Справа № 743/1732/23
Суддя: Кравчук М. В.
Дата ухвалення: 2023-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 743/1732/23
Провадження № 2-а/743/9/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2023 року смт Ріпки

Ріпкинський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді: Кравчук М. В.

за участю секретаря: Воєдило О. В.

позивача ОСОБА_1 , представника позивача Чікової Т. А., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Державної екологічної інспекції у Чернігівської області про визнання протиправною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

19.10.2023 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державної екологічної інспекції у Чернігівської області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення № 35/02 від 09.10.2023 р.

Позовна заява мотивована тим, що державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Чернігівської області Бабенком Віктором Івановичем при складані протоколу про адміністративне правопорушення та постанови про накладення адміністративного стягнення допущено неточності: стаття має дві частини, однак при складанні протоколу та постанови в порушення вимог законодавства не вказано, за якою частиною статті притягується позивач. Матеріали справи окрім протоколу про адміністративне правопорушення від 09 жовтня 2023 року інших доказів вчинення правопорушення не містять. При складанні протоколу та прийнятті постанови відповідач не залучив захисника, чим порушив право позивача на захист.

За таких обставин, позивач просить визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення № 35/02 від 09.10.2023 р.

Ухвалою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 11.12.2023 р. відкрито провадження у справі та справу призначено до судового розгляду.

18.12.2023 р. від відповідача надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності, зареєстроване за вх. № 4247/23.

19.12.2023 р. до суду надійшов відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що відповідач позовні вимоги не визнає, мотивуючи це тим, що 21.09.2023 р. на пульт оператора служби 102 надійшло повідомлення, що в селі Ямище сусіди палять на городі бур`ян, через це немає чим дихати та дим заважає. Як вбачається з рапорта помічника чергового відділення поліції № 2 ЧРУП ГУНП в Чернігівській області від 21.09.2023 р., поліцейськими які прибули на місце події було встановлено, що ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 на своєму подвір`ї палив бур`ян. Поліцейським ВП №2 ЧРУП ГУНП в Чернігівській області сержантом поліції Мороз В. В. від учасників події було відібрано письмове пояснення. По суті заданих питань ОСОБА_1 пояснив, що 21.09.2023 р. близько 13-ї години він за адресою свого проживання у себе на городі спалював бур`ян, який залишився після збирання врожаю картоплі.

Відповідач звертає увагу суду на те, що до протоколу додані матеріали поліції щодо виявленого правопорушення, що спростовує доводи позивача про існування єдиного доказу у вигляді протоколу.

Крім того, відповідач зауважує, що у протоколі ОСОБА_1 власноручно зробив запис: «З протоколом згоден. Не заперечую про розгляд справи». Також в протоколі є підпис позивача про роз`яснення йому, як порушнику, його прав відповідно до ст. 268 КУпАП, де, зокрема, зазначено, що він має право при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.

Вказане, на думку відповідача, засвідчує роз`яснення позивачу права на залучення адвоката. Протокол містить підпис особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також відмітку про отримання ОСОБА_1 другого примірника протоколу, розгляд справи про адміністративне правопорушення відбувся 09.10.2023 р. у присутності позивача.

Щодо незазначення частини норми у оскаржуваній постанові, відповідачем зауважено, що це відбулося внаслідок описки, але короткий виклад обставин та суть правопорушення повністю відповідають диспозиції ч. 1 ст.771 КУпАП, адміністративне стягнення застосоване у мінімальному розмірі санкції, передбаченої частиною 1 вказаної статті. Тому, на думку відповідача, така описка жодним чином не вплинула на кваліфікацію вчиненого позивачем адміністративного правопорушення та застосування розміру санкції. Також вказана обставина не спростовує факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Відповідач вважає, що оскаржувана постанова складена у відповідності до вимог ст. 283 КУпАП.

У судовому засіданні позивач та його представник підтримали доводи, викладені у позовній заяві. На запитання головуючого судді позивач зазначив, що спалював залишки рослинності, зібрані у купу.

Заслухавши доводи учасників засідання, дослідивши матеріали справи, суд зважає на таке.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, ОСОБА_1 вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 40 Закону України «Про рослинний світ», тим, що 21 вересня 2023 року о 13 год. 00 хв. в АДРЕСА_1 на присадибній земельній ділянці допустив спалювання залишків сухої рослинності, сухої трави без дозволу.

Керуючись ст.771, статтями 2421, 283, 284 КУпАП, а також ст. ст. 26, 27, 40 Закону України «Про рослинний світ», ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.771 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3060, 00 грн.(а. с. 5).

У постанові наявний підпис позивача поряд з датою «09 жовтня 2023 року».

Також у протоколі про адміністративне правопорушення № 000664 від 09.10.2023 р. у графі «Порушнику роз`яснено права відповідно до статті 268 КУпАП» підпис позивача в наявності (а. с. 4, зворот).

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає про таке.

Частиною 1 статті 771 КУпАП передбачена відповідальність за випалювання стерні, луків, пасовищ, ділянок із степовою, водно-болотною та іншою природною рослинністю, рослинності або її залишків та опалого листя на землях сільськогосподарського призначення, у смугах відводу автомобільних доріг і залізниць, у парках, інших зелених насадженнях та газонів у населених пунктах без дотримання порядку, встановленого центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища.

Згідно п. 1 Положення про Державну екологічну інспекцію України, затвердженого постановою КМ України від 19 квітня 2017 р. № 275, Державна екологічна інспекція України (Держекоінспекція) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра захисту довкілля та природних ресурсів і який реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.

Відтак в силу положень ст. 2421 КУпАП постанова складена уповноваженим органом.

Згідно ч. 6 ст. 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

З положень вказаної норми очевидно випливає, що присадибною земельною ділянкою є земельна ділянка, призначена для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд.

Інспектором класифіковано об`єкт випалювання як залишки сухої рослинності, сухої трави на присадибній ділянці.

Натомість, судом не вбачається з оскаржуваної постанови об`єктів випалювання, що мають відповідати переліку, зазначеному у статті 771 КУпАП, а саме: 1) стерня; 2) лук; 3) пасовище; 4) ділянка із степовою рослинністю; 5) ділянка із водно-болотною рослинністю; 6) ділянка із природною рослинністю; 7) земля сільськогосподарського призначення; 8) смуга відводу автомобільних доріг; 9) смуга відводу залізниць; 10) парк; 11) зелене насадження у населеному пункті; 12) газон у населеному пункті.

Зокрема, але не виключно, матеріалами справи не підтверджується, що випалювання залишків рослинності відбувалося саме на землях сільськогосподарського призначення, оскільки за цільовим призначенням присадибна ділянка даній категорії земель не відповідає.

Також з матеріалів справи вбачається, що спалювання відбувалося відносно антропогенної рослинності, а не природної.

При цьому, види зелених насаджень класифіковано у Правилах утримання зелених насаджень у населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 10.04.2006 р. № 105, та усі вони стосуються озеленення населених пунктів.

Згідно ч. 10 Порядку видалення дерев, кущів, газонів і квітників у населених пунктах, затвердженого постановою КМ України від 01.08.2006 р. № 1045, видалення зелених насаджень на земельній ділянці, яка перебуває у приватній власності, та на присадибній ділянці здійснюється за рішенням власника (користувача) земельної ділянки без сплати їх відновної вартості.

Зі змісту вказаного Порядку не вбачається, що рослинні залишки сезонного врожаю є зеленими насадженнями населеного пункту.

Крім того, у оскаржуваній постанові зазначені дії ОСОБА_1 як «спалювання», що між тим не є тотожним поняттю «випалювання» за локалізацією вогню (локальний осередок для знищення зібраних залишків рослинності чи певна площа території, яка очищується від рослинності, що покриває її, відповідно).

З оскаржуваної постанови та додатків до неї не вбачається, яким чином та на яку територію розповсюджувався вогонь (не конкретизовано спосіб вчинення правопорушення). Між тим, категорія «спалювання» не відповідає категорії «випалювання», відображеній у диспозиції частини першої статті 771 КУпАП, що має вплив на встановлення складу правопорушення.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд зауважує, що вищезазначені неточності не дозволяють встановити склад правопорушення у діях ОСОБА_1 .

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Недоведеність відповідачем об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого частиною першою статті 771 КУпАП, у діях ОСОБА_1 суд тлумачить на користь позивача.

В свою чергу, недоведеність відповідачем наявності об`єктивної сторони у зазначеному ним складі правопорушення виключає можливість притягнення позивача до адміністративної відповідальності, оскільки згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Вказана судом підстава є самостійною для задоволення позовних вимог, а тому інші доводи позивача оцінці не підлягають.

Підсумовуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю у зв`язку з недоведеністю суб`єктом владних повноважень існування складу адміністративного правопорушення.

Згідно ст. 271 КАС України у справах, визначених статтями 273-277, 280-289 цього Кодексу, суд проголошує повне судове рішення.

Копії судових рішень у справах, визначених цією статтею, невідкладно видаються учасникам справи або надсилаються їм, якщо вони не були присутні під час його проголошення.

Питання розподілу судових витрат вирішенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 77, 139, 229, 246, 271, 286 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення № 35/02 від 09 жовтня 2023 року.

Справу про адміністративне правопорушення закрити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано протягом десяти днів з моменту проголошення до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Суддя М. В. Кравчук