Справа № 160/17612/22
Суддя: Кашпур О.В.
Дата ухвалення: 2023-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

19 грудня 2023 року

м. Київ

справа № 160/17612/22

адміністративне провадження № К/990/40436/23

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Кашпур О.В., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 02 листопада 2023 року у справі №160/17612/22 за позовом ОСОБА_1 до Служби безпеки України про зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Служби безпеки України, в якому просив:

- зобов`язати Службу безпеки України нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 суму коштів середнього заробітку за несвоєчасну виплату належних йому під час звільнення з військової служби коштів грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги під час звільнення з військової служби в повному обсязі, на загальну суму 33023,23 гривень, що не були вчасно виплачені ОСОБА_1 в день звільнення (31 березня 2020 року), а фактичний розрахунок відбувся лише через 2 роки 9 місяців 6 днів (1011 днів), а саме 06 січня 2023 року;

- зобов`язати Службу безпеки України здійснити розрахунок суми коштів середнього заробітку з врахуванням рішення суду у справі №160/22577/21 від 12 квітня 2022 року за подібним позовом ОСОБА_1 до Служби безпеки України про зобов`язання вчинити певні дії, що 13 травня 2022 року набрало законної сили, а саме, шляхом множення: суми середньоденного заробітку позивача на кількість днів затримки розрахунку за період з 31 березня 2020 року по 06 січня 2023 року та на істотність частки невиплаченої при звільненні суми коштів одноразової допомоги в повному обсязі в порівнянні із середнім заробітком за весь час затримки розрахунку (розмір несвоєчасно виплаченої суми / середній заробіток за весь час затримки розрахунку)*100);

- зобов`язати Службу безпеки України нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 суму коштів середнього заробітку за затримку в 941 день (з 31 березня 2020 року по 28 жовтня 2022 року) виплати належних йому під час звільнення з військової служби коштів одноразової грошової допомоги в повному обсязі, а саме, виходячи з розрахунку 50% фактичного грошового забезпечення (з урахуванням усіх виплат та доплат, які ОСОБА_1 отримав після звільнення, за період проходження військової служби з 01 серпня 1994 року по 31 березня 2020 року) за кожний повний календарний рік служби, з включенням до грошового забезпечення для обрахунку коштів індексації грошового забезпечення, що не були вчасно виплачені йому в день звільнення (31 березня 2020 року), на загальну суму 2665,77 гривень;

- зобов`язати Службу безпеки України здійснити розрахунок суми коштів середнього заробітку з врахуванням рішення суду у справі №160/22577/21 від 12 квітня 2022 року за подібним позовом ОСОБА_1 до Служби безпеки України про зобов`язання вчинити певні дії, що 13 травня 2022 року набрало законної сили, а саме, шляхом множення: суми середньоденного заробітку позивача (472,17 грн) на кількість днів затримки розрахунку за період з 31 березня 2020 року по 28 жовтня 2022 року (941 день) та на істотність частки невиплаченої при звільненні суми коштів одноразової допомоги в повному обсязі в порівнянні із середнім заробітком за весь час затримки розрахунку ((розмір несвоєчасно виплаченої суми / середній заробіток за весь час затримки розрахунку)*100), яка складає 0,60%, за результатами яких, загальна сума коштів середнього заробітку становить 266587,18 гривень.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 квітня 2023 року позов задоволено частково.

Зобов`язано Службу безпеки України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 суму середнього заробітку за період затримки в 940 днів (з 01 квітня 2020 року по 27 жовтня 2022 року невиплачене грошове забезпечення за кожний повний календарний рік служби, з урахуванням в складі грошового забезпечення суми коштів індексації грошового забезпечення у день звільнення) у сумі 2669,60 грн (дві тисячі шістсот шістдесят дев`ять гривень 60 копійок) на виконання рішення суду.

Зобов`язано Службу безпеки України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 суму середнього заробітку за період затримки в 1010 днів (з 01 квітня 2020 року по 05 січня 2023 року невиплачене грошове забезпечення з 29 січня 2020 року по 31 березня 2020 року та одноразова грошова допомога при звільненні) у сумі 33 006,80 грн (тридцять три тисячі шість гривень 80 копійок) на виконання рішення суду.

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 02 листопада 2023 року рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 квітня 2023 року у справі №160/17612/22 скасовано та прийнято нову постанову, якою у задоволені позову відмовлено повністю.

28 листопада 2023 року позивач засобами поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 02 листопада 2023 року. Скаржник просить скасувати оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

За наслідками перевірки касаційної скарги на предмет відповідності вимогам, передбаченим статтями 328-330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суддею-доповідачем встановлено, що у касаційній скарзі не викладені передбачені КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.

Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Відповідно до частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України (відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах) скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано неправильно, а також обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 4 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається в чому полягає порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень). Зокрема, якщо скаржник вважає, що судами порушено норми процесуального права щодо недослідження зібраних у справі доказів, неповного встановлення обставин справи, або встановлення обставин, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів, у касаційній скарзі має бути конкретно зазначено або обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів та чому, на думку скаржника, останні є недопустимими, або зібрані у справі докази, які судом не досліджені, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права.

У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у частинах другій і третій статті 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

Із системного аналізу наведених положень процесуального закону слідує, що під час касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій статті 328 КАС України, обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення ним (ними) норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт (пункти) частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга.

У касаційній скарзі скаржник зазначає про наявність виключних обставин, наведених у підпунктах «б», «в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Проте, перевіркою змісту поданої у цій справі касаційної скарги встановлено, що вона не містить посилань на конкретний пункт частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу касаційного оскарження та належних обґрунтувань такого посилання.

Суд зазначає, що посилання на підпункти пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не звільняє особу від обов`язку обґрунтування підстав касаційного оскарження у взаємозв`язку із посиланням на частину четверту статті 328 КАС України та не є достатнім для відкриття касаційного провадження у справі.

Суд звертає увагу скаржника, що суд касаційної інстанції не може самостійно визначати підстави касаційного оскарження, такий обов`язок покладено на особу, яка оскаржує судові рішення, оскільки в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина третя статті 334 КАС України), а в подальшому саме в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення (частина перша статті 341 КАС України).

Отже, відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження або їх некоректне (помилкове) визначення, або визначення безвідносно до предмета спору у конкретній справі, у якій подається касаційна скарга, унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

При цьому, такий недолік касаційної скарги зумовлює її повернення одноособово суддею, без аналізу колегією суддів дотримання решти вимог, визначених статтею 330 КАС України.

За таких обставин, касаційна скарга підлягає поверненню, як така, що не містить підстав касаційного оскарження з обґрунтуванням того, в чому саме полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного рішення (рішень).

На підставі вищенаведеного та керуючись положеннями статей 328, 330, 332 КАС України,

У Х В А Л И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 02 листопада 2023 року у справі №160/17612/22 за позовом ОСОБА_1 до Служби безпеки України про зобов`язання вчинити певні дії - повернути особі, яка її подала.

Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

Копію ухвали направити скаржнику та іншим учасникам справи за допомогою підсистеми ЄСІТС «Електронний кабінет» (у разі його відсутності - на офіційну електронну адресу або засобами поштового зв`язку), а касаційну скаргу та додані до неї матеріали - у спосіб їхнього надсилання до суду адресатом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Кашпур