Справа № 160/15677/23
Суддя: Рищенко Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2023-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Рищенка А.Ю., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -
05.07.2023 ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі - відповідач), в якій просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №0400-010228-8/134385 від 30.12.2022;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути та задовільнити заяву ОСОБА_1 про перерахунок (переведення) ії з одного виду пенсії на іншій у зв`язку із втратою годувальника- чоловіка ОСОБА_2 померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивачка зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_2 її чоловік ОСОБА_2 помер, тому вона має право на призначення пенсії по втраті годувальника.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.07.2023 позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху, у зв`язку з невідповідністю останньої вимогам ст.ст. 160, 161 КАС України.
На виконання вимог ухвали суду, 17.07.2023 позивачем були усунуті недоліки позовної заяви.
21.08.2023 на адресу суду від позивача надійшла письмова відповідь на відзив, в якій підтримано аналогічну правову позицію, що і в позовній заяві.
01.11.2023 на адресу суду від позивача надійшла письмова відповідь на відзив, в якій підтримано аналогічну правову позицію, що і в позовній заяві.
Згідно положень ст. 262 КАС України, суд розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 07.03.2021 було призначено пенсію за віком на пільгових умовах.
Згідно копії довідки №477 від 09.12.2022, виданої Виконавчим комітетом Миколаївської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області ОСОБА_1 та ОСОБА_2 разом проживали за адресою: АДРЕСА_1 , вели спільне господарство та ОСОБА_1 була на утриманні ОСОБА_2 .
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 08.12.2022.
09.12.2022 позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про перехід на пенсію у разі втрати годувальника за померлого чоловіка ОСОБА_2 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Так, у рішенні зазначено, що ОСОБА_1 не має права на перехід на пенсію у разі втрати годувальника, оскільки не досягла пенсійного віку - 60 років.
Не погодившись з даним рішенням відповідача, позивач звернулася з позовною заявою до суду.
Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Згідно з пунктом 6 частини першої статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
Відповідно до частини першої статті 9 Закону №1058-IV в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Частиною першою статті 26 Закону № 1058-IV встановлено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.
Відповідно до ст. 36 Закону №1058-ІV пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності.
Непрацездатними членами сім`ї вважаються: чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли віку 65 років, або пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.
До членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.
Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.
Отже, необхідною умовою для призначення зазначеним особам пенсії у зв`язку з втратою годувальника або переведення на такий вид пенсії є встановлення їм інвалідності або досягнення ними пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону №1058-ІV.
При цьому суд зазначає, що згідно правової позиції висловленої у постанові Верхового Суду від 23.04.2020 у справі №750/3563/17, отримання особами пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до законодавства, яке регулює призначення такої пенсії на пільгових умовах, не дає підстав для призначення їм до досягнення передбаченого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» віку пенсії у зв`язку з втратою годувальника чи переведення на цей вид пенсії.
З оскаржуваного рішення суд вбачає, що підставою для відмови позивачу у переведенні з пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника слугувало те, що позивач не досягла пенсійного віку.
З матеріалів справи судом встановлено, що на день звернення із заявою щодо переведення на пенсію по втраті годувальника до органів пенсійного фонду, вік позивача становив 45 років, а отже остання не досягла пенсійного віку, передбаченого частиною першою статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Отже, ОСОБА_1 не може вважатися непрацездатним членом сім`ї померлого годувальника і не набула права на призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, а відтак, у Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області були відсутні підстави для переведення позивача з пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.
Щодо тверджень відповідача-2 стосовно пропуску позивачем строку звернення до суду передбаченого ч. 2 ст. 122 КАС України, то з цього приводу суд вважає за необхідне звернути увагу, що спірне рішення ОСОБА_1 отримала у лютому 2023, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією конверту, а з позовною заявою звернулась 04.07.2023, тобто в межах встановленого ч. 2 ст. 122 КАС України шестимісячного строку.
З огляду на що, доводи відповідача-2 щодо пропуску позивачем строку звернення до суду є безпідставними та необґрунтованими.
Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Доказів, які б доводили обґрунтованість заявленого позову, позивач суду не надав, а отже позовні вимоги задоволенню не підлягають.
Відповідно до положень ст. 139 КАС України, судовий збір відшкодуванню не підлягає.
Керуючись ст. ст. 241-246, 250 КАС України, суд,-

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 255 КАС України та може бути оскаржене в строки, передбачені ст. 295 КАС України.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя А. Ю. Рищенко