Справа № 400/13580/23
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2023-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2023 р.м. ОдесаСправа № 400/13580/23
Головуючий в 1 інстанції: Бульба Н.О.

Дата і місце ухвалення 10.11.2023р., м. Миколаїв

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Бойка А.В.,

суддів: Федусика А.Г.,

Шевчук О.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2023р. у справі №400/13580/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

06 листопада 2023р. ОСОБА_1 звернулась до суду першої інстанції з позовом в якому просила:

1) визнати протиправними дії Головного управління ПФУ в Миколаївській області щодо відмови у виплаті недоотриманої її чоловіком ОСОБА_2 пенсії за наступні періоди:

- з 01.01.2018 по 01.07.2021 в сумі 33849,18 грн, що була нарахована за життя та належала йому на підставі рішення суду від 30.06.2021 по справі №400/3233/21, що набрало законної сили 02.08.2021;

- з 01.04.2019 по 01.02.2022 в сумі 62115,37 грн, що була нарахована за життя та належала йому на підставі рішення суду від 16.11.2021 по справі №400/7913/21, що набрало законної сили 17.12.2021;

- з 01.02.2022 по 31.07.2023 в сумі 36000,00 грн, що була нарахована за життя та належала йому на підставі рішення суду від 19.06.2023 по справі №400/4534/23, що набрало законної сили 20.07.2023;

2) зобов`язати Головне управління ПФУ в Миколаївській області виплатити позивачці недоотриману її чоловіком ОСОБА_2 пенсію за наступні періоди:

- з 01.01.2018 по 01.07.2021 в сумі 33849,18 грн, що була нарахована за життя та належала йому на підставі рішення суду від 30.06.2021 по справі №400/3233/21, що набрало законної сили 02.08.2021;

- з 01.04.2019 по 01.02.2022 в сумі 62115,37 грн, що була нарахована за життя та належала йому на підставі рішення суду від 16.11.2021 по справі №400/7913/21, що набрало законної сили 17.12.2021;

- з 01.02.2022 по 31.07.2023 в сумі 36000 грн, що була нарахована за життя та належала йому на підставі рішення суду від 19.06.2023 по справі №400/4534/23, що набрало законної сили 20.07.2023.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2023р. відмовлено у відкритті провадження у справі на підставі п.1) ч. 1 ст. 170 КАС України (позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства).

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, позивач подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на не правильне застосування судом норм матеріального права, просить скасувати оскаржувану ухвалу суду та направити справу до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, апелянт зазначив, що суд першої інстанції приймаючи оскаржувану ухвалу не врахував, що заява про виплату недотриманої чоловіком за життя пенсії подана позивачем до пенсійного органу в межах шести місяців після смерті пенсіонера, а отже спір у даній справі є публічно правовим та має вирішуватись за правилами адміністративного судочинства.

Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.1 ч.1 ст.311 КАС України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання рішень Миколаївського окружного адміністративного суду від 30.06.2021р. по справі №400/3233/21, від 16.11.2021р. по справі №400/7913/21, та від 19.06.2023р. по справі №400/4534/23, що набрали законної сили Головним управлінням ПФУ в Миколаївській області протягом 2021-2023р. здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_2 за вислугу років, призначеної йому відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення, осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Згідно свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 .

27 вересня 2023р. ОСОБА_1 звернулась до Головного управління ПФУ в Миколаївській області із заявою, в якій просила виплатити недоотриману її чоловіком за життя пенсію.

Листом від 11.10.2023р. Головне управління відмовило позивачу у задоволенні поданої заяви, посилаючись на відсутність підстав для виплати недотриманої її чоловіком пенсії.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції зазначив, що спір у даній справі носить приватно-правовий характер, а отже останній підлягає вирішенню в порядку цивільного судочинства.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991р. №2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Частиною 1 статті 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992р. №2262-XII передбачено, що суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.

Зміст статті 61 Закону №2262-ХІІ узгоджується з положеннями Цивільного кодексу України.

Так, згідно зі статтями 1218, 1219 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема, права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом.

Статтею 1227 Цивільного кодексу України, в свою чергу, визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї.

Частина перша статті 61 Закону №2262-ХІІ містить перелік осіб, які можуть претендувати на отримання нарахованої, проте не отриманої за життя пенсії (доплати до пенсії) пенсіонером з числа військовослужбовців, а також умови, за яких такі особи можуть отримати право на виплату цих коштів.

Так, вищевказаними положеннями Закону №2262-ХІІ запроваджено спеціальне правило, в силу якого недоодержані за життя суми пенсії пенсіонера з числа військовослужбовців не включається до складу спадщини і виплачуються: 1) членам сім`ї померлого пенсіонера, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника; 2) батькам померлого пенсіонера, дружині (чоловіку) померлого пенсіонера та членам сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, навіть якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.

При цьому, однією з умов виплати пенсії вказаним вище особам, що не включається до складу спадщини, є те, що пенсія (доплата до пенсії) повинна бути недоодержана за життя померлого пенсіонера.

Отже, Закон №2262-ХІІ визначає спеціальний правовий режим грошових коштів у вигляді пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю. Такий підхід до врегулювання цих правовідносин має соціальне спрямування через закріплення спеціального порядку переходу права на отримання зазначених сум до певного кола осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника або є членами сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті.

Тобто, у разі переходу до вказаних осіб належних спадкодавцеві соціальних виплат, відповідні відносини не є спадковими, у зв`язку з чим не застосовуються норми спадкового права. У цьому випадку право вимоги у зазначених осіб виникає не внаслідок спадкового правонаступництва, а через інший юридичний склад та у спеціально визначений законом порядок.

Відповідно до частини третьої статті 61 Закону №2262-ХІІ зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

Відповідно до пункту 4 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007р. №3-1 (у редакції, чинній на час звернення ОСОБА_1 до відповідача), заява про виплату недоодержаної пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера подається членом його сім`ї до органів, що призначають пенсію, за місцем перебування на обліку померлого пенсіонера.

Верховний Суд у постанові від 30 січня 2020 року по справі №200/10269/19-а сформулював правовий висновок, згідно якого у разі переходу до членів сім`ї спадкодавця належних останньому соціальних виплат, відповідні відносини не є спадковими, у зв`язку з чим не застосовуються норми спадкового права. У цьому випадку право вимоги у зазначених осіб виникає не внаслідок спадкового правонаступництва, а через інший юридичний склад. Фактично законом встановлено переважне право членів сім`ї померлого перед спадкоємцями останнього на отримання соціальних виплат, що належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя.

Такий висновок Верховного Суду стосується випадків, коли члени сім`ї пенсіонера або особа, якій забезпечується пенсією у разі втрати годувальника, реалізувала своє право на неодержану пенсію, в порядку, встановленому частиною 1 статті 52 Закону №1058-IV та частиною 1 статті 61 Закону №2262-ХІІ, шляхом звернення до територіального органу Пенсійного фонду не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера (частина 2 статті 52 Закону №1058-IV), проте не отримала таку виплату й оскаржує прийняте суб`єктом владних повноважень рішення з цього питання.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 06 квітня 2022 року по справі №200/10136/20-а.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 дотримано порядок та строк звернення до ГУ ПФУ в Миколаївській області із заявою про виплату сум пенсії, які нараховані її чоловікові ОСОБА_2 та залишилися неодержаними ним за життя, передбачений статтею 61 Закону №2262-ХІІ.

Таким чином, судова колегія погоджується з апелянтом, що спір у даній справі є публічно правовим та має вирішуватись за правилами адміністративного судочинства.

За наведених вище обставин, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала постановлена судом першої інстанції з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, неправильним застосуванням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору, а тому, на підставі ст. 320 КАС України, ухвала Миколаївського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2023р. підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 241, 243, 250, 308, 311, 312, 320, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2023р. скасувати, а справу №400/13580/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, - направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач А.В. Бойко
Судді А.Г. Федусик О.А. Шевчук.