Справа № 580/6169/23
Суддя: Карпушова Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2023-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/6169/23 Суддя (судді) першої інстанції: Алла РУДЕНКО
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів: Губської Л.В., Епель О.В., секретар судового засідання Євгейчук Ю.О., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу адвоката Романенка Євгена Олександровича в інтересах ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2023 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до НОМЕР_1 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України про скасування рішення про відмову та зобов`язання видати наказ про звільнення

В С Т А Н О В И В:

17.07.2023 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до НОМЕР_1 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України, яким просить:

- скасувати рішення командування НОМЕР_1 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України про відмову інспектору прикордонної служби 3 категорії номер обслуги першої групи протитанкових ракетних комплексів першого протиправного відділення прикордонної протитанкової застави третьої прикордонної комендатури швидкого реагування ІНФОРМАЦІЯ_1 мобільного прикордонного загону ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- зобов`язати командира НОМЕР_1 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України видати наказ про звільнення інспектора прикордонної служби 3 категорії номер обслуги першої групи протитанкових ракетних комплексів першого протиправного відділення прикордонної протитанкової застави третьої прикордонної комендатури швидкого реагування ІНФОРМАЦІЯ_1 мобільного прикордонного загону ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позовні вимоги обґрунтовано ти, що був призваний на військову службу за призовом під час мобілізації, проте він має право на звільнення зі служби через необхідність здійснення постійного догляду за своєю матір`ю, яка потребує постійного стороннього догляду і не здатна до самообслуговування, тобто відповідно до підпунку "г" пункту 2 частини 4 статті 26 від 25.03.1992 №2232-ХІІ «Про військовий обов`язок та військову службу».

Позивач зазначає, звернувшись до відповідачі із відповідним рапортом отримав протиправну відмову, яку просить скасувати та зобов`язати відповідача видати відповідних наказ про його звільнення.

Позивач пояснив, що надав документи відповідно до Переліку сімейних обставин та інших поважних причин, що можуть бути підставою для звільнення громадян з військової служби та із служби осіб рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністру України від 12.06.2013 №413.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 05.10.2023 р. у задоволені позовних вимог відмовлено.

Приймаючі рішення у справі суд першої інстанції виходив з того, що відповідач діяв в межах та у спосіб визначений законодавством, на надані позивачем документи відповідачу не підтвердили право позивача на звільнення зі служби.

Позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду як таке, що прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги аналогічні доводам позовної заяви.

Крім того, апелянт наголосив, що факт того, що він є єдиним сином підтверджується свідоцтвом про смерть його брата та довідкою з місця проживання, а обставина, що мати потребує стороннього догляду медичними документами.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якій вказано про правильність висновків суду першої інстанції, та звернуто увагу, що надані суду документи позивач відповідачу разом з рапортом не подавав.

Справу розглянуто у порядку письмового провадження та на підставі ст.ст. 242 та 308 КАС України витребувано додаткові документи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, зазначає наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 проходить службу у НОМЕР_1 мобільному прикордонному загону Державної прикордонної служби України.

Наказом начальника НОМЕР_1 мобільного прикордонного загону №8-ОС від 14.02.2023 позивач був зарахований до списків особового складу та на всі види забезпечення, призваний на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, зарахованого наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 13.02.2023 №176-ОС у розпорядження начальника НОМЕР_1 мобільного прикордонного загону, який прибув для подальшого проходження військової служби з прикордонної комендатури швидкого реагування НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України, з 14.02.2023 року.

Згідно свідоцтва про його народження серії НОМЕР_3 від 04.04.2017 його батьками є мати - ОСОБА_2 , батько - ОСОБА_3 (а.с.29).

Місце проживання позивача, до служби, вказано у позові як АДРЕСА_1 .

Копія паспорта з відповідною сторінкою з місця реєстрації до суду не подавалась.

Відповідно до копії паспорта ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , серії НОМЕР_4 , виданого 16.04.1997 Ставищенським РВ УМВС України в Київській області, 24.05.1996 був укладений шлюб із ОСОБА_5 , діти: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.30).

Проте, свідоцтво про укладення шлюбу з ОСОБА_5 до суду не подавалась, з якого вбачалось, що саме ОСОБА_2 уклала шлюб з ОСОБА_5 .

Згідно свідоцтва про смерть (надане суду апеляційної інстанції) ОСОБА_6 , помер ІНФОРМАЦІЯ_6 у віці 15 років.

Місце реєстрації ОСОБА_4 відповідно до паспортних даних Київська область Ставищинський район с.Гейсиха. (а.с.32).

Згідно довідки ЛКК №198 від 23.05.2023, виданої КНП «Ставищенська лікарня», ОСОБА_4 , 1967р.н., потребує постійного стороннього догляду, не здатна до самообслуговування (а.с.33).

Згідно висновку №5 про наявність порушення функцій організму, через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватись та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі (який видається відповідно до Наказу МОЗ України від 09.03.2023 № 407) ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , рекомендовано отримання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи (а.с.34).

Згідно довідки старости старостинського округу № 2 Ставищенської сільської ради Білоцерковського району Київської області № 250 від 12.05.2023 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 є інвалідом 3 групи відповідно до довідки МСЕК серія АВ № 1027664, проживає одна та потребує стороннього догляду (а.с.38).

28.05.2023 року позивач в порядку підпорядкування звернувся до начальника першого протитанкового відділення прикордонної протитанкової застави третьої прикордонної комендатури швидкого реагування НОМЕР_1 мобільного прикордонного загону із рапортом про звільнення його з військової служби в запас Збройних Сил України на підставі абзацу 5 підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за матір`ю ОСОБА_4 , яка відповідно до довідки ЛКК №198 потребує постійного догляду (а.с.35).

До рапорту позивачем були додані: копія довідки ЛКК № 198; копія висновку №5; виписка з медичної картки; копія свідоцтва народження позивача; копія паспорту серії НОМЕР_5 ; копія паспорту серії НОМЕР_6 ; копія довідки №250.

За результатами розгляду рапорту позивача листом в.о. начальника НОМЕР_1 мобільного прикордонного загону полковника ОСОБА_7 №12/19405/23-Вн від 15.06.2023 повідомлено, що додані до рапорту документи не відповідають вимогам переліку сімейних обставин та інших поважних причин, що можуть бути підставою для звільнення громадян з військової служби та із служби осіб рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №413 від 12 червня 2013 року, у зв`язку з цим відсутні підстави для прийняття рішення про звільнення з військової служби, під час дії воєнного стану, військовослужбовців, які проходять військову служу за призовом під час мобілізації, на особливий період (а.с.37).

Вказані обставини підтверджені належними, достатніми та допустимими доказами.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявності у ній і додатково поданими доказами, і перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1,2, 3 статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Частиною 2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 1 Закону України Про правовий режим воєнного стану від 12.05.2015 №389-VIII (далі Закон №389-VIII), воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 Про введення воєнного стану в Україні у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України Про правовий режим воєнного стану в Україні введений воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. У подальшому строк дії воєнного стану був продовжений і триває на час розгляду справи.

Указом Президента України від 24.02.2022 №69/2022 Про загальну мобілізацію постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію. Згідно пункту 4 Указу №69/2022 призов військовозобов`язаних, резервістів та залучення транспортних засобів для забезпечення потреб Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, інших військових формувань України здійснити в обсягах, визначених згідно з мобілізаційними планами.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби, врегульовано положеннями Закону України Про військовий обов`язок та військову службу від 25.03.1992 №2232-XII (далі Закон №2232-XII).

Статтею 26 Закону №2232-XII визначені підстави для звільнення з військової служби.

Зокрема, абзацом 5 підпункту г пункту 2 частини 4 статті 26 Закону №2232-XII визначено, що військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби під час воєнного стану через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу): у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

Питання щодо розмежування суб`єкта видачі відповідного медичного висновку врегульоване постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку сімейних обставин та інших поважних причин, що можуть бути підставою для звільнення громадян з військової служби та із служби осіб рядового і начальницького складу» від 12.06.2013 року №413.

Так, вказаною постановою передбачено, що військовослужбовці, крім військовослужбовців строкової військової служби, та особи рядового і начальницького складу на їх прохання можуть бути звільнені з військової служби та із служби осіб рядового і начальницького складу через такі сімейні обставини та інші поважні причини: необхідність постійного стороннього догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії для осіб віком понад 18 років чи лікарсько-консультативної комісії для осіб до 18 років.

Таким чином, необхідність постійного стороннього догляду за хворою матір`ю повинна підтверджуватись висновком медико-соціальної експертної комісії.

Постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 №1317 затверджено Положення про медико-соціальну експертизу, якою врегульовано процедуру проведення медико-соціальної експертизи хворим, що досягли повноліття, потерпілим від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, особам з інвалідністю (далі - особи, що звертаються для встановлення інвалідності) з метою виявлення ступеня обмеження життєдіяльності, причини, часу настання, групи інвалідності, а також компенсаторно-адаптаційних можливостей особи, реалізація яких сприяє медичній, психолого-педагогічній, професійній, трудовій, фізкультурно-спортивній, фізичній, соціальній та психологічній реабілітації ( (далі Положення №1317).

Пунктом 4 Положення №1317 передбачено, що медико-соціальну експертизу проводять медико-соціальні експертні комісії (далі - комісії), з яких утворюються в установленому порядку центри (бюро), що належать до закладів охорони здоров`я при Міністерстві охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, управліннях охорони здоров`я обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій.

Підпунктом 1 пункту 11 Положення №1317 до компетенції міських, міжрайонних, районних комісій відноситься визначення ступіню обмеження життєдіяльності осіб, що звертаються для встановлення інвалідності, потребу в сторонньому нагляді, догляді або допомозі, реабілітації, реабілітаційний потенціал, групу інвалідності, причину і час її настання, тощо.

Також постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 №1317 затверджено Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності.

Пунктом 26 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності передбачено, що особі, що визнана особою з інвалідністю, залежно від ступеня розладу функцій органів і систем організму та обмеження її життєдіяльності встановлюється I, II чи III група інвалідності. I група інвалідності поділяється на підгрупи А і Б залежно від ступеня втрати здоров`я особи з інвалідністю та обсягу потреби в постійному сторонньому догляді, допомозі або нагляді.

Згідно пункту 27 вказаного Положення підставою для встановлення I групи інвалідності є стійкі, значно вираженої важкості функціональні порушення в організмі, зумовлені захворюванням, травмою або уродженою вадою, що призводять до значного обмеження життєдіяльності особи, неспроможності до самообслуговування і спричиняють до виникнення потреби у постійному сторонньому нагляді, догляді або допомозі.

Підставою для встановлення II групи інвалідності є стійкі, вираженої важкості функціональні порушення в організмі, зумовлені захворюванням, травмою або вродженою вадою, що призводять до значного обмеження життєдіяльності особи, при збереженій здатності до самообслуговування та не спричиняють потреби в постійному сторонньому нагляді, догляді або допомозі.

Підставою для встановлення III групи інвалідності є стійкі, помірної важкості функціональні порушення в організмі, зумовлені захворюванням, наслідками травм або вродженими вадами, що призвели до помірно вираженого обмеження життєдіяльності особи, в тому числі її працездатності, але потребують соціальної допомоги і соціального захисту.

Отже, системний аналіз вищенаведених норм дає підстави зробити висновок, що визначення потреби в сторонньому нагляді, догляді або допомозі здійснюється медико-соціальною експертизою у разі встановлення І чи ІІ групи інвалідності, і саме довідка МСЕК є належним доказом, який підтверджує необхідність стороннього нагляду, догляду або допомоги як підставу для звільнення з військової служби.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач подав відповідачу на підтвердження того, що його мати потребує стороннього догляду документи - це довідки ЛКК №198 від 23.05.2023, виписку з медичної карти та довідки старости старостинського округу № 2 Ставищенської сільської ради Білоцерковського району Київської області № 250 від 12.05.2023, що вбачається з рапорту позивача (а.с.35).

Апелянтом вказане не заперечувалось.

Тобто, для підтвердження необхідності здійснення стороннього догляду за хворою матір`ю позивачу слід було подати відповідачу відповідний медичний висновок медико-соціальної експертної комісії (висновок МСЕК), в якому буде вказано про «потреби в сторонньому нагляді, догляді або допомозі», так як вказано у постанові Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку сімейних обставин та інших поважних причин, що можуть бути підставою для звільнення громадян з військової служби та із служби осіб рядового і начальницького складу» від 12.06.2013 року №413, оскільки мати є особою вік якої понад 18 років.

Проте, позивач такий висновок медико-соціальної експертної комісії відповідачу не подавав.

06.12.2023 на виконання ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 06.12.2023 позивачем надано довідку до акту огляду МСЕК серія АВ № 027664 з якої вбачається, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 має з 01.11.2018 р. 3 групу інвалідності, довічно, загального захворювання, дата огляду від 23.10.2018, показання про умови та характер правці - протипоказана важка фізична праця, може виконувати легку та помірну працю.

Тобто, в наданому висновку МСЕК не відображено те, що ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 «має потреби в сторонньому нагляді, догляді або допомозі».

Отже, матеріалами справи підтверджено, що позивачем не надано ні суду, ні відповідачу висновок медико-соціальної експертної комісії про встановлення його матері І чи ІІ групи інвалідності та необхідність стороннього нагляду, догляду або допомоги, а отже не доведено наявність підстав для звільнення позивача з військової служби.

Судом першої інстанції з приводу цього зроблено правильний висновок.

Щодо наданої до рапорта довідки ЛКК №198 від 23.05.2023 - це не є належним доказом, оскільки такий документ може прийматися до уваги для вирішення питання про звільнення зі служби відносно особи, яка потребує стороннього догляду, яка є віком до 18 років, як то передбачено постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку сімейних обставин та інших поважних причин, що можуть бути підставою для звільнення громадян з військової служби та із служби осіб рядового і начальницького складу» від 12.06.2013 року №413.

Таким чином, доводи апелянта не заслуговують уваги, оскільки не спростовують правильних висновків суду першої інстанції про безпідставність позовних вимог.

Надаючи оцінку всім іншим доводам апелянтів, судова колегія приймає до уваги Висновок № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому зазначено, що при викладенні підстав для прийняття рішення суд повинен надати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд апеляційної інстанції також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Крім того, у рішеннях ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що «…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…».

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 243, 244, 250, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Романенка Євгена Олександровича в інтересах ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2023 р. - залишити без задоволення.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2023 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до НОМЕР_1 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України про скасування рішення про відмову та зобов`язання видати наказ про звільнення - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та подальшому оскарженню не підлягає, відповідно до п.2 ч.1 ст.263 , п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Колегія суддів: О.В. Карпушова

Л.В. Губська

О.В. Епель