Справа № 160/26161/23
Суддя: Луніна Олена Станіславівна
Дата ухвалення: 2023-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Луніної О.С., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «СУХА БАЛКА» до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -
17.11.2023 року до суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач вказує на необгрунтованість доводів відповідача та наполягає на задоволенні позовних вимог.
22.11.2023 року до суду надійшли додаткові пояснення відповідача, в яких СМУ ДПС по роботі з ВПП вважає свою правову позицію такою, що відповідає приписам чинного законодавства та наполягає, що позовні вимоги не є обгрунтованими, а тому не підлягають задоволенню.
28.11.2023 року до суду надійшли додаткові пояснення позивача, в яких підприємство зазначає, що під час формування податкового кредиту діяло відповідно до вимог податкового законодавства, усі господарські операції були реальними, а підстави, на які посилається відповідач не є обгрунтованими, наполягає на задоволенні заявлених позовних вимог.
За приписами ч. 1 ст. 257 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
Згідно зі ст. 258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Частинами 5, 8 ст. 262 КАС України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
За викладених обставин, відповідно до вимог ст.ст. 258, 262 КАС України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.
07.10 Добування залізних руд (основний);
85.32 Професійно-технічна освіта;
46.72 Оптова торгівля металами та металевими рудами;
46.90 Неспеціалізована оптова торгівля;
68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна;
41.20 Будівництво житлових і нежитлових будівель.
За результатом проведеної перевірки посадовими особами Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків складено акт № 823/32 00-04-04-02-06-00191329 від 04.08.2023 року, в якому зазначено результати перевірки визначення від?ємного значення з ПДВ, а саме:
« 3.3.1. За травень 2023 року ПрАТ «СУХА БАЛКА» задекларовано від?ємне значення різниці між сумою податкового зобов?язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду рядок 19 (рядок 17 рядок 9 декларації) 50 476 088 грн.
Перевіркою достовірності і правильності визначення суми від?ємого значення різниці між сумою податкового зобов?язання та сумою податкового кредиту поточного звітного періоду, а саме травень 2023 року, (показник рядка 19 Декларації) встановлено завищення ПрАТ «СУХА БАЛКА» цього показника на суму 18 330 грн, внаслідок заниження показника рядка 9 Декларації.
за травень 2023 року складає 17 798 292 грн в т. ч. по періодам: лютий 2023 року 913108 грн, квітень 2023 року 14 561 878 грн, травень 2023 року 2 323 306 грн.
Перевіркою достовірності і правильності визначення суми від?ємного значення, яка підлягає бюджетному відшкодуванню (показник рядка 20.2 Декларації) в травні 2023 року встановлено її завищення на 2100 грн.
3.3.3. Сума від?ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (показник рядка 21 Декларації):
за травень 2023 року складає 32 677 796 грн в т. ч. по періодам: травень 2022 року 176 190 грн, червень 2022 року 1 850 699 грн, липень 2022 3 985 735 грн, серпень 2022 року 1 525 238 грн, вересень 2022 року 1 666 415 грн, грудень 2022 року 884 478 грн, квітень 2023 року 66 924 грн, травень 2023 року 22 522 117 грн.
Перевіркою достовірності та правильності визначення суми від?ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (показник рядка 21 Декларації) встановлено її завищення ПрАТ «СУХА БАЛКА» в травні 2023 року на суму 16 230 гривень, внаслідок завищення показника рядка 19 Декларації (зазначеного у п. 3.3.1 цього пункту).
Перевіркою ПрАТ «СУХА БАЛКА» дотримання податкового законодавства при декларуванні за травень 2023 року від?ємного значення податку на додану вартість. У тому числі заявленого до відшкодування встановлено порушення:
-п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-ІV (зі змінами та доповненнями), що призвело до завищення суми податкового кредиту по декларації з ПДВ за травень 2023 року на суму 18 191,0 грн та заниження податкових зобов?язань по декларації з ПДВ за травень 2023 року на 139,0 гривень.
Враховуючи вищевикладене порушено:
п. 200.1, абз. б) п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України (зі змінами та доповненнями, діючими в період, що охоплений перевіркою), внаслідок чого завищено суму, що підлягає бюджетному відшкодуванню за травень 2023 року в розмірі 2100 гривень;
Згідно з висновком акту № 823/32 00-04-04-02-06-00191329 від 04.08.2023 року:
Враховуючи викладене порушено:
-п. 200.1, абз. б) п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України (зі змінами та доповненнями, діючими в період, що охоплений перевіркою), внаслідок чого завищено суму, що підлягає бюджетному відшкодуванню за травень 2023 року в розмірі 2100 гривень;
2) п. 201.1, 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України в частині не реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, а саме відсутність реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до неї за травень 2023 року на суму 138,95 грн.»
ПрАТ «СУХА БАЛКА», не погодившись з висновками акту перевірки подало до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків заперечення (від 29.08.2023 № 61.6/1895)на акт № 823/32 00-04-04-02-06-00191329 від 04.08.2023 року.
За результатом розгляду поданих позивачем заперечень, Східне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків листом № 5228/6/32-00-04-04-02-02 від 21.09.2023 року повідомило позивача про те, що висновки стосовно порушень, викладених в акті перевірки від 04.08.2023 року № 823/32 00-04-04-02-06-00191329, є об`єктивними, обґрунтованими, задокументованими та такими, що відповідають нормам чинного законодавства.
На підставі виявлених порушень, Східним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків прийнято:
Позивач, вважаючи податкові повідомлення-рішення протиправними, звернувся до суду з позовною заявою про їх скасування.
Розглядаючи даний спір по суті заявлених позовних вимог та надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.
За приписами п.п. 78.1.8 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України документальна позапланова перевірка здійснюється у випадку подання платником податків декларації, в якій заявлено до відшкодування з бюджету податок на додану вартість, за наявності підстав для перевірки, визначених у розділі V цього Кодексу, та/або з від`ємним значенням з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень.
Документальна позапланова перевірка з підстав, визначених у цьому підпункті, проводиться виключно щодо законності декларування заявленого до відшкодування з бюджету податку на додану вартість та/або з від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень.
Згідно з п. 79.2 ст. 79 Податкового кодексу України документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.
У разі надіслання (вручення) відповідно до статті 42 цього Кодексу платнику податків (його представнику) копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення позапланової невиїзної перевірки, шляхом надсилання за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення документальна позапланова невиїзна перевірка (крім перевірки, визначеної статтею 200 цього Кодексу) розпочинається не раніше 30 календарного дня з дати надсилання такого повідомлення та копії наказу.
Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.
Жодних доказів порушення порядку проведення перевірки позивачем суду не надано.
За викладених обставин, суд дійшов висновку, що документальна позапланова невиїзна перевірка проведена відповідачем за наявності на те підстав, визначених п.п. 78.1.8 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України, та з дотриманням вимог податкового законодавства щодо порядку її проведення.
Приписами п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України передбачено, що до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:
а) придбання або виготовлення товарів та послуг;
б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);
в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;
г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу;
ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
Згідно п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:
дата списання коштів з рахунку платника податку в банку/небанківському надавачу платіжних послуг на оплату товарів/послуг, а в разі постачання товарів/послуг, оплата яких здійснюється електронними грошима, - дата списання електронних грошей платника податків як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, на електронний гаманець постачальника;
дата отримання платником податку товарів/послуг.
Для операцій із ввезення на митну територію України товарів датою віднесення сум податку до податкового кредиту є дата сплати податку за податковими зобов`язаннями згідно з пунктом 187.8 статті 187 цього Кодексу, а для операцій з постачання послуг нерезидентом на митній території України - дата складення платником податкової накладної за такими операціями, за умови реєстрації такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Датою збільшення податкового кредиту лізингоодержувача (орендаря) для операцій з фінансового лізингу (фінансової оренди) є дата фактичного отримання об`єкта фінансового лізингу (фінансової оренди) таким лізингоодержувачем (орендарем).
Датою віднесення сум до податкового кредиту замовника з договорів (контрактів), визначених довгостроковими відповідно до пункту 187.9 статті 187 цього Кодексу, є дата фактичного отримання замовником результатів робіт (оформлених актами виконаних робіт) за такими договорами (контрактами).
Для товарів/послуг, постачання (придбання) яких контролюється приладами обліку, факт постачання (придбання) таких товарів/послуг засвідчується даними обліку.
Відповідно до п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:
придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг;
придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи);
ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Умовами п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.
Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Під час проведення перевірки позивачем було надано контролюючому органу сертифікати якості у кількості 2 штуки на ізолятор ІТ-40, виданий ТОВ «Першотравенський завод електрофарфору», проте вказаний доказ відповідачем відхилено, зважаючи на те, що по ланцюгу постачання ТОВ «ТД «ПРОМ-КР» у квітні 2023 року відсутнє придбання у виробників та/або імпортерів товару ізолятор ІТ-40.
Тобто, відповідач перевірив можливість придбання контрагентом позивача вказаного приладу лише у квітні місяці 2023 року, не враховуючи, що вказаний товар можливо було придбати у попередні періоди, та дійшов висновку про нереальність походження товару, не перевіривши повну інформацію.
Таким чином, по взаємовідносинам позивача з вказаними контрагентами контролюючим органом не встановлено законне джерело походження товарів. В ході аналізу даних, що містяться у ЄРПН та АІС «Податковий блок» та наданих до перевірки документів за перевіряємий період перевіркою встановлено відсутність придбання товару по ланцюгу постачання до ризикового контрагента.
При цьому, суд зазначає, що за умовами п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних.
Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Водночас, відповідачем не надано жодного доказу того, що позивачем віднесено наведені вище суми ПДВ до податкового кредиту за господарським операціями по податковим накладним, які не зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Щодо відсутності придбання товару по ланцюгу постачання, то суд зазначає наступне.
Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» № 996-ХIV від 16.07.1999 року (далі - № 996-ХIV).
Відповідно до ст. 1 Закону № 996-ХIV господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.
За приписами ч. 1 ст. 9 Закону № 996-ХIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Таким чином, правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування витрат, що враховуються при визначені об`єкта оподаткування, та податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання у власній господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.
Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.
Норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування витрат та податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування витрат чи податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не було встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними.
Так, відповідач, зменшуючи від?ємне значення суми податку на додану вартість не надав жодного доказу нереальності господарських операцій між позивачем та його контрагентами, проте зазначає про ризиковість та не можливість встановлення законного походження джерела придбаних позивачем товарів.
Тобто, в акті перевірки відсутність реальності вчинення господарської діяльності пов`язується податковим органом з обставинами діяльності контрагентів, за ланцюгом постачання, що є неприпустимим як за законодавством України так і за міжнародними нормами.
Зокрема, ст. 61 Конституції України закріплює принцип індивідуального характеру юридичної відповідальності особи.
Крім того, рішеннями Європейського Суду від 09.01.2007 у справі «Інтерсплав проти України» та від 22.01.2009 «Булвес» АД проти Болгарії, які згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права, вказано на те, що коли Держави-члени Конвенції володіють будь-якою інформацією про зловживання у системі відшкодування ПДВ, що здійснюються конкретною компанією, вони можуть вжити відповідних заходів з метою запобігання або усунення таких зловживань… Суд вважає, що коли національна влада за відсутності будь-яких вказівок на пряму участь фізичної або юридичної особи у зловживаннях, пов`язаних зі сплатою ПДВ, що нараховується при низці операцій з поставок, або будь-яких вказівок на обізнаність про таке порушення, все таки карає одержувача оподатковуваної ПДВ поставки, який повністю виконав свої зобов`язання, за дії чи бездіяльність постачальника, який знаходився поза контролем одержувача і по відношенню до якого не було засобів відстеження і забезпечення його старанності, то влада виходить за розумні межі і порушує справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами загальних інтересів і вимогами захисту права власності.
Згідно з ч. 2 ст. 8 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.
Отже, виходячи з наведеного, порушення, допущені одним платником податків, за загальним правилом, не впливають на права та обов`язки іншого платника податків. Крім того, чинне законодавство не покладає на підприємство обов`язок збирання інформації про стан господарської діяльності та порушення підприємств-контрагентів.
Так само невиконання контрагентами своїх податкових обов`язків не може бути безумовним свідченням відсутності ділової мети та/або обізнаність платника податків із протиправним характером діяльності його контрагентів та відповідно недостовірності задекларованих даних податкового обліку платника податків.
Вказана правова позиція також відповідає правовим висновкам Верховного Суду, викладеним в постановах від 18.12.2018 року по справі № 816/1118/17, від 15.01.2019 року по справі №809/2918/13-а, що враховується судом, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.
Водночас, суд враховує, що за наслідками усіх господарських операцій, які контролюючий орган вважає ризиковими, зареєстровано податкові накладні, податковий орган не здійснював безпосередню перевірку вказаних господарських операцій, тому покладання на позивача тягаря відповідальності у вигляді зменшення суми податкового кредиту за висновки, які не грунтуються на об?єктивно встановлених фактах та доведених порушеннях податкового законодавства, суд вважає безпідставними.
При вирішенні спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, зокрема якщо предметом спору є достовірність первинних документів та підтвердження інших обставин реальності відображених у податковому обліку господарських операцій, необхідно враховувати, що відповідно до вимог частини другої ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У разі надання контролюючим органом доказів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать про те, що документи, на підставі яких платник податків задекларував податковий кредит та сформував витрати, що враховуються при визначені об`єкта оподаткування, містять інформацію, що не відповідає дійсності, платник податків має спростовувати ці доводи. Наведене випливає зі змісту частини першої статті 77 КАС України, згідно з якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Аналогічні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2022 року у справі № 160/3364/19.
Суд зазначає, що у акті перевірки відсутні будь-які докази про те, що позивачем свідомо недостовірно задекларовано відомості податкового обліку, за якими сформовано податковий кредит.
При цьому, постанови Верховного Суду, на які посилається відповідач, не підлягають застосуванню у цій справі, враховуючи, що відповідачем не встановлено у акті перевірки жодного порушення податкової дисципліни саме позивачем.
Згідно п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.
Відповідно до п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.
За умовами п. 89 підр. 2 розділу ХХ Податкового кодексу України, тимчасово, протягом дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, та шести місяців після місяця, в якому воєнний стан буде припинено або скасовано, реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних здійснюється з урахуванням таких граничних строків:
для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до 5 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені;
для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 18 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені;
для розрахунків коригування, складених постачальником товарів/послуг до податкової накладної, що складена на отримувача - платника податку, в яких передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, - протягом 18 календарних днів з дня отримання такого розрахунку коригування до податкової накладної отримувачем (покупцем).
ПрАТ «СУХА БАЛКА» в рядку 14 декларації з ПДВ «коригування податкового кредиту» відобразило суму податкового кредиту на зменшення в сумі 139,00 грн з періодом травень 2019 року. Причина коригування повернення передплати. Розрахунок коригування ПДВ в ЄРПН не зареєстрований.
Відповідно до п. 192.1 ст. 192 Податкового кодексу України якщо після постачання товарів/послуг здійснюється будь-яка зміна суми компенсації їх вартості, включаючи наступний за постачанням перегляд цін, перерахунок у випадках повернення товарів/послуг особі, яка їх надала, або при поверненні постачальником суми попередньої оплати товарів/послуг, суми податкових зобов`язань та податкового кредиту постачальника та отримувача підлягають відповідному коригуванню на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, складеному в порядку, встановленому для податкових накладних, та зареєстрованому в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Розрахунок коригування до податкової накладної не може бути зареєстрований в Єдиному реєстрі податкових накладних пізніше 1095 календарних днів з дати складання податкової накладної, до якої складений такий розрахунок коригування.
Розрахунок коригування, складений постачальником товарів/послуг до податкової накладної, яка складена на отримувача - платника податку, підлягає реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних:
постачальником (продавцем) товарів/послуг, якщо передбачається збільшення суми компенсації їх вартості на користь такого постачальника або якщо коригування кількісних та вартісних показників у підсумку не змінює суму компенсації;
отримувачем (покупцем) товарів/послуг, якщо передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, для чого постачальник надсилає складений розрахунок коригування отримувачу.
Аналіз наведеної норми права дає підстави для висновку про те, що у випадку повернення постачальником суми попередньої оплати товарів/послуг, суми податкових зобов`язань та податкового кредиту постачальника та отримувача підлягають відповідному коригуванню, а розрахунок коригування підлягає реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних. Водночас розрахунок коригування в ЄРПН не може бути зареєстрований пізніше 1095 календарних днів з дати складання податкової накладної.
При цьому, суд зазначає, що Податковим кодексом України та будь-яким іншим нормативно-правовим актом не встановлено обов?язок платника податків зареєструвати окрему податкову накладну за фактом повернення постачальником суми попередньої оплати за товар/послуги.
Згідно п. 198.5 ст. 198 Податкового кодексу України платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися:
а) в операціях, що не є об`єктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу) або місце постачання яких розташоване за межами митної території України;
б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу та операцій, передбачених пунктом 197.11 статті 197 цього Кодексу);
в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів;
г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).
Аналіз наведеної вище норми дає підстави для висновку, що вона не регулює питання реєстрації податкової накладної за фактом повернення постачальникові попередньої оплати за товар/послуги, отже посилання відповідача на необхідність застосування до спірних правовідносин приписів п. 198.5 ст. 198 ПКУ суд вважає незаконними.
Вільне, на власний розсуд трактування норм Податкового кодексу України, не може бути законною підставою для застосування до позивача штрафних санкцій за невчинення дій, вчинення яких не передбачено ПКУ, за умови дотримання підприємством податкової дисципліни.
Крім того, суд зазначає, що одним з основних принципів податкового законодавства України, що закріплений у підпункті 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 Податкового кодексу України, є те, що в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, презюмується правомірність рішень платника податку.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (частина 1статті 90Кодексу адміністративного судочинства України).
Враховуючи сукупність викладених обставин, системно проаналізувавши норми законодавства, оцінивши наявні докази у їх сукупності при безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, за результатами з`ясування обставини у справі та їх правової оцінки, суд дійшов висновку про наявність законних підстав для задоволення позовних вимог.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень вказаного Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись ст.ст. 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Адміністративний позов Приватного акціонерного товариства «СУХА БАЛКА» до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.С. Луніна