Справа № 600/5677/23-а
Суддя: Лелюк Олександр Петрович
Дата ухвалення: 2023-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2023 року м. Чернівці Справа № 600/5677/23-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лелюка О.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправними рішень та зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправними рішень та зобов`язання вчинити дії.

Позивач просить суд:

- визнати протиправними рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, які викладені в листах від 05.07.2023 № 4509-4416/П-17/8-2400/23 та від 03.08.2023 № 5095-5009/П-17/8-2400/23, про відмову у зарахуванні певного стажу роботи, здійснення перерахунку та виплати йому щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, з 19 лютого 2020 року, з урахуванням раніше виплачених сум;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області здійснити йому, як судді у відставці, перерахунок та виплату (з урахуванням раніше виплачених сум) щомісячного довічного грошового утримання згідно з довідкою Господарського суду Чернівецької області № 02.03-24-65/23 від 19.06.2023 та розрахунку Господарського суду Чернівецької області від 19.06.2023 № 02.02-20-482/23 про стаж роботи, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, у розмірі 90 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, з 19 лютого 2020 року, зарахувавши до стажу роботи судді, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці: періоду проходження строкової військової служби 2 роки та 9 днів; половину строку навчання на денній формі на юридичному факультеті Кишинівського державного університету 2 роки, 5 місяців, 4 дні; роботу на посаді слідчого прокуратури Чітинськоі області (Російська Федерація) 2 роки, 16 днів; роботу на посадах слідчого та помічника прокурора в органах прокуратури Чернівецької області 12 років, 11 місяців та 3 дні.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що є суддею у відставці, з червня 2012 року перебуває на обліку у Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області та з 15.02.2017 отримує щомісячне довічне грошове утримання. Позивач вважає, що відповідач протиправно відмовив позивачу у задоволенні його заяви про зарахування до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання періодів проходження строкової військової служби, навчання на денній формі на юридичному факультеті, роботи на посадах слідчого та помічника прокурора та про здійснення перерахунку та виплати щомісячного довічного грошового утримання. На переконання позивача, загальний стаж, який дає йому право на отримання максимального розміру щомісячного грошового утримання від винагороди працюючого судді 90 відсотків становить 43 роки 11 місяців та 16 днів.

Ухвалою суду від 22 серпня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні); встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву; витребувано з Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області копію пенсійної справи позивача.

Відповідач, не погоджуючись з позовними вимогами, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що враховуючи приписи статті 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в органу Пенсійного фонду України правових підстав для зарахування періоду проходження строкової військової служби, навчання на денній формі та роботи на посадах слідчого та помічника прокурора в органах прокуратури до стажу роботи позивача на посаді судді немає. Згідно з положеннями статті 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судді, який вийшов у відставку виплачується пенсія на умовах визначених законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. Ця виплата виплачується судді у відставці в розмірі 50% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді. Крім цього, про наявність підстав для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання (зміну розміру складових суддівської винагороди працюючого судді, винагороди працюючого судді Конституційного Суду України) Пенсійний фонд України повідомляється Конституційним судом України, верховним Судом, Вищим судом з питань інтелектуальної власності, Вищим антикорупційним судом щодо суддів цих судів, Державною судовою адміністрацією України щодо суддів місцевих та апеляційних судів, судів, що перебувають в процесі ліквідації, у місячний строк з дня виникнення таких підстав. На даний час відповідне повідомлення від органів суду до органу Пенсійного фонду України не надходило, відтак підстав для проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання відповідно до довідки Господарського суду Чернівецької області від 19.06.2023 №02.03-24-65/23 та розрахунку стажу судді, який дає право на підставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці №02.02-20-482/23 від 19.06.2023, наразі немає.

Дослідивши наявні матеріали, всебічно та повно з`ясувавши всі обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Чернівецькій області та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 №2453-VI.

Відповідно до проведеного Господарським судом Чернівецької області розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання від 19.06.2023 року №02.02-20-482/23, стаж роботи судді Паскаря А.Д. складає 43 роки 11 місяців 16 днів, до якого включені наступні періоди:

1) строкова військова служба з 15.05.1970 по 24.05.1972 (2 роки 9 днів);

2) Кишинівський державний університет, денна форма навчання на юридичному факультеті (половина строку навчання) з 22.08.1972 по 01.07.1977 (2 роки 5 місяців 4 дні);

3) робота у прокуратурі Читинської області з 12.08.1977 по 29.08.1979 (2 роки 16 днів);

4) робота у прокуратурі Чернівецької області з 29.08.1979 по 01.08.1992 (12 років 11 місяців 3 дні);

5) Арбітражний суд Чернівецької області ( 10.07.2001 року перейменовано в Господарський суд Чернівецької області) з 01.08.1992 по 14.02.2017 року (24 роки 6 місяців 14 днів).

Наведені обставини відповідачем не заперечуються.

Також згідно наведеного розрахунку стажу позивача та не заперечується відповідачем, ОСОБА_1 було призначено на посаду судді Арбітражного суду Чернівецької області з 01 серпня 1992 року, а з 10.07.2001 року призначено на посаду судді Господарського суду Чернівецької області.

20 липня 2023 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області із заявою, в якій просив зарахувати йому до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, період проходження строкової військової служби, який становить 2 років та 9 днів, навчання на денній формі навчання на юридичному факультеті Кишинівського державного університету, що становить 2 роки, 5 місяців та 4 дні, роботу на посадах слідчого та помічника прокурора в органах прокуратури Читинської області, Російська Федерація та Чернівецької області, що становить відповідно 2 роки та 16 днів та 12 років, 11 місяців та 3 дні та здійснити перерахунок та виплату їй щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (з урахуванням раніше виплачених сум) згідно довідки Господарського суду Чернівецької області №02.03-24-65/23 від 19.06.2023 та розрахунку Господарського суду Чернівецької області від 19.06.2023 №02.02-20-482/23 про стаж роботи, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, у розмірі 90 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, з 19 лютого 2020 року.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області №5095-5009/П-17/8-2400/23 від 03.08.2023 року відповідач повідомив про відсутність правових підстав для проведення перерахунку щомісячного грошового утримання судді у відставці, оскільки відсутні підстави для зарахування періодів проходження строкової військової служби, навчання на денній формі та роботу на посадах слідчого та помічника прокурора в органах прокуратури до стажу роботи позивача. Про наявність підстав для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання (зміну розміру складових суддівської винагороди працюючого судді, винагороди працюючого судді Конституційного Суду України) Пенсійний фонд України повідомляється Конституційним судом України, верховним Судом, Вищим судом з питань інтелектуальної власності, Вищим антикорупційним судом щодо суддів цих судів, Державною судовою адміністрацією України щодо суддів місцевих та апеляційних судів, судів, що перебувають в процесі ліквідації, у місячний строк з дня виникнення таких підстав. На даний час відповідне повідомлення від органів суду до органу Пенсійного фонду України не надходило, відтак підстав для проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання відповідно до довідки Господарського суду Чернівецької області від 19.06.2023 №02.03-24-65/23 та розрахунку стажу судді, який дає право на підставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці №02.02-20-482/23 від 19.06.2023, наразі немає.

Вважаючи протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області щодо відмови у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір, суд зазначає наступне.

Відповідно частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 126 Конституції України встановлено, що незалежність і недоторканність судді гарантуються Конституцією і законами України.

Відповідно до статті 130 Конституції України держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя.

Як зазначив Конституційний Суд України у своєму рішенні від 11.10.2005 року №8-рп/2005 право судді, який перебуває у відставці, на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, в тому числі після звільнення від виконання обов`язків судді. Надання судді матеріального захисту є гарантією забезпечення його незалежності. Разом з тим, будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя.

Крім того, Конституційний Суд України у мотивувальній частині Рішення від 14.12.2011 року №18-рп/2011 вказав на неможливість звуження змісту та об`єму гарантій незалежності суддів, а відповідно, матеріального та соціального забезпечення.

До того ж, Конституційний Суд України неодноразово висловлював аналогічні правові позиції у відношенні гарантій незалежності суддів, їх матеріального та соціального забезпечення у рішеннях, а саме: від 24.06.1999 року №6-рп/99, від 20.03.2002 року №5-рп/2002 (справа про пільги, компенсації та гарантії), від 01.12.2004 року №19-рп/2004 (справа про припинення дій чи обмеження пільг, компенсацій та гарантій), від 11.10.2005 року №8-рп/2005 (справа про пенсії та щомісячне довічне грошове утримання), від 18.06.2007 року №4-рп/2007 (справа про гарантії незалежності суддів); рішення №10-рп/2008 від 22.05.2008 року.

Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд визначає Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року №1402-VIII (далі по тексту - Закон №1402-VIII).

Положеннями частини першої статті 142 Закону №1402-VIII передбачено, що судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року; 2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.

Згідно з частиною першою статті 116 Закону №1402-VIII суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається статтею 135 цього Закону, має право подати заяву про відставку.

За приписами частини третьої статті 142 Закону №1402-VIII, щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

В силу частини п`ятої статті 142 Закону №1402-VIII, пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Абзацом 4 пункту 34 Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII встановлено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Таким чином, для суддів, призначених чи обраних на посаду до набрання чинності Законом №1402-VIII, до стажу роботи на посаді судді зараховуються також періоди відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Обмежень щодо дії цього пункту в часі Законом не встановлено, про що зазначив Верховний Суд у постанові від 15.11.2021 року у справі №580/6051/20.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

На час призначення ОСОБА_1 на посаду арбітра Арбітражного суду Чернівецької області діяв Закон України «Про арбітражний суд» від 04.06.1991 року № 1142-XII.

Відповідно до частини п`ятої статті 20 Закону України «Про арбітражний суд» на посаду арбітра арбітражного суду Республіки Крим, арбітражних судів областей та м. Києва призначається особа, яка досягла на день призначення 25 років, має вищу юридичну освіту і стаж роботи за спеціальністю, як правило, не менше трьох років.

Поряд з цим, як встановлено судом при призначенні позивача на посаду судді Господарського суду Чернівецької області (10.07.2001 року) діяв Закон України від 15.12.1992 року №2862-ХІІ «Про статус суддів» (далі - Закон №2862-ХІІ).

Відповідно до абзацу 2 частини четвертої статті 43 Закону №2862-ХІІ «Про статус суддів» (в редакції від 05.07.2001 року) до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років..

Згідно з частиною першою статті 25 Конституційного Договору від 08.06.1995 року №1к/95-ВР між Верховною Радою України та Президентом України «Про основні засади організації та функціонування державної влади і місцевого самоврядування в Україні на період до прийняття нової Конституції України» Президент України в межах своїх повноважень видає укази і розпорядження, які є обов`язковими для виконання на всій території України, дає їх тлумачення (зазначений Договір був чинний на момент видання Президентом України указу Президента України від 10 липня 1995 року № 584/95 "Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів" та втратив чинність із набранням чинності Конституції України 28 червня 1996 року).

Відповідно до пункту 1 розділу XV «Перехідні положення» Конституції України закони та інші нормативні акти, прийняті до набуття чинності цією Конституцією, є чинними у частині, що не суперечить Конституції України.

Згідно з частиною третьою статті 106 Конституції України Президент України на основі та на виконання Конституції і законів України видає укази і розпорядження, які є обов`язковими до виконання на території України.

Відповідно до частини першої статті 117 Конституції України Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов`язковими до виконання.

Згідно абзацу 2 статті 1 Указу Президента України від 10.07.1995 року №584/95 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів» до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.

Після втрати чинності статті 1 вказаного Указу Президента України, питання зарахування в стаж роботи судді інших періодів діяльності було врегульовано постановою Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 року №865.

Відповідно до абзацу 2 пункту 3-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 № 865 "Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів" до стажу роботи, що дає право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.06.2008 року №545 пункт 3-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 року №865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» доповнено абзацом такого змісту: «До стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби».

Зазначена постанова Кабінету Міністрів України втратила чинність 01.01.2012 року.

Закон України Про судоустрій і статус суддів № 2453-VІ від 07.07.2010 (далі - Закон №2453-VІ), який діяв під час роботи позивача суддею, містить бланкетну норму стосовно визначення стажу роботи на посаді судді.

Відповідно до п. 11 Перехідних положень Закону №2453-VI судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Це підтверджується також положеннями Закону України "Про Вищу раду правосуддя" від 21.12.2016 року №1798-VIII, яким були внесені зміни в Закон України "Про судоустрій і статус суддів" (№1402-VIII), зокрема, пункт 34 Прикінцевих та перехідних положень доповнено абзацом четвертим такого змісту: "Судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання)".

За приписами частини шостої статті 7 Закону № 2862-ХІІ, в редакції чинній на час призначення позивача на посаду судді Господарського суду Чернівецької області (10.07.2021), особливі вимоги, необхідні для зайняття посади судді Конституційного Суду України, господарських та військових судів, визначаються Конституцією України, законами України "Про Конституційний Суд України", "Про господарські суди" та іншими законами України.

Згідно статті 22 Закону України « Про господарські суди», в редакції чинній на час призначення позивача на посаду судді Господарського суду Чернівецької області (10.07.2021), право на зайняття посади судді апеляційного господарського суду, а також господарського суду Автономної Республіки Крим, господарських судів областей, міст Києва та Севастополя має громадянин України, який досяг на день призначення 25 років, має вищу юридичну освіту і стаж роботи за спеціальністю не менше п`яти років.

Відповідно до правової позиції, висловленої Великою Палатою Верховного Суду в постановах від 24.10.2019 (справа №9901/2/19) та від 30.05.2019 (справа №9901/805/18), виражене й закріплене в ч. 2 ст. 137 Закону №1402-VIII положення про те, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді, означає, що до стажу роботи на посаді судді і прирівняних до нього стажів роботи (абз. 4 п. 34 розділу XII Прикінцеві та перехідні положення Закону №1402-VIII) додається ще один вид (чи види) роботи (професійної діяльності), який раніше не охоплювався поняттям стажу роботи на посаді судді. Під цим стажем у вимірі чинного законодавчого визначення поняття стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді треба розуміти за якісними властивостями вид (види) певної роботи (професійної діяльності) в галузі права, який відрізняється від суддівської і прирівняної до неї роботи та має часові (кількісні) межі (строк роботи) (постанова Великої Палати Верховного Суду від 08.10.2020 у справі №9901/537/19).

Системний аналіз вищезазначених норм права, дає підстави для висновку, що, суддям додатково до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку, підлягає зарахуванню стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Згідно розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 , виданого Господарським судом Чернівецької області 19.06.2023 № 02.02-20-482/23, до стажу роботи позивача на посаді судді враховано, зокрема період проходження строкової військової служби, половину періоду навчання на денній формі юридичного факультету Кишинівського державного університету та періоди роботи в прокуратурі Читинської області та Чернівецької області.

Суд зауважує, що рішенням Конституційного Суду України від 03.06.2013 № 3-рп/2013 визначено, що гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці. Право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією належного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості. Щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу. Конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя.

Системний аналіз вищезазначених положень дозволяє дійти висновку, що конституційний статус судді передбачає достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв`язку з досягненням пенсійного віку (пенсія) чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці - щомісячне довічне грошове утримання. Статус судді та його елементи, зокрема, матеріальне забезпечення судді після припинення його повноважень, є не особистим привілеєм, а засобом забезпечення незалежності працюючих суддів і надається для гарантування верховенства права та в інтересах осіб, які звертаються до суду та очікують неупередженого правосуддя.

Стаж роботи на посаді судді, який дає право на відставку та призначення щомісячного довічного грошового утримання є єдиним, обраховується та встановлюється при розгляді заяви про відставку (прийнятті рішення про звільнення) і застосовується, як для прийняття рішення про відставку, так і для встановлення щомісячного довічного грошового утримання та визначення його розміру.

Таким чином, до загального стажу роботи позивача, який дає право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання належить враховувати, крім роботи на посаді судді (24 роки 6 місяців 14 днів), календарний період проходження строкової військової служби з 15.05.1970 по 24.05.1972 (2 роки 0 місяців 9 днів), половина строку навчання на денній формі навчання на юридичному факультеті Кишинівського державного університету з 22.08.1972 по 01.07.1977 (2 роки 5 місяців 4 дні), період роботи в прокуратурі Читинської області з 12.08.1977 по 29.08.1979 (2 роки 0 місяців 16 днів), період роботи в прокуратурі Чернівецької області з 29.08.1979 по 01.08.1992 (12 років 11 місяців 3 дні).

Отже, не включення відповідачем до відповідного стажу роботи на посаді судді, за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, проходження строкової військової служби, половини періоду навчання та часу роботи в органах прокуратури на посадах слідчого та помічника прокурора, і врахування відповідачем для встановлення (визначення) розміру щомісячного довічного грошового утримання лише періоду роботи на посаді судді, є протиправним.

Вказаний висновок узгоджується із правою позицією, викладеною, зокрема, у постановах Верховного Суду від 15.01.2020 року у справі №683/600/17, від 13.02.2020 року у справі №592/5433/17, від 07.09.2020 року у справі №426/14458/16, від 24.03.2020 року у справі №559/512/17, від 29.04.2020 року у справі №426/12415/16-а, від 18.06.2020 року у справі №498/337/17.

Відтак, суд зобов`язує Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області зарахувати до стажу роботи судді у відставці ОСОБА_1 , що дає право на щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, календарний період проходження строкової військової служби з 15.05.1970 по 24.05.1972 (2 роки 0 місяців 9 днів), половину строку навчання на денній формі навчання на юридичному факультеті Кишинівського державного університету з 22.08.1972 по 01.07.1977 (2 роки 5 місяців 4 дні), період роботи в прокуратурі Читинської області з 12.08.1977 по 29.08.1979 (2 роки 0 місяців 16 днів), період роботи в прокуратурі Чернівецької області з 29.08.1979 по 01.08.1992 (12 років 11 місяців 3 дні).

Аналогічний підхід вирішення спорів у подібних правовідносинах застосований і Сьомим апеляційним адміністративним судом у постанові від 29 вересня 2023 року по справі №600/1805/23-а.

Враховуючи зазначене, суд зазначає, що загальний стаж роботи позивача на посаді судді, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання становить повних 43 роки 11 місяців 16 днів, тобто повних 43 роки.

Таким чином, виходячи зі стажу роботи позивача 43 роки, він має право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 96% від суддівської винагороди (грошового утримання) судді, який працює на відповідній посаді (50% за 20 років + (23 Х 2% = 46 % за 23 років понад 20 років)).

Однак суд враховує, що відповідно до пункту 25 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402-VIII у випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України від 07.07.2010 Nє2453-VI «Про судоустрій і статус суддів». За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Таким чином, суд вважає, що позивач має право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90% від суддівської винагороди (грошового утримання) судді, який працює на відповідній посаді.

Щодо дати проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, суд зазначає, що відповідно до пункту 9 розділу IV Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці територіальними органами Пенсійного фонду України, затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України (зареєстрованого Міністерстві юстиції від 12 березня 2008 р. за № 200/14891), перерахунок щомісячного довічного грошового утримання проводиться з дня виникнення права на відповідний перерахунок. Оскільки, як вбачається з позову та не заперечується відповідачем, після здійснення перерахунку з 19.02.2020 року на виконання рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 30.11.2020 року по справі №600/1623/23-а, відповідачем обмежено розмір відсотків виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, то суд приходить до висновку про порушення прав позивача саме з 19 лютого 2020 року.

Обираючи належний спосіб захисту порушеного права позивача, суд зобов`язує Головне управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області здійснити перерахунок та виплату позивачу, з урахуванням раніше сплачених сум, щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, починаючи з 19 лютого 2020 року.

Отже, вказані позовні вимоги є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Щодо доводів відповідача, викладених у відзиві, то такі суд розцінює критично, адже вони не спростовують доводів позову та суперечать правовим позиціям суду касаційної інстанції у даній категорії справ.

Згідно частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 72 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно статей 74 -76 Кодексу адміністративного судочинства України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до частини першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно частин першої третьої статі 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність вказаних вище доказів окремо, а також достатність і взаємний зв`язок цих доказів у їх сукупності, суд вважає, що позивачем доведено наявність підстав для задоволення заявлених вимог. Водночас відповідач як суб`єкт владних повноважень у поданому до суду відзиві на позовну заяву не довів законність оскаржуваних дій.

Відповідно до положень частин першої, сьомої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

З матеріалів справи вбачається, що позивачем за подання до суду цього позову сплачено судовий збір у сумі 1074,00 грн.

Оскільки даний позов сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, підлягає задоволенню, судовий збір підлягає стягненню з відповідача в сумі 1074,00 грн на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Керуючись статтями 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправними рішень та зобов`язання вчинити дії задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області щодо не зарахування до стажу роботи судді у відставці ОСОБА_1 , що дає право на щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, календарний період проходження строкової військової служби з 15.05.1970 по 24.05.1972 (2 роки 0 місяців 9 днів), половини строку навчання на денній формі навчання на юридичному факультеті Кишинівського державного університету з 22.08.1972 по 01.07.1977 (2 роки 5 місяців 4 дні), період роботи в прокуратурі Читинської області з 12.08.1977 по 29.08.1979 (2 роки 0 місяців 16 днів), період роботи в прокуратурі Чернівецької області з 29.08.1979 по 01.08.1992 (12 років 11 місяців 3 дні).

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області зарахувати до стажу роботи судді у відставці ОСОБА_1 , що дає право на щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, календарний період проходження строкової військової служби з 15.05.1970 по 24.05.1972 (2 роки 0 місяців 9 днів), половину строку навчання на денній формі навчання на юридичному факультеті Кишинівського державного університету з 22.08.1972 по 01.07.1977 (2 роки 5 місяців 4 дні), період роботи в прокуратурі Читинської області з 12.08.1977 по 29.08.1979 (2 роки 0 місяців 16 днів), період роботи в прокуратурі Чернівецької області з 29.08.1979 по 01.08.1992 (12 років 11 місяців 3 дні).

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 , з урахуванням раніше сплачених сум, щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 90% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, з 19 лютого 2020 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області сплачений судовий збір в сумі 1074,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення. Повне судове рішення складено 18 грудня 2023 року.

Повне найменування учасників процесу: позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ); відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (м. Чернівці, Площа Центральна, 3, ).

Суддя О.П. Лелюк