Справа № 520/366/22
Суддя: Макаренко Я.М.
Дата ухвалення: 2023-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2023 р. Справа № 520/366/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Макаренко Я.М.,

Суддів: Любчич Л.В. , Жигилія С.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 19.06.2023, головуючий суддя І інстанції: Григоров Д.В., м. Харків, по справі № 520/366/22

за позовом ОСОБА_2

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2023 року ОСОБА_1 (надалі заявник, апелянт) через систему «Електронний суд» звернулась до Харківського окружного адміністративного суду із заявою про зміну сторони виконавчого провадження у справі №520/366/22 за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, в якій просить суд здійснити заміну сторони стягувача у виконавчому провадженні з ОСОБА_2 , який був позивачем, на правонаступника - ОСОБА_1 , у зв`язку із смертю позивача.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 19 червня 2023 року заяву ОСОБА_1 про зміну сторони виконавчого провадження у справі №520/366/22 за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, залишено без задоволення.

Заявник, не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 19 червня 2023 року та прийняти постанову, якою задовольнити в повному обсязі заяву про заміну стягувача у виконавчому провадженні. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки положенням статей 52, 379 КАС України та статей 52, 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», адже недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується членам його сім`ї за умовами, якщо саме ці суб`єкти правовідносин звернулися за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини, а якщо у цей проміжок часу не звернулися, сума недоотриманої пенсії набирає іншої правової якості переходить у спадщину, яку члени сім`ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці, можуть отримати її як спадщину. Таким чином, апелянт зауважує, що суми соціальних виплат за таких обставин передаються членам сім`ї спадкодавця. При цьому, суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, слід вважати і суми пенсії, які не були отримані пенсіонером за життя, внаслідок неправомірних дій органу Пенсійного фонду України, який не виконав у добровільному порядку судове рішення, що набрало законної сили, і яким пенсійний орган було зобов`язано провести нарахування та виплату підвищення до пенсії. Приводячи таку правому позицію, заявник посилається на постанови Верховного Суду від 13.12.2018 у справі №2-а-1710/11, від 14.02.2019 у справі №2-а-2727/11/2209, від 07.03.2019 у справі №617/7748/12, від 08.08.2019 у справі №127/2-а-11792/11, від 05.08.2020 у справі № 673/393/19, від 27.08.2020 у справі №804/536/18.

Крім того, апелянт наполягає на застосуванні висновків у справі №420/5042/22 (ухвала Верховного Суду від 23.05.2023), де було зауважено, що за ч.1 ст.91 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-ХІІ суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Відтак, апеляційна скарга обґрунтована доводами про те, що відповідні правовідносини допускають правонаступництво, адже заявник як дружина померлого має право на одержання сум пенсії, не отриманих пенсіонером, незалежно від того, чи забезпечується заявниця пенсією у разі втрати годувальника. Тому при розгляді даної справи слід врахувати висновки Верховного Суду, викладені в ухвалі від 19.06.2023 №420/3445/22.

У відповідності до пунктів 1 та 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю, а також у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Враховуючи те, що від учасників справи не надійшло клопотання про розгляд справи за їх участю, правовідносини та предмет доказування у справі, не вимагають витребування нових доказів та проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, то за таких обставин колегія суддів вважає за необхідне розглянути справу в порядку письмового провадження.

За приписами статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (частина перша). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язкової підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (частина друга).

Згідно з частиною четвертою статті 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вивчивши обставини справи, перевіривши ухвалу суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи колегією суддів встановлено, що 06 січня 2022 року ОСОБА_2 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови ОСОБА_2 в проведенні перерахунку та виплати пенсії з 01.04.2019 року на підставі довідки Харківського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки №ФХ81312 від 03 вересня 2021 року, виданої станом на 05.03.2019 року у відповідності до вимог ст. 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб";

- зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Харківській області з 01.04.2019 року перерахувати та виплачувати пенсію ОСОБА_2 на підставі довідки Харківського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки №ФХ81312 від 03 вересня 2021 року, виданої станом на 05.03.2019 року у відповідності до вимог ст. 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", та здійснити виплату різниці між максимально нарахованим та фактично виплаченим розміром з 01.04.2019 року по день проведення перерахунку.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2022 року у справі № 520/366/22 позовну заяву ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо не проведення перерахунку основного розміру пенсії ОСОБА_2 з 01.04.2019 на підставі нової довідки про розмір грошового забезпечення №ФХ81312 від 03.09.2021, наданої Харківським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області провести з 01.04.2019 перерахунок та виплату основного розміру пенсії ОСОБА_2 у розмірі грошового забезпечення, на підставі довідки №ФХ81312 від 03.09.2021 наданої Харківським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії з 01.04.2019.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Також вказаним рішенням стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір в сумі 908, 00 гривень.

За даними Єдиного реєстру судових рішень, вказане рішення набрало законну силу 15 березня 2022 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 09.12.2022 виконавчим комітетом Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області (а.с. 42).

Дружина померлого (а.с. 41) подаючи заяву про заміну сторони виконавчого провадження зазначила, що це необхідно їй для отримання заборгованості перед її чоловіком у сумі 2 333 849,25 гривень при виконанні виконавчого листа у справі №520/366/22.

Вирішуючи спірне питання, суд першої інстанції виходив з того, що в даному випадку питання недоотриманої пенсії померлого пенсіонера повинно вирішуватись в порядку, встановленому Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та, в разі порушення прав заявниці у цих правовідносинах, це складатиме предмет окремого позову.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Статтею 52 КАС України закріплені положення стосовно процесуального правонаступництва та указано, що у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

За приписами частин першої 379 КАС України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження (частина четверта статті 379 КАС України).

За загальним правилом, встановленим частиною першою статті 52 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV), сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.

Відповідно до статті 61 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон №2262-ХІІ) суми пенсії, які підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.

Норми статті 61 Закону № 2262-ХІІ також узгоджується з положеннями Цивільного кодексу України.

Так, згідно з статтями 1218, 1219 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема, права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом.

Відповідно до частини першої статті 1227 Цивільного кодексу України, суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Тобто, Закон № 2262-ХІІ визначає спеціальний правовий режим грошових коштів у вигляді пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю. Такий підхід до врегулювання цих правовідносин має соціальне спрямування через закріплення спеціального порядку переходу права на отримання зазначених сум до певного кола осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника або є членами сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті.

Отже, у разі переходу до вказаних осіб належних спадкодавцеві соціальних виплат, відповідні відносини не є спадковими, у зв`язку з чим не застосовуються норми спадкового права. У цьому випадку право вимоги у зазначених осіб виникає не внаслідок спадкового правонаступництва, а через інший юридичний склад та у спеціально визначений законом порядок. Зокрема, відповідно до частини третьої статті 61 Закону № 2262-ХІІ, зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше шести місяців після смерті пенсіонера.

Поряд з цим, вимоги зобов`язального характеру, заявлені позивачем у цій справі, нерозривно пов`язані з особою спадкодавця і не допускають правонаступництва, а тому заміна сторони в виконавчому провадженні, у цьому випадку, не є належним способом захисту прав заявника.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що спірні правовідносини не допускають правонаступництва, у зв`язку з чим суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для заміни сторони/стягувача у виконавчому провадженні.

Вказані висновки суду узгоджуються з правовою позицією, викладеною Верховним Судом у постановах від 16.05.2023 у справі № 420/288/21, від 27.09.2023 у справі №420/16546/21, від 15.11.2023 по справі № 420/1436/21, від 28.11.2023 у справі №420/244/20 та від 05.12.2023 у справі №420/18164/21. При вирішенні наведеного спору колегія суддів враховує вказані правові позиції, які в силу приписів частини п`ятої статті 242 КАС України та частини шостої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є обов`язковими.

Відповідно до правових висновків Великої Палати Верховного Суду, наведених у постанові від 30.01.2019 у справі №755/10947/17, суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Верховного Суду, а тому до спірних правовідносин підлягає застосуванню саме правова позиція Верховного Суду, викладена у постановах зазначених вище.

Також колегія суддів зазначає, що дії щодо заміни стягувача у виконавчому провадженні не призведуть до ефективного захисту порушених її прав. Натомість, відмова пенсійного органу у виплаті ОСОБА_1 належних спадкодавцеві соціальних виплат є підставою для звернення останньої до суду із позовом за захистом своїх прав.

Поряд з цим, посилання апеляційної скарги на правові позиції Верховного Суду, викладені у постановах від 13.12.2018 у справі №2-а-1710/11, від 14.02.2019 у справі №2-а-2727/11/2209, від 07.03.2019 у справі №617/7748/12, від 08.08.2019 у справі №127/2-а-11792/11, від 05.08.2020 у справі № 673/393/19, від 27.08.2020 у справі №804/536/18, від 24.04.2018 у справі №2а/0612/649/11, від 03.05.2018 у справі №2-а-1864/10, від 13.12.2018 у справі №2-а-1710/11, від 29.01.2020 у справі №815/1303/17, від 14.06.2021 у справі №2- а-1411/11, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки предметом судового розгляду у вказаних справах були зовсім інші правовідносини, зокрема, пенсії спадкодавців призначались за вимогами Законів України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», «Про соціальний захист дітей війни», «Про пенсійне забезпечення» та «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», що виключає застосування положень Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», в тому числі, положень статті 61 приведеного Закону.

Щодо посилань заявника на ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження Верховного Суду у справах № №300/4435/21 від 26.01.2023, № 420/6747/21 від 20.03.2023 та №420/5042/22 від 23.05.2023, колегія суддів відхиляє такі посилання, оскільки згідно висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 30.01.2019 по справі № 755/10947/17, суди при вирішенні спорів мають враховувати останню правову позицію Верховного Суду.

Між тим, колегія суддів не бере до уваги посилання апелянта на рішення апеляційної інстанції, оскільки відповідно до частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, підлягає врахуванню судом при розгляді цієї справи практика саме Верховного Суду.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване судове рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, при цьому доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Відповідно до положень статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладені обставини та з огляду на наведені положення законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 19.06.2023 по справі № 520/366/22 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)Я.М. Макаренко
Судді(підпис) (підпис) Л.В. Любчич С.П. Жигилій