Справа № 337/1203/23
Суддя: Кучерук І. Г.
Дата ухвалення: 2023-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2а/337/17/2023
Справа № 337/1203/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2023 року Хортицький районний суд міста Запоріжжя

в складі: головуючого судді Кучерук І.Г.

з участю секретаря Нетяга М.І.

позивача ОСОБА_1

розглянувши в судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції, третьої особаІнспектор 3 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції в Запорізькій області Смолій Лідія Олександрівна, про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до Інспектор 3 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції в Запорізькій області Смолій Л.О., у якому вказав, що постановою ЕАС № 6602994 від 26.02.2023 винесеною Інспектором Смолій Л.О. на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн., при проїзді перехрестя де головна де головна дорога змінює напрямок руху водій не пропустив авто, яке рухалось праворуч чим порушив правила дорожнього руху а саме п. 16,14, порушення водієм переїзду перехресть рівнозначних доріг.

Вважає, що постанова є незаконною, необгрунтованою та підлягає скасуванню.

Так 26.02.2023 року він знаходився за кермом власного транспортного засобу марки Wolkswagen Golf з державним номерним знаком НОМЕР_1 здійснював рух в напрямку перехрестя по вул. Василя Сергієнко зі сторони вул. Новгородської по головній дорозі в вечірній час а саме о 22 годині 51 хвилині коли засоби освітлення та засоби регулювання руху транспортних засобів через перехрестя (світлофори) були вимкненні та регулювання проїзду через нерегульоване перехрестя здійснюється на підставі дорожніх знаків. Під`їхавши до перехрестя по вул. Василя Сергієнко, на виконання п. 1.12, 1.13 Правил дорожнього руху переконався в безпечності проїзду по нерегульованому перехрестю з пріоритетним напрямком руху транспортних засобів по головній дорозі на якій не перебував, після чого здійснив проїзд по перехрестю при чому не перешкоджаючи рух транспортним засобам які рухались по головній дорозі. В наступному його було зупинено працівниками поліції. Під час складання протоколу про адміністративне правопорушення працівником поліції а саме інспектором Смолій Л.О. взагалі не бралися до уваги його доводи та факти, щодо невинуватості, не допитано свідка який знаходився в транспортному засобі та не зазначено зауваження в протоколі про адміністративне правопорушення, не надано можливості ознайомитися в достатньому обсязі з доказами на які посилалась інспектор Смолій Л.О.

Інспектор Смолій Л.О. не дослідила склад адміністративного правопорушення, його суб`єктивну сторону, обов`язковою ознакою якої є вина, яка має бути доведена.

Посилання Інспектора Смолій Л.О. в постанові про вчинення адміністративного правопорушення на порушення п. 14 ПДР України взагалі не відповідає фабулі адміністративного правопорушення.

Просить суд скасувати повністю постанову про вчинення адміністративного правопорушення, та закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення та скасувати адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 гривень.

Ухвалою від 13.04.2023 року, позовну заяву залишено без руху для усунення недоліків.

Ухвалою від 25.04.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі.

17.05.2023 року до суду від представника Департаменту патрульної поліції надійшов відзив на позов, у якому, окрім іншого вказано, що 26.02.2023 року під час несення служби поліцейським Управління патрульної поліції в Запорізькій ДГТГТ було зупинено транспортний засіб, під керуванням водія ОСОБА_1 який під час проїзду перехрестя, де головна дорога змінює напрямок руху, не дав дорогу транспортному засобу, котрий рухався праворуч у попутному напрямку, чим порушив п.16.14 ПДР України.

Зупинивши автомобіль, представившись, була вказана причина, а саме те що порушив позивач вимоги ПДР України.

В ході розгляду справи, було роз`яснено та дотримано права особи, що притягається до адміністративної відповідальності, згідно статті 63 Конституції України та статті 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Позивач, будь яких клопотань не заявляв.

08.06.2023 року до суду від представника Департаменту патрульної поліції надійшов уточнений відзив на позов, у якому, окрім вказаного у попередньому відзиві вказано, що у зв`язку з обставинами, які не були відомі Відповідачу, на момент надходження позовної заяви, до суду не було надто відеозапис порушення Позивачем Правил дорожнього руху, але оскільки після, направлення відзиву(15.05.2023) через обставини, котрі не залежать від дій представника, був встановлений факт наявності відеозапису, який безпосередньо був здійснений співробітником поліції, який здійснював фіксацію адміністративного правопорушення та подальше його документування порушення ПДР, саме тому, вважає за потрібне прийняти до уваги уточнений відзив та відеозапис як фактичний доказ щодо вчиненим адміністративного правопорушення для повного, всебічного та об`єктивного розгляду обставин справи.

Обставини, на які вказує Позивач, не виключають подію інкримінованого йому правопорушення, та склад такого правопорушення у його діях.

Просить у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Також до суду наданий диск з відеозаписом.

Ухвалою від 17.08.2023 року, здійснена заміна неналежного відповідача інспектора 3 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції в Запорізькій області Смолій Л.О., на належного відповідача - Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції, а Інспектора 3 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції в Запорізькій області Смолій Лідію Олександрівну, залучено до участі у справі в якості третьої особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

Представник відповідача і третя особа у судове засідання не з`явилися, причина неявки суду не повідомлена. Відзив і уточнений відзив місять посилання про розгляд справи без участі представника.

Позивач не заперечував проти розгляду справи за відсутності відповідача та третьої особи.

У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги з мотивів викладених у адміністративному позові. Також пояснив, що у нічний час доби він під`їхав до перехрестя, праворуч автомобілів не було, а ліворуч стояла патрульна машина. Позивач переконавшись у безпеці руху здійснив поворот, і коли від`їхав побачив у дзеркало заднього виду, що за ним їде автомобіль патрульної поліції. Потім його зупинили представились і повідомили про порушення правил переїзду перехрестя а саме не надав перевагу у русі автомобілю праворуч. Позивач повідомив, що він нікому не заважав, однак його пояснення не були прийняті до уваги, а також не опитали свідка який знаходився в його автомобілі. Вказав, що поліцейськими не було дотримано його прав на ознайомлення з відеозаписом і проведення опитування свідка.

Суд, розглянувши надані документи, оглянувши наданий відеозапис, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, встановив наступні факти та відповідні до них правовідносини.

Як вбачається з матеріалів справи, 26.02.2023 року інспектором Смолій Л.О. стосовно позивача винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАС №6602994, якою за порушення ч.2 ст. 122 КУпАП, на позивача накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн.

Згідно вказаної постанови, 26.02.2023 року, о 22-51 годин у м. Запоріжжі по вул. Василя Сергієнка 66, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Wolkswagen Golf НОМЕР_1 при проїзду перехрестя де головна дорога змінює напрямок руху не пропустив авто яке рухалось праворуч, чим порушив п. 16.14 ПДР.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених у тому числі статтею 122 КУпАП.

Тобто, оформлення адміністративного матеріалу, складення та винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху є складовою виконання посадовою особою Національної поліції України своїх процесуальних обов`язків передбачених законом.

Посилання позивача у тексті позову на позбавлення його юридичної допомоги, окрім тверджень самого позивача, іншими належними та допустимими доказами не підтверджено, та суду не надано.

Будь яких клопотань про допит свідків або витребування доказів, суду не заявлялось.

Щодо вимог позивача про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачене адміністративну відповідальність.

Частиною 2 статті 122 КУпАП встановлено, що порушення правил дорожнього руху, вказаних у цій частині, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до пункту 16.14. ПДР України, якщо головна дорога на перехресті змінює напрямок, водії транспортних засобів, які рухаються по ній, повинні керуватися між собою правилами проїзду перехресть рівнозначних доріг.

Відповідно до пункту 16.12. ПДР України, на перехресті рівнозначних доріг водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу транспортним засобам, що наближаються праворуч, крім перехресть, де організовано круговий рух.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем було притягнуто позивача до відповідальності за порушення пункту 16.14. Правил дорожнього руху.

Постанова була складена в електронній формі у вигляді стрічки, яка була роздрукована за допомогою спеціальних технічних пристроїв, копія якої була вручена позивачеві, після розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п. 1 Розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення або місцем проживання правопорушника.

Оскаржувана постанова складена у відповідності до вимог ст. 276 КУпАП у визначеному правовою нормою місці розгляду справи про адміністративне правопорушення, оскільки, як роз`яснено у Рішенні Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року(№ 5-рп/2015) словосполучення «за місцем його вчинення», вжите у названій статті, визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

У даному випадку, спірна постанова складена відповідачем у межах відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на територію якої розповсюджувалися повноваження відповідача.

Таким чином, оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності правомірно складена на місці вчинення правопорушення, що передбачено нормами діючого законодавства.

Суд зазначає про те, що законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість (тяготіє до кримінального), а тому з урахуванням принципів і загальних засад КУпАП, практики Європейського Суду по правах людини, передбачається принцип презумпції невинності особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, у тому числі, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.

Згідно зі ст. 70 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Оглянувши наданий відповідачем відеодиск, судом вставлено, що автомобіль під керуванням позивача, здійснив рух на перехресті рівнозначних доріг, не надавши дорогу транспортному засобу, що наближався праворуч.

Посилання позивача, що було темно і він впевнився у безпеці руху, та праворуч не було ніяких автомобілів, суд відхиляє з огляду на те, що з відеозапису вочевидь вбачається наявність автомобіля праворуч перед яким безпосередньо проїхав автомобіль позивача, а враховуючи темний час доби, позивач беззаперечно повинен був бачити автомобіль праворуч який, рухався з увімкненим світлом.

Таким чином суд вважає підтвердженим, що ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 16.14. Правил дорожнього руху.

Відповідно до ч.1 ст. 17 Закону України «про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У рішенні ухваленому 29.06.2007 року у справі «ОГаллоран та Франціс проти Сполученого Королівства», Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати, постановив, що будь яка особа яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є такими, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодилися нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Кодекс адміністративного судочинства України передбачає не лише обов`язок суб`єкта владних повноважень (відповідача у справі) щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності (ч. 2 ст. 77 КАС України), але й обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ч. 1 ст. 77 КАС України).

Доказів неправомірної поведінки відповідача, або третьої особи, суду не надано, приймаючи оскаржувану постанову посадова особа реалізовувала свої повноваження по забезпеченню безпеки дорожнього руху.

Належних доказів в обґрунтування обмеження реалізації процесуальних прав позивача, які також могли потягти незаконність винесеної постанови, позивачем також не надано, і судом не встановлено.

Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позову.

Керуючись ст. 2, 5, 9, 72-79, 90, 242-246, 262, 286 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 про скасування постанови серії ЕАС №6602994 від 26.02.2023 року, закриття провадження по справі, та скасування адміністративного стягнення - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: