються як особлива форма соціальної взаємодії, що об`єктивно виникає в суспільстві відповідно до закону, учасники якої мають взаємні кореспондуючі права та обов`язки і реалізують їх з метою задоволення своїх потреб та інтересів в особливому порядку, який не заборонений державою чи гарантований і охороняється нею в особі певних органів.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Крім того, суд зазначає, що пенсії за віком відповідають ознакам такої категорії як власність, а тому не залежать від місця проживання особи пенсіонера, а її протиправне позбавлення буде порушенням гарантій, передбачених частиною четвертою статті 41 Конституції України, відповідно до якої ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним.

Поряд з цим, відповідно до пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг передбачено Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-VI (далі - Закон № 1058).

Відповідно до статті 3 Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від 14 січня 1998 року №16/98-ВР, право на забезпечення за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням згідно з цими Основами мають застраховані громадяни України, іноземні громадяни, особи без громадянства та члени їх сімей, які проживають в Україні, якщо інше не передбачено законодавством України, а також міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно із пунктом 1 частини першої та частиною четвертою статті 8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, мають право на отримання пенсійних виплат і соціальних послуг із системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування нарівні з громадянами України на умовах та в порядку, передбачених цим Законом, якщо інше не передбачено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Аналізуючи зазначені норми права, суд приходить до висновку, що, за загальним правилом, право на призначення (перерахунок, поновлення) пенсії мають громадяни України незалежно від місця проживання та іноземці і особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, на умовах та порядку, передбачених законодавством або міждержавними угодами.

Зазначений підхід узгоджується із позицією Верховного Суду, висловленою у постановах від 30 січня 2020 року у справі №489/5194/16-а та від 30 вересня 2021 року у справі № 540/4060/20.

Статтею 1 Закону № 1058-ІV встановлено, що пенсія - це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Статтею 5 Закону № 1058-IV передбачено, що дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, визначених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; організація та порядок здійснення управління в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 49 Закону № 1058-ІV, виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; у разі смерті пенсіонера; у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; в інших випадках, передбачених законом.

Згідно статті 85 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсії виплачуються за місцем проживання пенсіонера, незалежно від реєстрації місця проживання.

Відповідно до частини 1 статті 47 Закону № 1058-IV, пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України незалежно від задекларованого або зареєстрованого місця проживання пенсіонера організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з ч. 2 ст. 49 вказаного Закону, поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону.

Наведений перелік підстав для припинення виплати пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду України є вичерпним та передбачає можливість припинення виплати пенсії з інших підстав лише у випадках, прямо передбачених законом.

Конституційне поняття «Закон України», на відміну від поняття «законодавство України», не підлягає розширеному тлумаченню, це - нормативно-правовий акт, прийнятий Верховною Радою України в межах її повноважень. Зміни до закону вносяться за відповідно встановленою процедурою Верховною Радою України шляхом прийняття закону про внесення змін. Нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України є підзаконними, а тому не можуть обмежувати права громадян, які встановлено законами.

Суд зазначає, що законами про пенсійне забезпечення, у тому числі Законом від 09.07.2003 року № 1058-IV, не передбачено такої підстави для припинення (призупинення) виплати пенсії, як «тривала неоплата».

Конституційний Суд України в рішенні від 7 жовтня 2009 року № 25-рп/2009 зазначив, що право на соціальний захист віднесено до основоположних прав і свобод. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел (частина друга статті 46 Основного Закону України) і забезпечується частиною другою статті 22 Конституції України, відповідно до якої конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

Конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв`язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею і є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов`язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Закріплюючи на конституційному рівні право на соціальний захист кожного громадянина, без будь-яких винятків, держава реалізує положення статті 24 Конституції України, відповідно до яких громадяни мають рівні конституційні права і не може бути обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Практикою Європейського суду з прав людини встановлено, що дискримінація означає поводження з особами у різний спосіб, без об`єктивного та розумного обґрунтування, у відносно схожих ситуаціях. Відмінність у ставленні є дискримінаційною, якщо вона не має об`єктивного та розумного обґрунтування, іншими словами, якщо вона не переслідує легітимну ціль або якщо немає розумного співвідношення між застосованими засобами та переслідуваною ціллю. Договірна держава користується свободою розсуду при визначенні того, чи та якою мірою відмінності в інших схожих ситуаціях виправдовують різне ставлення (рішення від 7 листопада 2013 року у справі «Пічкур проти України» (Заява № 10441/06), п.п. 48, 49).

Відповідно до наявної в матеріалах справи довідки про реєстрацію місця проживання особи від 02.03.2019 №07-141-0299 ОСОБА_1 , фактично мешкала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , як встановлено судом позивач останній раз отримувала пенсійні виплати у лютому 2022 року шляхом нарахування на виплатні відомості через поштове відділення АТ «Укрпошти» № 87519 м. Маріуполя.

Відповідно Наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 року №309 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23 грудня 2022 р. за № 1668/39004 до розділу ІІ Тимчасово окуповані Російською Федерацією території України відноситься - вся територія Маріупольського району з 05.03.2022 року, код - UA0070889.

Відповідно до посилань з інтернет сторінки https://www.ukrposhta.ua/ua/news/57016-robota-ukrposhti-na-teritorijah-de-vedutsja-vonni-bojovi-dii-abo-jaki-perebuvajut-u-timchasovij-okupacii-otochenni-blokuvanni, де зазначено наступну інформацію, що в умовах правового режиму воєнного стану, введеного у країні відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №64/2022 (зі змінами), затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, роботу мережі об`єктів поштового зв`язку Укрпошти ускладнено, водночас можуть відбуватися зміни в режимі роботи відділень поштового зв`язку (далі - ВПЗ), переліку надання послуг та строків їх надання. Зараз тимчасово не працюють ВПЗ у тих населених пунктах, де відбуваються бойові дії та обстріли, ВПЗ, які зруйновані внаслідок цього, та ВПЗ, що розташовані на території, що тимчасово окупована ворогом. Враховуючи зазначене та небезпеку для життя й здоров`я людини у воєнний час, у зв`язку з введенням тимчасових обмежень, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Укрпошта робить все можливе для того, щоб максимально оперативно відновлювати роботу відділень поштового зв`язку. Слід зазначити, що відновлення діяльності Укрпошти на тимчасово окупованих територіях України може відбутися тільки після відновлення конституційного ладу на цих тимчасово окупованих територіях.

Таким чином суд дійшов висновку, що позивач не з власної вини не могла отримувати пенсійні виплати на вищезазначене поштове відділення АТ «Укрпошти» в м. Маріуполі, тому що з березня 2022 року цей населений пункт був віднесений до тимчасово окупованих територій та відділення АТ «Укрпошта» свої послуги з березня 2022 року не здійснювали.

Відповідач у своєму відзиві зазначає наступну інформацію, що відповідно до матеріалів справи управлінням здійснювалось позивачу нарахування пенсії з березня 2022 по серпень 2022 року на виплатні відомості через поштове відділення 87519, м. Маріуполь, однак відповідно до інформації АТ «Укрпошта» виплату пенсії за зазначений період не проведено, у зв`язку з чим відповідно до вимог п.4 ст.49 ЗУ №1058-ІV (виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд) позивачу було призупинено виплату пенсії.

У той же час до суду від відповідача будь яких доказів стосовно прийнятого рішення щодо призупинення виплати пенсії за вищезазначений період надано не було.

Відповідно до п.1.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 передбачено, Заява про призначення, перерахунок, поновлення пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1); заява про припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання (Заява про виплату пенсії - додаток 2); заява про працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (додаток 3); заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (додаток 4) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію). Заява про призначення, перерахунок пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший, припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання, працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера може подаватись заявником разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів), через вебпортал або засобами Порталу Дія електронних послуг Пенсійного фонду України (далі - вебпортал або засоби Порталу Дія) або засобами Єдиного державного вебпорталу електронних послуг (далі - Портал Дія) з використанням електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису, відповідно до Положення про організацію прийому та обслуговування осіб, які звертаються до органів Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30 липня 2015 року № 13-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 серпня 2015 року за № 991/27436.

Судом встановлено, що Міністерством соціальної політики України було розроблено Інструкцію щодо віддаленого відкриття рахунка та зміни способу отримання пенсії через вебпортал Пенсійного фонду України для одержувачів, які знаходяться на тимчасово окупованих територіях, та дану інструкцію розміщено за наступним посиланням - https://www.msp.gov.ua/news/22168.html,https://wiki.legalaid.gov.ua/index.php/Порядок_призначення_та_виплати_пенсії, в яких зазначається: також про ідентифікацію особи шляхом надання ID-картки + витяг з реєстру про реєстрацію місця проживання, довідки РНОКПП.

Відповідно до інформації наявної на сайті Міністерства фінансів України за посиланням: https://mof.gov.ua/uk/upovnovazheni-banki-shhodo-obslugovuvannja-zarplatnih-proektiv, відповідно до вимог пункту 4 Порядку відбору банків, через які здійснюється виплата пенсій, грошової допомоги, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням та заробітної плати працівникам бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.09.2001 № 1231, Міністерство фінансів України публікує перелік уповноважених банків станом на 01.02.2022. На сьогодні уповноваженими є 46 банків, серед яких під номером 2 зазначений АТ КБ «ПРИВАТБАНК».

Судом встановлено, що позивач пройшла ідентифікацію при отриманні реквізитів свого поточного рахунку відкритого в АТ КБ «ПриватБанк», що підтверджується заявою про виплату пенсії або грошової допомоги від 08.07.2023 року сформованої працівниками АТ КБ «Приватбанк», в якій зазначене прізвище ім`я по батькові позивача, номер її ID-картки та ким видано, РНОКПП та особистий номер телефону.

Суд не погоджується з зазначеним відповідачем у його відзиві щодо: - «Оскільки зв`язок з позивачем був втрачений в період коли за наявними в органах ПФУ відомостями вона перебувала на території на якій велись бойові дії, питання постає в тому, чи саме позивач звернувся за належною йому пенсією», тобто з наведеного вбачається, що у відповідача були сумніви стосовно підтвердження особи позивача.

В той же час, по-перше, особистий номер телефону позивача у відповідача був в наявності про що свідчать наявні в матеріалах справи докази, а саме копія заяви про виплату пенсії або грошової допомоги від 08.07.2023, по друге, як вже було встановлено судом та доведено позивачем відповідно до наявних доказів в матеріалах справи, позивач відповідно до інструкції зареєструвалась у системі Приват24, отримала банківський рахунок для зарахування на нього відповідних виплат, отримала кваліфікований електронний підпис та подала заяви про виплати пенсії через установу банку та подовження виплат.

При цьому позивач надала усі необхідні документи для ідентифікації своєї особи шляхом надання своєї ID-картки з довідкою про реєстрацію місця проживання особи, а також РНОКПП, що також не заперечується відповідачем по справі.

Стосовно особистого звернення до будь-якого сервісного центру органів ПФУ також зазначеними відповідачем у його відповіді на заяви позивача суд ставиться критично, тому що відповідно до висновку викладеного у постанові Верховного Суду від 20.01.2022 року №280/4551/21 в якій зазначено наступне, що необхідність приїзду людей похилого віку, які виїхали на постійне проживання за межі України, виключно з метою особистого звернення до Пенсійного органу задля виправлення помилки, допущеної державою, є додатковим тягарем для таких осіб і не сприяє відновленню їх порушеного права. Такий підхід суперечить тезам, покладеним Конституційним судом України в основу рішення від 07.10.2009 №25-рп/2009.

В даному випадку судом було встановлено, що не отримання пенсійних виплат позивачем відбулося не з її власної вини, а через те, що філії АТ «Укрпошта» у м. Маріуполі, у тому числі №87519 з березня 2022 року не працювали, в той же час позивач є особою з інвалідністю 3 групи, що підтверджується наявними доказами та не заперечується відповідачем по справі, оскільки ним же і було призначено пенсію позивачу відповідно до ст.30 Закону України від 30.07.2003 №1058-IV, та враховуючи свою хворобу позивач не може особисто звернутись до територіальних органів ПФУ задля поновлення пенсійних виплат, які були припинені позивачу з вини відповідача.

Як вже було зазначено вище, виплата пенсії позивачу була припинена саме з урахуванням вимог пункту 4 частини першої статті 49 Закону №1058-IV якою визначено, що виплата пенсії за рішенням територіальних органів пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд.

Наведений перелік підстав для припинення виплати пенсії за рішенням територіальних органів ПФУ, визначений частиною 1 статті 49 Закону №1058, є вичерпним та передбачає можливість припинення виплати пенсії з інших підстав лише у випадках, прямо передбачених законом.

Матеріали справи свідчать, що нарахування та виплата пенсії позивачу була припинена з 1 вересня 2022 року через неотримання пенсії протягом останніх 6 місяців, проте рішення територіального органу пенсійного фонду (або рішення суду) на підставі якого було припинено виплату пенсії, до суду не надано.

Враховуючи наведені норми, суд дійшов висновку про порушення відповідачем вимог частини 1 статті 49 Закону №1058-VI, оскільки позивачеві припинено виплату пенсії без прийняття відповідного рішення.

При цьому суд звертає увагу на те, що позивачем з його боку були виконані вимоги відповідно до роз`яснень Міністерства соціальної політики, а саме Пенсійному фонду були надані реквізити поточного рахунку відкритого нею в АТ КБ «ПриватБанк» та позивач неодноразово намагався відновити поновлення пенсійних виплат належних їй та не отриманих нею внаслідок ведення бойових дій та закриття відділень АТ «Укрпошти» на території фактичного мешкання позивача, що унеможливлювало отримування нею пенсійних виплат.

Суд зазначає, що відповідно до положень абз. 7 п. 1 постанови Кабінету Міністрів України «Про особливості виплати та доставки пенсій, грошових допомог на період введення воєнного стану» (далі - постанова № 162), Кабінет Міністрів України погодився з пропозицією Міністерства соціальної політики щодо виплати та доставки пенсій, грошової допомоги на період введення воєнного стану з урахуванням таких особливостей: одержувачам, яким у визначених населених пунктах АТ «Укрпошта» не має технічної можливості здійснювати виплату та доставку пенсій, Пенсійний фонд України відповідні суми пенсій перераховує на їх поточні рахунки, які відкриваються в банку за зверненням органів Пенсійного фонду України без отримання від одержувачів заяв про виплату пенсії з відкриттям рахунка в банку, відповідно до Порядку виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 1999 року № 1596, і вони виплачуються одержувачам після укладання ними договору банківського рахунка з банком. На таких же умовах виплата пенсій за поточний місяць здійснюється у разі, коли до Пенсійного фонду України до 15 числа поточного місяця надійде додаткове повідомлення АТ «Укрпошта», погоджене з відповідною військовою адміністрацією про населені пункти, в яких АТ «Укрпошта» не має технічної можливості здійснювати виплату і доставку пенсій одержувачем. При цьому до такого повідомлення Пенсійному фонду України додаються відомості на виплату пенсій.

Враховуючи вищенаведене суд вважає, що на виконання Постанови № 162 Пенсійний фонд був зобов`язаний, вжити заходів для відкриття у банку поточного рахунка для перерахування пенсії позивача, а відтак перерахувати відповідні суми пенсії ОСОБА_1 на відповідний поточний рахунок та проінформувати про це позивача, як одержувача пенсії про порядок отримання перерахованих банку коштів.

Відкриваючи поточний рахунок у банку для отримання пенсійних виплат самостійно, позивач виконала обов`язки, які були покладені законодавцем на орган владних повноважень.

Суд зауважує, що відсутність чіткого законодавчого механізму щодо відновлення виплати пенсій особам, які знаходяться на тимчасово окупованих російською федерацією територіях, призвела до ситуації, за якої громадяни України були позбавлені можливості отримувати належні їм пенсійні виплати, або створювалися умови за яких пенсіонерам, які на тих територіях, для отримання належних їм пенсійних виплат необхідно було докласти значних зусиль, зокрема, звертатись до суду, а тому існуючі «загальні» норми не повинні тлумачитись Пенсійним фондом з надмірним формалізмом, зважаючи на те, що непроведення виплати пенсії таким особам відбулося не з вини позивача, а знаходячись в окупації й так є постраждалим від дій агресора.

Суд наголошує, що Верховний Суд у постанові від 22.03.2018 (справа №243/6391/17) дійшов висновку, що припинення виплати пенсії можливе лише за умови прийняття пенсійним органом відповідного рішення і лише з підстав, визначених ст. 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

При цьому, жодного рішення про призупинення виплати пенсії позивачу з підстав, визначених ст. 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відповідачем не приймалось.

Право на отримання пенсії є конституційною гарантією. Суми пенсії є власністю позивача, оскільки з його заробітної плати протягом трудової діяльності здійснювалися утримання (страхові внески) з метою подальшої їх виплати у вигляді пенсії.

Статтею 24 Конституції України встановлено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Відповідно до встановлених у справі обставин, суд приходить до висновку, що нездійснення відповідачем виплати позивачу раніше призначеної пенсії є безпідставним.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права, Конституція України має найвищу юридичну силу, її норми є нормами прямої дії, а тому органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст. 8, ч.2 ст. 19 Конституції України).

У рішенні у справі "Суханов та Ільченко проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що зменшення розміру або припинення виплати належним чином встановленої соціальної допомоги може становити втручання у право власності (цитата у п. 25 цього рішення).

Припиняючи нарахування та виплату позивачу пенсії за відсутності передбачених законами України підстав, відповідач порушив право позивача на отримання пенсії. Право на отримання пенсії є об`єктом захисту за ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Втручання відповідача у право позивача на мирне володіння своїм майном у вигляді пенсії суд вважає таким, що не ґрунтується на Законі.

З огляду на викладене, суд дійшов до висновку, що припинення виплати пенсії позивачу здійснено не у спосіб, передбачений Законом № 1058-IV, а з точки зору положень ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод мало місце втручання у право власності позивача, і таке втручання не було законним.

Отже, беручи до уваги всі надані сторонами докази в їх сукупності, з урахуванням наданих судом висновків, суд вважає недоведеною законність невиплати нарахованої та не отриманої позивачем пенсії за період з 01.03.2022 по 31.08.2022.

Судом також встановлено та підтверджено матеріалами справи, що зупинення нарахування та виплати позивачу пенсії відбулось з 01.09.2022 року по теперішній час. Ці обставини доведені та підтвердженні наявними в матеріалах справи доказами.

Відповідно до приписів ч.2 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно із ч. 1 і ч. 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Водночас, надаючи правову оцінку обраного позивачем способу захисту, слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" (Chahal v. The United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява N 38722/02). Таким чином, ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов до висновку, що дії відповідача щодо відмови у виплаті нарахованої та не отриманої позивачем пенсії за період з 01.03.2022 по 31.08.2022 слід визнати протиправними, так само як і дії відповідача щодо припинення нарахування та виплати позивачу пенсії з 01.09.2022 також слід визнати протиправними, та як похідні вимоги, зобов`язати відповідача виплатити позивачу нараховану та неотриману пенсію з 01.03.2022 по 31.08.2022 року на визначений нею банківський рахунок, відкритий у відділенні АТ КБ «Приватбанк» та нарахувати та виплатити позивачу пенсію з 01.09.2022 року на визначений нею банківській рахунок, відкритий у відділенні АТ КБ «Приватбанк».

Таким чином, позовна заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає таке.

Відповідно до пункту п`ятого частини першої статті 244 КАС України, під час ухвалення рішення суд вирішує як розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно із частиною першою статті 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною другою цієї ж статті передбачено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до приписів ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Ухвалою суду від 03 жовтня 2023 року позивачу було відстрочено сплату судового збору за подання даного адміністративного позову до винесення рішення по цій справі.

Згідно ч. 1 ст. 4 Законом України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Ставки сплати судового збору визначені статтею 4 Закону України «Про судовий збір», де вказано, що за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою ставка становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Разом із тим, статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» передбачено, що з 1 січня 2023 року встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб в розмірі 2684 гривень.

Таким чином, позивачу слід було сплатити судовий збір відповідно до заявлених нею позовних вимог у розмірі 1073,60 грн.

Станом на момент ухвалення судом рішення у цій справі позивач судовий збір у сумі 1073,60 грн не сплатила.

Частиною другою статті 133 КАС України передбачено, що якщо у строк, встановлений судом, судові витрати не будуть оплачені, позовна заява залишається без розгляду або витрати розподіляються між сторонами відповідно до судового рішення у справі, якщо сплату судових витрат розстрочено або відстрочено до ухвалення судового рішення у справі.

Оскільки сплату судового збору у цій справі в розмірі 1073,60 грн. відстрочено судом до ухвалення судового рішення у справі і станом на момент його ухвалення вказана сума судового збору позивачем не сплачена суд, керуючись частиною другою статті 133 КАС України, а також ураховуючи задоволення позовних вимог позивача, суд розподіляє судові витрати наступним чином.

Суд вважає необхідним стягнути з бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь Державної судової адміністрації судовий збір у розмірі 1073,60 грн. (який мав бути сплачений до ухвалення судового рішення у справі).

Керуючись ст.ст. 2, 5-10, 72-90, 132, 133, 139, 242-246, 205, 250, 255, 257-263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (адреса: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, площа Соборна, буд.3, ) про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області () щодо відмови у виплаті нарахованої та не отриманої ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) пенсії за період з 01.03.2022 по 31.08.2022.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області () щодо припинення нарахування та виплати ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) пенсії з 01.09.2022.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області () виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) нараховану та неотриману пенсію з 01.03.2022 по 31.08.2022 року на визначений нею банківський рахунок, відкритий у відділенні АТ КБ «Приватбанк».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області () нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) пенсію з 01.09.2022 року на визначений нею банківській рахунок, відкритий у відділенні АТ КБ «Приватбанк».

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (адреса: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, площа Соборна, буд.3, ) судовий збір у розмірі 1 073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок на користь Державної судової адміністрації України за наступними реквізитами - Державна судова адміністрація України , адреса:01021, м. Київ, вулиця Липська, будинок 18/5, отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ):37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 20 грудня 2023 року.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.О. Голошивець