Справа № 260/5564/23
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2023-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2023 рокуЛьвівСправа № 260/5564/23 пров. № А/857/16034/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Ільчишин Н.В., Коваля Р. Й.

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на додаткове рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 22 серпня 2023 року щодо стягнення витрат на правову допомогу (суддя Гаврилко С.Є., час ухвалення - не зазначено, місце ухвалення м. Ужгород, дата складання повного тексту не зазначено),

в адміністративній справі №260/5564/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській, Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області,

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

встановив:

У липні 2023 року позивач ОСОБА_1 звернулася в суд із адміністративним позовом до відповідача ГУ ПФУ в Закарпатській області (далі відповідач-1), в якому просила: 1) визнати незаконними дії відповідача-1 щодо відмови позивачу у виплаті грошової допомоги у розмірі 10-ти місячних пенсій у відповідності до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"; 2) зобов`язати відповідача-1 виплатити позивачу грошову допомогу у розмірі 10-ти місячних пенсій у відповідності до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Ухвалою суду першої інстанції від 25.07.2023 року залучено до справи в якості співвідповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (далі відповідач-2).

Відповідачі позовних вимог не визнали, в суді першої інстанції кожен подав свій відзив на позовну заяву, просили відмовити у задоволенні позовних вимог.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 11.08.2023 позов задоволено. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо відмови ОСОБА_1 у нарахуванні та виплаті грошової допомоги відповідно пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу в розмірі 10 (десять) місячних пенсій у відповідності до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

14.08.2023 представником позивача подано до суду першої інстанції заяву про ухвалення судом додаткового рішення у даній справі, яким заявник просив стягнути із відповідача-2 на користь позивача понесені судові витрати, а саме: 1073,60 грн судового збору та 8000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Додатковим рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 22.08.2023 стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1073,60 грн..

Іншим додатковим рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 22.08.2023 заяву представника позивача про ухвалення додаткового судового рішення щодо стягнення судових витрат на правову допомогу - задоволено частково. Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 1500,00 грн..

З додатковим рішенням суду першої інстанції від 22.08.2023 щодо вирішення питання розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу не погодився позивач та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що оскаржене додаткове рішення суду є необґрунтованим та незаконним, прийнятим з порушенням норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що відповідно до домовленостей сторін сума гонорару за надання правової допомоги під час підготовки, звернення до суду із позовом ОСОБА_1 про зобов`язання нарахувати та виплатити спірну грошову допомогу та його розглядом становить 8000,00 грн. та сплачується в наступному порядку: 4000 грн - протягом 5 днів з дня підписання даної угоди та 4000 грн - протягом 5 днів після ухвалення рішення по суті спору. Вважає скаржник, що судом значно занижено вартість роботи адвоката та витрати на правову допомогу в розмірі 1500 грн є неспівмірними до виконаного представником позивача обсягу роботи, а тому судом необґрунтовано та неправомірно частково задоволено відповідну заяву.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить оскаржене додаткове рішення суду від 22.08.2023 змінити та стягнути з відповідача-2 за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача витрати на правову допомогу у розмірі 8000,00 грн..

Відповідач-2 подав відзив на апеляційну скаргу позивача. Просить оскаржене додаткове рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість додаткового рішення суду першої інстанції, вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, з урахуванням наступного.

Згідно з ч.1 ст.252 КАС України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Отже, однією з підстав для ухвалення додаткового судового рішення є не вирішення судом питання про судові витрати.

Відповідно до ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Матеріалами справи підтверджено, що розгляд справи завершено ухваленням 11.08.2023 Закарпатським окружним адміністративним судом рішення, яким позов задоволено, результат якого наведено в описовій частині цієї постанови.

Проте, судом першої інстанції, зокрема, не вирішувалось питання щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.3 ст.132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

За змістом частин сьомої, дев`ятої статті 139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Так, за положеннями статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року №5076-VI, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Аналіз вищенаведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, проведення експертизи, підготовки справи до розгляду зокрема, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги та витрат на підготовку експертного висновку, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані відповідні договори про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), на проведення судових експертиз, експертних досліджень та надання інших послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, проведенням експертизи, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Визначаючись із відшкодуванням понесених витрат на правничу допомогу, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо. Аналогічні правила застосовуються до визначення витрат на проведення експертизи та залучення експерта.

У розглядуваній справі судом встановлено, що позивачем направлено суду першої інстанції заяву про прийняття додаткового рішення про стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача-2 витрати на професійну правову (правничу) допомогу в розмірі 8000,00 грн..

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу стороною позивача надано наступні документи (їх копії): договір про надання правової допомоги №288 від 01.06.2023; детальний опис правової допомоги від 02.06.2023; платіжну інструкцію від 01.06.2023; платіжну інструкцію від 14.08.2023.

Із детального опису правової допомоги від 02.06.2023 видно, що ОСОБА_1 надається наступна правова допомога: комплексне ведення справи у сфері пенсійного забезпечення, щодо дотримання соціальних прав та гарантій, що включає в себе: первинна усна консультація щодо перспектив захисту порушеного права; підготовка та подання позовної заяви; підготовка та подання інших заяв по суті справи та процесуальних заяв; отримання судового рішення по суті спору, роз`яснення клієнту його змісту та порядку оскарження. Загальна вартість роботи становить 8000,00 грн..

Згідно платіжних інструкцій від 01.06.2023 та від 14.08.2023 про оплату гонорару згідно договору №288 проведено по 4000,00 грн кожною.

Суд першої інстанції при ухваленні додаткового рішення з урахуванням наданих позивачем доказів, принципу співмірності та розумності судових витрат, пропорційності до ціни позову та розміру судового збору, виходячи з конкретних обставин справи та змісту виконаних послуг, розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження, задоволення позову, дійшов висновку, що розмір витрат на професійну правничу допомогу необхідно зменшити та покласти на відповідача-2 понесені позивачем судові витрати на оплату правничої допомоги адвоката в суді першої інстанції в сумі 1500,00 грн..

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції, зазначаючи, що вказаний розмір витрат позивача на правничу допомогу, виходячи з конкретних обставин справи, задоволення позову та фінансового стану учасників справи є співмірним зі складністю справи та обсягом виконання відповідних робіт, що не спростовано сторонами, а тому вказаний розмір має бути стягнутий з відповідача-2 за рахунок його бюджетних асигнувань.

Колегія суддів при цьому враховує, що справа №260/5564/23 належить до справ, щодо яких на момент звернення позивача до суду сформовано достатньо сталу практику їх розгляду, а тому сума витрат 8000,00 грн, яку просила стягнути позивач, є завищеною та неспівмірною зі складністю справи та обсягом наданих адвокатам послуг позивачу, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (послуг).

Тому, додатковим рішенням суду першої інстанції від 22.08.2023 обґрунтовано стягнено в користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1500,00 грн..

В апеляційній скарзі позивач не обґрунтував належним чином заперечення щодо визначеного судом першої інстанції розміру витрат на професійну правничу допомогу.

З урахуванням встановленого, колегія суддів приходить до висновку про необхідність залишення без змін додаткового рішення суду у справі, яке ухвалене у відповідності до норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не містять обґрунтованих підстав для його скасування.

Суд апеляційної інстанції також зазначає, що відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження).

Проаналізувавши характер спірних правовідносин, предмет доказування, склад учасників справи та враховуючи, що дану адміністративну справу було розглянуто судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження, суд апеляційної інстанції зазначає, що дана адміністративна справа є справою незначної складності, а тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Додаткове рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 22 серпня 2023 року щодо стягнення витрат на правову допомогу, в адміністративній справі №260/5564/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській, Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя В. В. Гуляк
судді Н. В. Ільчишин
Р. Й. Коваль