Справа № 260/3879/23
Суддя: Затолочний Віталій Семенович
Дата ухвалення: 2023-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2023 рокуЛьвівСправа № 260/3879/23 пров. № А/857/17305/23
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Затолочного В.С.,

суддів: Качмара В.Я., Пліша М.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Львові апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 31 серпня 2023 року у справі № 260/3879/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, НОМЕР_2 прикордонний загін імені Князя Володимира Великого Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_3 ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, (рішення суду першої інстанції ухвалене суддею Ващилін Р.О. в м. Ужгород Закарпатської області 31.08.2023 року в порядку письмового провадження), -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі ВЧ НОМЕР_1 , відповідач) в якому просить:

1) визнати протиправною бездіяльність ВЧ НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, відповідно пункту 1 положення постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі також Постанова № 168) у розмірі до 100000 грн. за періоди з 07.04.2022 по 25.06.2022, пропорційно дням участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів;

2) зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу додаткову винагороду, передбачену Постановою № 168 у розмірі до 100000 грн. за періоди з 07.04.2022 по 25.06.2022, пропорційно дням участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 31 серпня 2023 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність ВЧ НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, відповідно пункту 1 Постанови № 168 у розмірі до 70000 грн. за період з 07.04.2022 по 25.06.2022, пропорційно дням участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів.

Зобов`язано відповідача нарахувати та виплатити позивачу додаткову винагороду, передбачену Постановою № 168 у розмірі до 70000 грн. за період з 07.04.2022 по 25.06.2022, пропорційно дням участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням, його оскаржив відповідач, який покликаючись на те, що рішення є незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального і процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, просить рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 31 серпня 2023 року скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що у спірний період позивач проходив військову службу за призовом під час мобілізації у ВЧ НОМЕР_1 , однак перебував у службовому відрядженні у НОМЕР_2 прикордонному загоні (військова частина НОМЕР_3 ; далі також третя особа, ВЧ НОМЕР_3 ) з метою прийняття участі у заходах. В той же час позивач перебував на фінансовому забезпеченні ВЧ НОМЕР_1 , яка і здійснювала нарахування та виплату йому грошового забезпечення. Чинним на час виникнення спірних правовідносин законодавством було передбачено, що додаткова винагорода у розмірі 70000 грн. виплачується військовослужбовцям, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки та оборони, що підтверджується відповідною довідкою, складеною за встановленою формою. Проте долучена позивачем до позову довідка, хоча і підтверджує його безпосередню участь у бойових діях, однак не містить конкретних проміжків часу, в яких позивач приймав безпосередню участь у бойових діях, що не відповідає встановленому законодавством пропорційному підходу до визначення розміру додаткової винагороди.

В той же час військові частини, до яких відряджені військовослужбовці повинні повідомляти військові частини, в яких ці військовослужбовці проходять військову службу, про їх безпосередню участь у бойових діях або заходах за попередній місяць, на підставі чого проводяться відповідні виплати. Проте у спірний період ВЧ НОМЕР_3 таких відомостей щодо позивача не подавала, тому відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України.

Позивач та третя особа не скористалися правом подання відзиву на апеляційну скаргу.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши та обговоривши матеріали справи, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 був призваний на військову службу 01 березня 2022 року на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 № 69/22 «Про загальну мобілізацію» (далі також Указ № 69/22).

В спірний період молодший сержант ОСОБА_1 проходив військову службу в органах Державної прикордонної служби України, а саме у ВЧ НОМЕР_1 , в якій перебував на фінансовому забезпеченні, та яка здійснювала нарахування та виплату його грошового забезпечення.

Відповідно до бойового розпорядження Адміністрації прикордонної служби України від 02 квітня 2022 року № 56, наказом начальника ВЧ НОМЕР_1 від 07 квітня 2022 року № 5-вв «Про відрядження, пов`язані з виконанням заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії» молодшого сержанта ОСОБА_1 у складі прикордонної комендатури швидкого реагування НОМЕР_4 прикордонного загону (ВЧ НОМЕР_1 ) з метою прийняття участі у заходах було направлено в оперативне підпорядкування ІНФОРМАЦІЯ_1 (ВЧ НОМЕР_3 ), де він виконував обов`язки військової служби у період з 07 квітня 2022 року по 27 червня 2022 року.

Як вбачається з довідки від 05.08.2022 № 1718, виданої ВЧ НОМЕР_3 , молодший сержант ОСОБА_1 у період з 07.04.2022 по 25.06.2022 приймав безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії на території Чернігівської та Сумської областей.

Вказана довідка видана на підставі бойового розпорядження Адміністрації державної прикордонної служби України від 02.04.2022 № 56 гриф, підписана командиром ВЧ НОМЕР_3 та завірена печаткою.

Спірні правовідносини виникли з приводу невиплати ОСОБА_1 передбаченої Постановою № 168 додаткової винагороди у розмірі 100000 грн. за період з 07.04.2022 по 25.06.2022.

Так, 30 січня 2023 року представник ОСОБА_1 звернувся до ВЧ НОМЕР_1 із заявою, в якій просив нарахувати та виплатити позивачу в повному розмірі спірну доплату у розмірі 100000 грн. за період 07.04.2022 по 25.06.2022, до якої долучив копію довідки ВЧ НОМЕР_3 від 05.08.2022 № 1718.

За результатами розгляду такої заяви листом ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_1 було повідомлено, що за період з квітня по червень 2022 року нараховувалась та виплачувалась додаткова винагорода, передбачена Постановою № 168 у розмірі до 30000 грн. щомісячно. Разом з тим, додаткова винагорода у розмірі до 70000 грн. не виплачувалась, оскільки за період перебування ОСОБА_1 у службовому відрядженні у ВЧ НОМЕР_3 інформація щодо безпосередньої участі заявника у бойових діях до ВЧ НОМЕР_1 не надходила. При цьому заявнику надано інформацію про грошове забезпечення ОСОБА_1 за 2022 рік.

Вважаючи бездіяльність відповідача щодо невиплати законодавчо передбаченої додаткової винагороди за період участі у бойових діях у складі ВЧ НОМЕР_3 протиправною, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до наданих третьою особою відомостей, супровідним листом від 26.08.2022 № 22/2658-22 Вих, відповідно до Постанови № 168 та наказу № 164, ВЧ НОМЕР_3 скерувала відповідачу списки військовослужбовців ВЧ НОМЕР_1 , які приймали безпосередню участь у бойових діях або заходах з квітня по липень 2022 року у складі ВЧ НОМЕР_3 .

Окрім того, як вбачається з витягів з першого заступника начальника загону коменданта прикордонної комендатури НОМЕР_4 прикордонного загону полковника ОСОБА_2 (за квітень та травень 2022 року), відповідно до Постанови № 168 та наказу № 164, останній клопотав про виплату доплати до додаткової винагороди, в тому числі, молодшому сержанту ОСОБА_1 у розмірі 70000 грн. пропорційно із розрахунку на місяць. При цьому зазначено період безпосередньої участі такого військовослужбовця у бойових діях та підставу.

Вказане спростовує твердження відповідача про відсутність доказів підтвердження участі ОСОБА_1 у бойових діях.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до частини п`ятої статті 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

У Рішенні від 06 квітня 2022 року № 1-р(II)/2022 Конституційний Суд України зазначив, що частину п`яту статті 17 Конституції України викладено так, що реалізація права на соціальний захист осіб, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей потребує якісного і ефективного законодавчого регулювання та запровадження механізмів забезпечення їх державної підтримки (абзац перший підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини); а також, що з урахуванням вимог частини п`ятої статті 17 Конституції України метою законодавчого регулювання в цій сфері є як усебічне соціальне забезпечення військовослужбовців, яке компенсуватиме установлені законом обмеження та умови служби, властиві цій категорії громадян, так і підвищення мотивації особового складу Збройних Сил України у виконанні ними покладених на них функцій щодо оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності (частина друга статті 17 Основного Закону України).

Закон України від 20.12.1991 № 2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі Закон № 2011-ХІІ) визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Згідно зі статтею 1 Закону № 2011-ХІІ соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі.

За змістом частин першої четвертої статті 9 Закону № 2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Пунктом 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» (далі Указ № 64/2022), затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Пунктом 4 цього Указу визначено Кабінету Міністрів України невідкладно, зокрема, забезпечити фінансування та вжити в межах повноважень інших заходів, пов`язаних із запровадженням правового режиму воєнного стану на території України.

Указом № 69/2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до частини другої статті 102, пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України, постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію, яка проводиться на всій території України.

Пунктом 6 цього Указу визначено Кабінету Міністрів України забезпечити фінансування та вжити в межах повноважень інших заходів, пов`язаних з оголошенням та проведенням загальної мобілізації.

На виконання Указів №№ 64/2022 та 69/2022 Кабінетом Міністрів України прийнята Постанова № 168.

Відповідно до пункту 1 Постанови № 168 (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Нарахування та сплата податків, зборів, внесків до відповідних бюджетів здійснюється у порядку, визначеному законодавством як для грошового забезпечення.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які:

у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії;

захоплені в полон (крім тих, які добровільно здалися в полон) або є заручниками, а також інтерновані в нейтральні держави або безвісно відсутні (у разі, коли зазначені події сталися як до введення воєнного стану, так і після його введення);

загинули (померли внаслідок отриманих після введення воєнного стану поранень, травм), - виплата здійснюється за весь місяць, у якому особа загинула (померла).

Згідно з пунктом 2-1 Постанови № 168 порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.

З системного аналізу наведених вище правових норм можна дійти висновку про те, що керівниками відповідних міністерств та державних органів визначаються порядок і умови виплати додаткової винагороди у розмірі 100000 грн на місяць в розрахунку пропорційно часу участі військовослужбовців у бойових діях або які забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби).

Порядок і умови виплати вищенаведеної додаткової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України визначений Міністром оборони України в Окремому дорученні від 23 червня 2022 року № 912/з/29 (далі також Окреме доручення), яке є обов`язковим для виконання посадовими особами військових частин Збройних Сил України та застосовується з 01 червня 2022 року.

За змістом абзаців 3, 4 пункту 3 Окремого доручення документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів здійснювати на підставі таких документів: бойовий наказ (розпорядження); журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад); рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

Про підтвердження безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах надавати довідку керівника органу військового управління, штабу угрупування військ (сил), штабу тактичної групи, командира військової частини (установи, навчального закладу), до яких для виконання завдань відряджений військовослужбовець.

Відповідно до пункту 4 Окремого доручення у підставах про видання таких довідок (додаток № 1 або додаток № 2) обов`язково зазначати документи, визначені абзацами 3 або 4 та абзацом 5 пункту 3 цього доручення.

Згідно з пунктом 5 Окремого доручення виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 грн або 30000 грн здійснювати на підставі наказів, зокрема, командирів (начальників) військових частин особовому складу військової частини.

У цих наказах про виплату додаткової винагороди виходячи з розміру 100000 грн за місяць обов`язково зазначати підстави для його видання з посиланням на бойовий наказ (бойове розпорядження) тощо (зразок наведено в додатку № 3 до цього доручення).

Таким чином, з аналізу наведених вище правових норм, колегія суддів дійшла висновку про те, що підставою для виплати спірної додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168, є відповідні накази командирів (начальників), а документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів, здійснюється на підставі бойових наказів, журналів бойових дій, рапортів командира підрозділу та довідок командира військової частини за формою, затвердженою додатком № 1 Окремого доручення.

З матеріалів справи, а саме з довідки № 1718 від 05.08.2022, виданої ВЧ НОМЕР_3 , встановлено, що молодший сержант ОСОБА_1 у період з 07.04.2022 по 25.06.2022 приймав безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії на території Чернігівської та Сумської областей.

Вказана довідка видана на підставі бойового розпорядження Адміністрації державної прикордонної служби України від 02.04.2022 № 56 гриф, підписана командиром Військової частини НОМЕР_3 та завірена печаткою.

Форма такої довідки відповідає формі, затвердженій додатком № 1 до пункту 2 наказу № 164. З її змісту можна чітко встановити періоду участі ОСОБА_1 у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, а також підстав видачі.

Відтак, така довідка є належним доказом участі позивача у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії.

Більше того, у своїх письмових поясненнях ВЧ НОМЕР_3 , в оперативному підпорядкуванні якої позивач у спірний період виконував бойові завдання, підтвердила факт безпосередньої участі такого військовослужбовця у бойових діях або забезпечені заходів з національної безпеки і оборони на території Чернігівської та Сумської областей в період з 07.04.2022 по 25.06.2022.

Відповідно до наданих ВЧ НОМЕР_3 відомостей, супровідним листом № 22/2658-22 Вих від 26.08.2022, відповідно до Постанови № 168 та наказу № 164, ВЧ НОМЕР_3 скерувала начальнику НОМЕР_4 прикордонного загону списки військовослужбовців ВЧ НОМЕР_1 , які приймали безпосередню участь у бойових діях або заходах з квітня по липень 2022 року у складі ВЧ НОМЕР_3 .

Окрім того, як вбачається з витягів з першого заступника начальника загону коменданта прикордонної комендатури НОМЕР_4 прикордонного загону полковника ОСОБА_2 (за квітень та травень 2022 року), відповідно до Постанови № 168 та наказу № 164, останній клопотав про виплату доплати до додаткової винагороди, в тому числі, молодшому сержанту ОСОБА_1 у розмірі 70000 грн пропорційно із розрахунку на місяць. При цьому зазначено період безпосередньої участі такого військовослужбовця у бойових діях та підставу.

Вказане спростовує твердження відповідача про відсутність доказів підтвердження участі ОСОБА_1 у бойових діях.

Щодо покликань ВЧ НОМЕР_1 на те, що надана позивачем довідка є персональним підтвердженням для окремого військовослужбовця його участі у бойових діях і необхідна виключно для формування останнім матеріалів, пов`язаних з отриманням статусу учасника бойових дій, то такі доводи є безпідставними, оскільки довідка видана на підставі наказу № 164, який регулює виключно питання виплати передбаченої Постановою № 168 додаткової винагороди.

Незважаючи на вищенаведене, відповідно до наданої Військовою частиною НОМЕР_1 інформації, додаткова винагорода у розмірі 70000 грн за квітень червень 2022 року ОСОБА_1 , всупереч законодавчим вимогам та доказам безпосередньої участі останнього у бойових діях, виплачена не була.

Колегія суддів вважає, що невідповідність довідки, яка підтверджує участь позивача у бойових діях, певним вимогам через недотримання компетентним органом законодавчих вимог не може нести негативні наслідки для отримувача такої довідки та впливати на його особисті права, в тому числі й на право отримання спірної додаткової винагороди.

При розгляді цієї справи колегією суддів встановлено, що безпосередня участь позивача у бойових діях або заходах є доведеною матеріалами справи і його право на виплату спірної додаткової винагороди за спірний період підтверджено, однак, із певних причин (об`єктивного чи суб`єктивного характеру) відбулось порушення його прав на отримання у повному обсязі належних йому сум грошового забезпечення.

Крім того. в обґрунтування правомірності свої дій ВЧ НОМЕР_1 покликається виключно на недотримання іншими військовими формуваннями, в яких в момент існування спірних правовідносин позивач проходив військову службу, усіх передбачених законодавчими нормами документальних формальностей.

Недотримання держави в особі органів Держприкордонслужби законодавчо встановленого порядку обміну інформацією про участь військовослужбовця у бойових діях або здійсненні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, не може мати негативні наслідки для такого військовослужбовця.

З огляду на вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що рішення суду першої інстанції є законним та скасуванню не підлягає.

Згідно частини першої статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права.

Відповідно до частин першої - четвертої статті 242 КАС України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

З огляду на вищезазначене, вказаним вимогам оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає.

Відповідно до частин першої та другої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Підсумовуючи, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку. Наведені висновки суду є вичерпні, а доводи апелянта - безпідставні.

Апеляційний суд переглянув оскаржуване судове рішення і не виявив порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли призвести до ухвалення незаконного судового рішення, щоб його скасувати й ухвалити нове.

Відповідно до пункту 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 241, 242, 308, 311, 315, 316, 321, 325, 370 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 31 серпня 2023 року у справі № 260/3879/23 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених частиною 4 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя В. С. Затолочний
судді В. Я. Качмар
М. А. Пліш