Справа № 440/3740/23
Суддя: Макаренко Я.М.
Дата ухвалення: 2023-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2023 р. Справа № 440/3740/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Макаренко Я.М.,

Суддів: Любчич Л.В. , Жигилія С.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 19.05.2023, головуючий суддя І інстанції: А.О. Чеснокова, м. Полтава, по справі № 440/3740/23

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Державної податкової служби України в Полтавській області

про визнання протиправними та скасування скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної податкової служби України в Полтавській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, в якому просив суд визнати протиправними та скасувати наступні податкові повідомлення рішення, винесені Головним управлінням Державної податкової служби України в Полтавській області:

- № 020 від 23 березня 2020 року про сплату податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в сумі 24 136,47 грн;

- № 0-1620 від 04 березня 2021 року про сплату податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в сумі 25 041,17 грн;

- № 79965-13 від 16 червня 2017 року про сплату податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в сумі 5 904,73 грн;

- № 92716-13 від 31 серпня 2018 року про сплату податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в сумі 13 712,00 грн;

- № 020 від 15 березня 2019 року про сплату податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в сумі 15 953,06 грн;

- № 020 від 26 липня 2020 року про сплату податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в сумі 17 881,31 грн.;

- № 0-1620 від 04 березня 2021 року про сплату податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в сумі 18 551,55 грн.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 19.05.2023 позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби України в Полтавській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень залишено без розгляду.

Не погодившись з вищевказаною ухвалою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 19.05.2023 скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судова практика щодо застосування строку звернення до адміністративного суду з позовом про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень без використання процедури адміністративного оскарження змінилася 27.01.2022 в зв`язку з ухваленням постанови у справі № 160/11673/20, але позивачу про це не було відомо, оскільки він не є фахівцем у галузі права. Також наголошує, що у цій справі № 160/11673/20 ряд суддів Верховного Суду висловили окрему думку. Також цитує висновок з цієї постанови про те, що зміна судової практики може розглядатися як поважна причина пропуску строку. Крім того, зазначає, що керувався роз`ясненнями на офіційному сайті Державної податкової служби України, що строк для оскарження податкових повідомлень-рішень становить 1095 днів.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 311 КАСУ суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Враховуючи те, що від учасників справи не надійшло клопотання про розгляд справи за їх участю, правовідносини та предмет доказування у справі, не вимагають витребування нових доказів та проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, то за таких обставин колегія суддів вважає за необхідне розглянути справу в порядку письмового провадження

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, перевіривши ухвалу суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 30.03.2023 позивач звернувся до суду з позовом у даній справі.

10.04.2023 ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду по справі було відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

03.05.2023 ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління ДПС України в Полтавській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень залишено без руху.

Підставою для залишення позовної заяви без руху суд першої інстанції вказав відкриття провадження у справі без урахування обставин дотримання строку звернення до адміністративного суду, визначеного ч. 2 ст. 122 КАС України. Для усунення недоліків позовної заяви суд першої інстанції запропонував позивачу подати до суду заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду з цим позовом із зазначенням інших підстави для поновлення строку та доказами поважності причин пропуску позивачем такого строку.

На виконання вимог ухвали суду від 03.05.2023 позивачем подано клопотання про поновлення строку звернення до адміністративного суду, обґрунтовуючи тим, що досить довгий час була сталена практика щодо застосування строків, визначених пунктом 56.18 ст. 56 Податкового кодексу України, а саме: 1095 днів. Фактично судова практика щодо застосування строку звернення до адміністративного суду з позовом про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень без використання процедури адміністративного оскарження змінилася 27.01.2022 в зв`язку з ухваленням постанови у справі № 160/11673/20, але позивачу про це не було відомо, оскільки він не є фахівцем у галузі права. В зв`язку з чим, позивач вважає, що є підстави для поновлення строку звернення до суду з адміністративним позовом.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 19.05.2023 позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби України в Полтавській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень залишено без розгляду.

Залишаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем було пропущено строк звернення до адміністративного суду з цим позовом, а підстави, вказані ним у заяві про поновлення такого строку, не є поважними.

Колегія суддів погоджується вищевказаним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до абз. 1 ч. 2 ст. 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

За змістом ч. 3 ст. 123 КАС України, а також згідно з п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Колегія суддів зауважує, що визначення строку звернення до адміністративного суду в системному зв`язку з принципом правової визначеності слугує меті забезпечення передбачуваності для відповідача (як правило, суб`єкта владних повноважень в адміністративних справах) та інших осіб того, що зі спливом установленого проміжку часу прийняте рішення, здійснена дія (бездіяльність) не матимуть поворотної дії в часі та не потребуватимуть скасування, а правові наслідки прийнятого рішення або вчиненої дії (бездіяльності) не будуть відмінені у зв`язку з таким скасуванням. Тобто встановлені строки звернення до адміністративного суду сприяють уникненню ситуації правової невизначеності щодо статусу рішень, дій (бездіяльності) суб`єкта владних повноважень.

Частиною 5 статті 242 КАС України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Питання строків звернення до суду як і з попереднім використанням платником податків досудового порядку вирішення спору, так і без застосування зазначеної процедури було предметом неодноразового розгляду Верховним Судом і станом на сьогодні практика Верховного Суду з цього питання є сформованою і усталеною.

Так, 26 листопада 2020 року Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду ухвалив постанову у справі № 500/2486/19, у якій зазначив, що граматичне тлумачення змісту пункту 56.18 статті 56 ПК України дає підстави для висновку, що вказана норма не встановлює процесуальних строків звернення до суду. Абзац перший цієї норми презюмує право платника податків використати судовий порядок оскарження відповідного рішення контролюючого органу та встановлює момент виникнення права на відповідне оскарження - з моменту отримання платником податків податкового повідомлення-рішення або іншого рішення контролюючого органу. Також він передбачає, що при реалізації такого права необхідно враховувати строки давності, установлені статтею 102 ПК України.

Виходячи з наведених вище мотивів, Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду сформулював такий правовий висновок: «Норма пункту 56.18 статті 56 ПК України не визначає процесуального строку звернення до суду і, відповідно, не є спеціальною щодо норми пункту 56.19 статті 56 ПК України. Водночас норма пункту 56.19 статті 56 ПК України є спеціальною щодо норми частини четвертої статті 122 КАС України, має перевагу в застосуванні у податкових спорах і регулює визначену її предметом групу правовідносин - оскарження в судовому порядку податкових повідомлень-рішень та інших рішень контролюючих органів про нарахування грошових зобов`язань за умови попереднього використання позивачем досудового порядку вирішення спору (застосування процедури адміністративного оскарження - абзац третій пункту 56.18 статті 56 ПК України). Вона встановлює строк для їх оскарження протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до пункту 56.17 цієї статті» .

Колегія суддів зазначає, що, незважаючи на те, що правовий висновок, викладений у вищевказаній постанові безпосередньо стосується застосування пункту 56.19 статті 56 ПК України при вирішенні питання дотримання строку звернення до суду з позовом про визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень після проведення процедури адміністративного оскарження, Верховний Суд у складі судової палати також більш широко виклав і новий підхід у тлумаченні пунктів 56.18 статті 56 і 102.1 статті 102 ПК України як норм, які не визначають процесуального строку звернення до суду в податкових правовідносинах, що мало бути враховано у подальшому правозастосуванні при вирішенні аналогічних питань. Цей висновок фактично мав універсальний характер.

У розвиток зазначеного правового підходу у постанові від 27 січня 2022 року у справі № 160/11673/20 Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду сформулював наступний правовий висновок: «Процесуальний строк звернення до суду з позовом про скасування податкового повідомлення-рішення (рішення про застосування штрафних санкцій) у випадку, якщо платником податків не використовувалася процедура досудового вирішення спору (адміністративного оскарження) визначається частиною другою статті 122 КАС України - становить шість місяців і обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Судова палата вважає, що такий висновок не суперечить пункту 56.18 статті 56 ПК України, який закріплює право на звернення до суду з позовом у будь-який момент після отримання такого рішення, але при реалізації цього права має враховуватися строк давності».

Отже, з урахуванням зміни судової практики, платник податків може звернутися до адміністративного суду з вимогою про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення протягом шести місяців з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відтак, позиція апелянта, що строк оскарження податкового повідомлення-рішення з урахуванням приписів пунктів 56.18 статті 56 і 102.1 статті 102 ПК України становить 1095 днів не ґрунтується на нормах чинного законодавства та спростовується усталеною судовою практикою.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Поважними можуть бути визнані лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом або заявою про перегляд судового рішення, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Незнання про порушення своїх прав через байдужість або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Розумні строки в адміністративному судочинстві - це найкоротші за конкретних обставин строки (якщо інше не визначено законом або встановлено судом), протягом яких сторона повинна вжити певних дій, демонструючи свою зацікавленість у їх результатах, і які об`єктивно оцінюються судом стосовно відповідності принципам добросовісності та розсудливості, а також на предмет дотримання прав інших учасників (забезпечення балансу інтересів).

Як на підстави поважності пропуску строку звернення до суду з позовом у цій справі позивач посилався на зміну судової практики; юридичну необізнаність та свій попередній досвід оскарження податкових повідомлень рішень протягом 1095 днів.

Щодо цитування апелянтом висновку Верховного Суду з постанови по справі № 160/11673/20 про те, що зміна судової практики може розглядатися як поважна причина пропуску строку, то колегія суддів вважає такі доводи апелянта безпідставними, оскільки підходи до правозастосування у судовій системі можуть згодом змінюватись і такі зміни мають бути враховані особами, які зацікавлені у відновленні своїх прав, якщо вважають їх порушеними. Неприйнятними є доводи про наявність різниці між тривалістю строку звернення до суду з позовом з огляду на дату податкового повідомлення-рішення та її співвідношення із датою формулювання висновку Верховного Суду, оскільки такі не ґрунтуються на нормах правах, а є власним тлумаченням позивача.

Подібний висновок міститься і в постанові Верховного Суду від 23.09.2021 у справі № 640/11650/21.

У цій постанові висловлено позицію, що не можна вважати порушенням правової визначеності як елементу принципу верховенства права сам факт зміни судової практики в тому числі і в питанні правозастосування норм щодо строків звернення до суду у бік їх скорочення, у разі забезпечення особі можливості доступу до суду у розумний строк, якщо він є об`єктивно достатнім для реалізації цього права.

У цій постанові суд касаційної інстанції також зазначив, що у перехідний період для забезпечення реалізації права особи на звернення до суду у вказаних умовах їй має бути забезпечений певний розумний строк, достатній для формулювання правової позиції і вчинення дій з підготовки відповідного позову та його подання до суду. Однак, при вирішенні питання поновлення строку звернення з позовом істотне значення мають такі обставини: строк, який сплинув після зміни судової практики і до моменту звернення до суду з позовом; причини, які заважали звернутися до суду з позовом у максимально короткий термін після зміни судової практики; чи є підставі вважати, що позивачем було допущено необґрунтовані зволікання.

Аналогічний підхід було продемонстровано Верховним Судом при розгляді справ № 580/3400/20 (постанова від 27.07.2021), та № 640/12898/21 (постанова від 03.04.2023).

Однак, у цій справі (№ 440/3740/23) позивач, звертаючись до суду з відповідними вимогами лише 30.03.2023, не обґрунтував і не довів необхідність саме такого часу після зміни судової практики для реалізації свого права на судове оскарження податкових повідомлень-рішень, датованих 2017-20021 роками.

Так, колегія суддів встановлено, що спірні податкові повідомлення рішення були винесені в 2017- березні 2021 роках, в установленому ПК України порядку надсилалась на адресу позивача, однак деякі з них залишились не врученими з незалежних від контролюючого органу причин та повернулись відправнику з відміткою відділення поштового зв`язку "за закінченням терміну зберігання", а деякі були вручені особисто позивачу.

Апеляційна скарга не містить доводів про пропущення встановленого законом строку звернення до суду з вказаним позовом через не отримання позивачем оспорюваних рішень.

10 грудня 2020 року відбулося офіційне оприлюднення постанови Верховного Суду від 26.11.2020 у справі № 500/2486/19, де Верховний Суд виклав новий підхід у тлумаченні пунктів 56.18 статті 56 і 102.1 статті 102 ПК України як норм, які не визначають процесуального строку звернення до суду в податкових правовідносинах, що мало бути враховано у подальшому правозастосуванні при вирішенні аналогічних питань.

09.02.2022 відбулося офіційне оприлюднення постанови Верховного Суду від 27.01.2022 у справі № 160/11673/20, де Верховний Суд конкретизував підхід щодо процесуального строку звернення до суду в податкових правовідносинах про оскарження податкових повідомлень-рішень за умов, коли платником податків не застосовується процедура досудового вирішення спору.

При цьому оскаржені позивачем до суду спірні податкові повідомлення-рішення були лише 30.03.2023, тобто після спливу більш як одного року з дня остаточного формулювання нової практики Верховним Судом, що не може бути демонстрацією позивачем прояву належної зацікавленості щодо їх оскарження, та вчинення юридично значущих дій без зайвих зволікань.

Колегія суддів також вважає безпідставними посилання апелянта на наявність окремої думки суддів Верховного Суду по справі № 160/11673/20, оскільки згідно правила ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені саме в постановах Верховного Суду.

Стосовно доводів апелянта, що він керувався роз`ясненнями на офіційному сайті Державної податкової служби України, що строк для оскарження податкових повідомлень-рішень становить 1095 днів, колегія суддів зауважує, що такі інформаційні роз`яснення не є нормативно-правовими актами, тому не встановлюють нових правових норм і не створюють жодних юридичних наслідків.

За наведених вище обставин, судова колегія вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано залишив без розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби України в Полтавській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Таким чином, суд першої інстанції вірно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 та скасування ухвали суду першої інстанції колегія суддів не вбачає.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 19.05.2023 по справі № 440/3740/23 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)Я.М. Макаренко
Судді(підпис) (підпис) Л.В. Любчич С.П. Жигилій