Справа № 420/25843/23
Суддя: Бойко О.Я.
Дата ухвалення: 2023-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді Бойко О.Я.,

за участі:

секретаря судового засідання Кралі І.С,

представниці позивача Берзіня С.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання незаконними та скасування наказів від 26.08.2023 № 299 та № 300, вирішив адміністративний позов задовольнити повністю.

І. Суть спору:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою до відповідача, Військової частини НОМЕР_1 , в якій просив суд:

(1). Визнати незаконним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 26.08.2023 № 299 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності старшого лейтенанта ОСОБА_1 », яким на старшого лейтенанта ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення - «Сувора догана».

(2) Визнати незаконним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 26.08.2023 № 300 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності старшого лейтенанта ОСОБА_1 », яким на старшого лейтенанта ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення - «Сувора догана».

ІІ. Аргументи сторін

(а) Позиція Позивача

В обґрунтування позовних вимог вказав, що покладення найсуворіших дисциплінарних стягнень (сувора догана) на нього здійснено незаконно та протиправно, оскільки Позивач відповідально ставився до військової служби, накази командирів виконував вчасно та правильно, службові розслідування з цих підстав не проводилися (його не повідомляли). Під час військової служби позивач характеризувався завжди позитивно, однак у зв`язку із упередженим ставленням до його особи безпідставно притягнуто до дисциплінарної відповідальності. позивач не порушував військової дисципліни, оскільки сумлінно виконував свої посадові обов`язки офіцера військової частини НОМЕР_1 . При цьому, позивач згідно із вказаним листом відповідача від 22.09.2023 № 2846 характеризується з позитивного боку, нагороджувався грамотою та раніше до дисциплінарної відповідальності не притягався, окрім як згідно з оскаржуваними наказами № 299 та № 300. Крім того, в оскаржуваних наказах не вказано у зв`язку із невиконанням яких саме посадових обов`язків та у які строки притягнуто позивача до відповідальності. Відповідач при накладенні вказаних дисциплінарних стягнень не врахував характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередню поведінку військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби, а головне - не повідомив Позивача про службові розслідування та їх результати. Позивач не був повідомлений про накладення на нього двох суворих доган. Тим паче, вказані стягнення не відповідають тяжкості нібито вчинених проступків. Позивача фактично притягнуто два рази до відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, про що свідчать зміст наказів («невиконання посадових обов`язків щодо інженерного облаштування позицій»), дата їх видання (26.08.2023) та послідовні номери цих наказів (№ 299 та № 300).

(б) Позиція Відповідача

Станом на дату вирішення справи відзив на позовну заяву або заява про продовження встановленого судом процесуального строку для його подання, в порядку ч. 2 ст. 121 КАС України, від відповідача до суду не надійшли.

ІІІ Процедура та рух справи

02.10.2023 р. ухвалою суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження в адміністративній справі за правилами загального позовного провадження.

13.11.2023 р. протокольною ухвалою суд закрив підготовче провадження та призначив до розгляду по суті.

05.12.2023 р. Одеський окружний адміністративний суд розглянув справу по суті.

ІV. Обставини справи встановлені судом та докази на їх підтвердження

Позивач є військовослужбовцем Збройних сил України.

Згідно з витягом з наказу командира в/ч НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 18.09.2023 позивача, начальника групи сил підтримки військової частини НОМЕР_1 , який наказом командира військової частини НОМЕР_3 (по особовому складу) від 08 вересня 2023 року № 181 призначеного на посаду військової частини НОМЕР_2 , вважати таким, що з 18 вересня 2023 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_4 (з адміністративно-господарської діяльності) від 26.08.2023 року № 299 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності лейтенанта ОСОБА_1 » за порушення військової дисципліни, а саме невиконання посадових обов`язків, щодо інженерного облаштування позицій, не усунення вказаних недоліків у встановлені терміни, керуючись статтею 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, з метою запобіганню подібного в подальшому, наказано, зокрема за порушення вимог ст. 11, 12 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, накласти на старшого лейтенанта ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення «Сувора Догана».

Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_4 (з адміністративно-господарської діяльності) від 26.08.2023 року № 300 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності лейтенанта ОСОБА_1 » за порушення військової дисципліни, а саме невиконання посадових обов`язків, щодо інженерного облаштування позицій, не усунення вказаних недоліків у встановлені терміни, керуючись статтею 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, з метою запобіганню подібного в подальшому, наказано, зокрема за порушення вимог ст. 11, 12 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, накласти на старшого лейтенанта ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення « ОСОБА_2 »

Вирішуючи питання щодо правомірності вимог позивача, суд виходить з наступного.

IV. Джерела права та висновки суду

Військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом. (ст. 26 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України)

Згідно з п. «в» ст. 48 Закону України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» від 24 березня 1999 року № 551-XIV (далі Дисциплінарний статут Збройних Сил України) (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: сувора догана.

Статтею 54 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України передбачено, що командир окремого батальйону (корабля 2 рангу), а також командир окремої військової частини, який користується дисциплінарною владою командира батальйону (корабля 3 рангу), має право застосовувати стягнення, визначені в пунктах "а"-"ґ" статті 48 цього Статуту (крім попередження про неповну службову відповідність осіб офіцерського складу).

При цьому, відповідно до ст. 86 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.

Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби..

Як вбачається з матеріалів справи, що службове розслідування щодо позивача в даному випадку не проводилось.

Доказів на спростування зазначених обставин відповідачем до суду не надано.

Разом з тим в оскаржуваному наказі взагалі не зазначено (не конкретизовано) обставини, з яких відповідач дійшов висновку про порушення позивачем вимог ст. 11, 12 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, зокрема, коли саме (дата), які саме посадові обов`язки щодо інженерного облаштування позицій, не усунення вказаних недоліків у встановлені терміни позивачем не виконано тощо.

Крім того, оскаржуваний наказ також не містить жодних посилань на інші документи-докази, якими могли б бути встановлені/зафіксовані відповідні обставини.

Також, наказ не містить даних щодо врахування / підстав неврахування під час накладення на позивача спірного дисциплінарного стягнення та обрання його виду: характеру та обставин вчинення правопорушення, його наслідків, попередньої поведінки позивача, а також тривалості військової служби та рівня знань про порядок служби.

При цьому, загальними вимогами, які висуваються до акту індивідуальної дії, як акта правозастосування, є його обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення суб`єктом владних повноважень конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття.

Встановлені судом обставини свідчать про недотримання відповідачем вимог щодо ясності, чіткості, доступності, зрозумілості та обґрунтованості рішення, виконання яких є запорукою передбачуваності для позивача наслідків виконання або невиконання ним законних вимог відповідача.

Відтак, невиконання суб`єктом владних повноважень законодавчо встановлених вимог щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості акта індивідуальної дії призводить до його протиправності.

Наведена позиція суду узгоджуються з висновками Верховного Суду щодо вимог до акту індивідуальної дії, викладеними, зокрема, в постановах від 23 жовтня 2018 року по справі № 822/1817/18, від 2 квітня 2019 року по справі № 822/1878/18 та від 21 травня 2019 року по справі № 815/2791/18 тощо.

Як встановлено судом вище, наведені відповідачем в оскаржуваному наказі обґрунтування не містять жодної конкретизації такого обґрунтування фактичними обставинами.

При цьому, жодних доводів щодо вжиття відповідачем всіх можливих заходів для отримання доказів, які не були покладені в основу оскаржених наказів до їх прийняття, але які не були отримані з незалежних від нього причин, відповідачем не наведено та доказів на їх підтвердження не надано.

При цьому також слід зазначити, що відповідно до вимог статей 1, 2 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України.

Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.

Статтею 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України визначено, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів; бути пильним, зберігати державну таємницю; додержуватися визначених статутами Збройних Сил України правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.

Згідно з ч. 1 ст. 7 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України застосовувати заохочення та накладати дисциплінарні стягнення можуть тільки прямі командири та командири, визначені в розділі 3 цього Статуту.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 45 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

За вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. За вчинення правопорушень, пов`язаних із корупцією, військовослужбовці несуть відповідальність згідно з Кодексом України про адміністративні правопорушення. У разі вчинення кримінального правопорушення військовослужбовець притягається до кримінальної відповідальності..

Згідно з ч. 1 ст. 84 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Відповідно до абз. 1 п. 1 Розділу ІІ Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України 21.11.2017 № 608, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 13 грудня 2017 р. за № 1503/31371 (далі Порядок проведення службового розслідування) службове розслідування може призначатися у разі: невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або загрожувало життю і здоров`ю особового складу, цивільного населення чи заподіяло матеріальну або моральну шкоду; невиконання або неналежного виконання вимог наказів та інших керівних документів, що могло негативно вплинути чи вплинуло на стан боєздатності, бойової готовності підрозділу чи військової частини або на стан виконання покладених на Збройні Сили завдань; неправомірного застосування військовослужбовцем фізичного впливу, зброї, спеціальних засобів або інших засобів ураження до інших військовослужбовців чи цивільних осіб, особливо, якщо це призвело до їх поранення, травмування або смерті; дій військовослужбовця, які призвели до спроби самогубства іншого військовослужбовця; втрати або викрадення зброї чи боєприпасів; порушення порядку та правил несення чергування (бойового чергування), вартової (вахтової) або внутрішньої служби, що могло спричинити або спричинило негативні наслідки; недозволеного розголошення змісту або втрати службових документів; внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про скоєне військовослужбовцем кримінальне правопорушення; повідомлення військовослужбовцю про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення; скоєння військовослужбовцем під час виконання обов`язків військової служби дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої загинули або отримали тілесні ушкодження інші особи.

Згідно з абз. 2 п. 1 Розділу ІІ Порядку проведення службового розслідування, службове розслідування може проводитися і в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових (службових) осіб.

Пунктом 2 Розділу ІІ Порядку проведення службового розслідування зазначено, що службове розслідування не призначається: у разі надходження анонімних повідомлень, заяв, скарг; якщо причини та умови, що сприяли вчиненню правопорушення, ступінь вини, розмір заподіяної матеріальної шкоди та інші обставини, які мають значення для прийняття рішення командиром (начальником) про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення, не потребують додаткового встановлення (уточнення) або їх встановлено під час проведення інспектування, інвентаризації, аудиту, за рішенням суду.

З наведених положень Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та Порядку проведення службового розслідування вбачається, що службове розслідування не є обов`язковою/безальтернативною законодавчо встановленою передумовою прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення в усіх випадках.

Отже, позиція позивача з відповідного питання є помилковою.

Разом з тим, наведене не спростовує встановлені судом обставини та здійснені на їх підставі висновки про недотримання відповідачем вимог щодо ясності, чіткості, доступності, зрозумілості та обґрунтованості рішення, зокрема, щодо оскаржуваних наказів, що об`єктивно позбавляє суд можливості дослідити та перевірити обґрунтованість застосованих до позивача дисциплінарних стягнень.

Судом також встановлено, що накази командира військової частини НОМЕР_4 (з адміністративно-господарської діяльності) від 26.08.2023 року № 299 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності лейтенанта ОСОБА_1 » та від від 26.08.2023 року № 300 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності лейтенанта ОСОБА_1 » є ідентичними за своїм змістом.

Разом з тим, згідно з ст. 91 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України заборонено за одне правопорушення накладати кілька дисциплінарних стягнень, накладати стягнення на весь особовий склад підрозділу замість притягнення до дисциплінарної відповідальності безпосередньо винних осіб.

Відповідно, відповідач протиправно за одне правопорушення двічі наклав дисциплінарні стягнення.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною другою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Враховуючи викладене вище, суд робить висновок, що позовні вимоги належать до задоволення повністю.

V. Розподіл судових витрат

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674-VI, позивач звільнений від сплати судового збору, відповідно, підстав для розподілу судових витрат в порядку, передбаченому ст. 139 КАС України, немає.

Позивач просить стягнути з відповідача понесені ним витрати на професійну правову допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Суд встановив, що для надання правничої допомоги та представництва своїх інтересів позивач (клієнт) та адвокат Берзінь Сергій Людвигович (адвокат) уклали договір про надання професійної правової допомоги від 04.09.2023, відповідно до п. 1 якого адвокат зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види професійної правової допомоги (адвокатські послуги) клієнту та виконувати пов`язані з цим доручення клієнта в обсязі та на умовах, передбачених цим договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання такої допомоги (послуги) та фактичні витрати, пов`язані з її (їх) наданням та необхідні для виконання цього договору, а також виплатити гонорар успіху у випадку досягнення адвокатом результату, визначеного п. 4.4-4.5. цього договору, у порядку та строки, узгоджені сторонами та/або цим договором .

08.09.2023 позивач та адвокат Берзінь Сергій Людвигович підписали Акт наданих послуг відповідно до Договору про надання професійної правової допомоги від 04 вересня 2023 р., відповідно до якого адвокат передав, а клієнт прийняв наступні послуги:

- складання та подання адміністративного позову про визнання протиправними та скасування наказів командира військової частини НОМЕР_1 про притягнення до дисциплінарної відповідальності в інтересах ОСОБА_1 до окружного адміністративного суду., тривалістю 5 годин, вартість одної години (одного документа) 1000 грн./год., 5000 грн./ 1 документ, загальна сума: 5000,00 грн.

- складання адвокатського запиту 26.04.2023, тривалістю 60 хвилин, вартістю 1000 грн.;

- консультація замовника, проведена 02.05.2023, тривалістю 60 хвилин, вартістю 1000 грн.;

- складання позовної заяви 15.05.2023, тривалість 3 години, вартість 3000 грн.

ВСЬОГО: 5 годин, 1 документ, 5000,00 грн.

Крім того, відповідно до вказаного акту клієнт підписанням цього акта підтверджує факт належного отримання правової допомоги (послуг) відповідно до положень договору про надання професійної правової допомоги, укладеного між клієнтом та адвокатом 04 вересня 2023 р. у м. Одеса (належне виконання Договору), а також відсутність претензій до адвоката стосовно отриманих від нього послуг, вказаних у цьому акті. Адвокат підписанням цього акта підтверджує факт отримання сплати за надані послуги (витрати на професійну правничу допомогу) відповідно до положень договору (належне виконання договору).

На підтвердження оплати позивачем надано до суду квитанцію прибуткового касового ордера № б/н від 05.09.2023 року на суму 5000,00 грн.

Частиною 7 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

У відповідності з правовою позицією Верховного Суду, наведеною у додатковій постанові від 05.09.2019 року у справі № 826/841/17, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, за наявності заперечень іншої сторони, з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої постановлено рішення, всі її витрати на правничу допомогу, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документа, витрачений адвокатом час тощо, є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

На підставі викладеного, суд вважає, що заявлені витрати на правову допомогу у розмірі 5000,00 грн. не є співмірним із складністю справи і наданими адвокатом послугами.

Суд також враховує, що стягнення витрат у заявленому розмірі становить надмірний тягар для відповідача, що суперечить принципу розподілу таких витрат, у зв`язку із чим суд вважає, що обґрунтованим та розумним розміром витрат за надання правової допомоги у цій справі є сума 2500,00 грн., оскільки такий розмір гонорару є співмірним, зважаючи на складність справи, якість підготовлених документів, витрачений адвокатом час.

На підставі викладеного, враховуючи досліджені докази, вимоги чинного процесуального законодавства щодо справедливого вирішення спорів та дотримання принципу офіційного з`ясування всіх обставин у справі, суд дійшов висновку про наявність підстав для зменшення розміру судових витрат.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 77, 139, 245, 255, 293, 295 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

1.Адміністративний позов задовольнити.

2.Визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 26.08.2023 № 299 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності старшого лейтенанта ОСОБА_1 ».

3.Визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 26.08.2023 № 300 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності старшого лейтенанта ОСОБА_1 ».

4.Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_6 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот), 00 грн.

Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з частиною першою статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду подається протягом тридцяти днів. Якщо розглянуто справу в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений та підписаний 18.12.2023.

Суддя Оксана БОЙКО