Справа № 500/5929/23
Суддя: Осташ Андрій Васильович
Дата ухвалення: 2023-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без розгляду

Справа № 500/5929/23

19 грудня 2023 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі: головуючого судді Осташа А. В. за участю: секретаря судового засідання Хоміцької С.О., позивача - ОСОБА_1 , представника відповідачів - Шпит І.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні на підготовчому засіданні клопотання представника відповідачів про залишення позову без розгляду в частині позовних вимог у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправним та скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Тернопільського окружного адміністративного суду перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України та Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Ухвалою суду від 18.09.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено у справі судове засідання на 02.11.2023.

Від відповідачів 01.11.2023 надійшли клопотання про залишення позову без розгляду в частині позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування наказів Міністерства юстиції України від 07.10.2022 №437/к, від 23.11.2022 №5225/5 та від 23.12.2022 №5794/5.

Ухвалою суду від 02.11.2023 в підготовчому засіданні оголошено перерву та надано позивачу строк для ознайомлення із заявленими клопотаннями.

Крім того, в цьому ж засіданні суд прийняв до спільного розгляду з первісним позовом заяву позивача від 08.10.2023 про збільшення позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування наказів Міністерства юстиції України від 23.11.2022 №5225/5 та від 23.12.2022 №5794/5.

Позивач 13.11.2023 подав письмові заперечення проти клопотань відповідачів про залишення позову без розгляду.

Клопотання відповідачів про залишення позову без розгляду пов`язане з пропуском позивачем строку звернення до суду. Клопотання обґрунтовано тим, що позивачу було достеменно відомо про порушення його прав ще з дати першого повідомлення його про наступне звільнення, яке датоване 13.01.2023, проте він звернувся до суду після спливу шестимісячного строку, а клопотання про його поновлення не подав.

В судовому засіданні представник відповідачів заявлене клопотання підтримала.

Позивач заперечив проти заявленого клопотання. Вважає, що ним не пропущено строк звернення до суду, оскільки про зміст оскаржуваних наказів Міністерства юстиції України від 23.11.2022 №5225/5 та від 23.12.2022 №5794/5 він дізнався тільки 03 жовтня 2023 року коли було отримано відзив на позов у додатках до якого містились копії вищезазначених наказів.

Ухвалою суду від 14.11.2023 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду.

На виконання вимог ухвали суду позивач 17.11.2023 подав заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду.

З врахуванням наведеного, ухвалою суду від 20.11.2023 продовжено розгляд справи та призначено судове засідання на 19.12.2023.

В судовому засіданні 19.12.2023 позивач просив відмовити в задоволенні клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду. Просив визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду. Як на поважні причини пропуску строку звернення до суду позивач зіслався на те, що йому не було відомо про зміст оскаржуваних наказі Мінюсту від 23.11.2022 та від 23.12.2022, оскільки зі змістом наказів він міг ознайомитися тільки із системи електронного документообігу, доступ до якої йому було заблоковано ще з 16.12.2022.

Представник відповідачів заперечила проти поновлення позивачу строку звернення до суду. Зазначила, що в поданому клопотанні представник позивача більше уваги приділив тому, що заперечував сам факт пропуску строку звернення до суду ніж тому, щоб обґрунтувати причини пропуску такого строку. Зазначила, що наведені представником позивача обставини, а саме: неможливість ознайомлення зі змістом наказів Мінюсту від 23.11.2022 та від 23.12.2022 не може бути поважною причиною для поновлення строку звернення до суду, оскільки позивач знав про зміни в структурі та штатному розписі ще при попередженні його про звільнення.

Враховуючи наведене, представник відповідачів просила залишити позов без розгляду у зв`язку з пропуском позивачем строку звернення до суду.

Розглянувши на стадії підготовчого провадження клопотання відповідача про залишення позову без розгляду та заяву позивача про поновлення пропущеного строку звернення до суду, проаналізувавши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позивачем пропущено строк звернення до суду в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування наказів Міністерства юстиції України від 23.11.2022 №5225/5 та від 23.12.2022 №5794/5 та не встановлено причин поважності такого пропуску, а тому позов підлягає залишенню без розгляду, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (ч.2 ст.122 КАС України).

Для позовних вимог щодо скасування наказів Міністерства юстиції України від 23.11.2022 №5225/5 та від 23.12.2022 №5794/5 встановлено загальний - шестимісячний строк для звернення до суду. Дана обставина не заперечувалась сторонами.

Позивач зазначав, що початковою датою для обчислення строку звернення до суду є 3 жовтня 2023 року - день ознайомлення позивача із змістом оскаржуваних наказів.

З такою позицією позивача суд не погоджується виходячи з наступного:

За приписами ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд має враховувати висновки щодо застосування норм права, викладених в Постановах Верховного Суду.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду по справі № 640/25034/19 встановив, що є днем, коли особа дізналася про порушення свого права. Так, Верховний Суд зазначає, що день, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення їх прав, свобод чи інтересів. Цим днем може бути: день винесення рішення, яке оскаржується, якщо воно приймалося за участю особи; день отримання поштового відправлення, в якому особі надіслано рішення, яке вона оскаржує; день вчинення дії, яка оскаржується, якщо особа була присутня під час вчинення цієї дії; день, коли мало бути прийняте рішення (вчинено дію), якщо таке рішення (дія) не було прийняте (не була вчинена).

Якщо цей день встановити точно не можливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів). При цьому «повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені; рішення скероване на її адресу поштовим повідомленням, яке вона відмовилася отримати або не отримала внаслідок неповідомлення відправника про зміну місця проживання; про порушення її прав знали близькі їй особи.

Доказами того, що особа знала про порушення своїх прав, є її дії, спрямовані на захист порушених прав, зокрема, оскарження рішення (дії чи бездіяльність), письмові звернення з цього приводу, а також докази, які свідчать про те, що були створені умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.

З аналізу заявленого представником відповідачів клопотання та матеріалів справи, судом встановлено, що ОСОБА_2 повинен був дізнатися про порушення своїх прав оскаржуваними наказами Міністерства юстиції України від 07.10.2022 №437/к, від 23.11.2022 №5225/5 та від 23.12.2022 №5794/5 ще 13 січня 2023 року при отриманні першого попередження про звільнення. Як видно зі змісту вказаного попередження, яке надіслане на електронну пошту позивача, у ньому повідомляється, що скорочення посади яку позивач обіймав до звільнення проводиться саме у зв`язку із затвердженням структури та штатної чисельності Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, а в дужках міститься посилання на накази Мін`юсту на підставі яких такі реорганізаційні зміни проводяться.

Суд вважає, що позивачу який на той час обіймав посаду керівника управління не могло не бути відомо про реорганізаційні зміни, що проводились в структурі Міністерства юстиції України. Окрім того, суд враховує ту обставину, що позивач в адміністративному позові не зазнає про те, що йому не було відомо про наказ від 07.10.2022 №437/к. Натомість у заяві про збільшення позовних вимог від 08.10.2023 він уже вказує про те, що він тільки з відзиву дізнався, що наказ від 07.10.2022 №437/к втратив чинність на підставі наказу від 23.11.2022 №5225/5, а також дізнався про наказ від 23.12.2022 №5794/5.

Такі твердження позивача вказують на певну непослідовність у його висловлюваннях, що тільки з 03.10.2023 йому стало відомо про оскаржувані накази Мін`юсту. По-перше всі накази, а саме: від 07.10.2022 №437/к, від 23.11.2022 №5225/5 та від 23.12.2022 №5794/5 стосуються одного питання - затвердження структури та штатної чисельності Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, відповідно про ці накази згадувалось у кожному з попереджень позивача про наступне звільнення: 13.01.2023, 24.02.2023, 25.05.2023 та 09.08.202. По-друге: позивач як особа, з великим досвідом роботи в системі органів юстиції, не міг не знати, що для певних структурних змін в системі органів управління повинні видаватися відповідні розпорядчі документи, яким в даному випадку і були оскаржувані накази.

Таким чином, суд вважає, що саме з 13 січня 2023 року слід обсчислювати сплив строку звернення до суду з позовними вимогами про визнання протиправними та скасування наказів Мін`юсту від 23.11.2022 №5225/5 та від 23.12.2022 №5794/5. Закінчення шестимісячного строку звернення до суду припадає на 14 липня 2023 року. З вищенаведеними позовними вимогами до суду позивач звернувся 08.10.2023, а отже з пропуском строку звернення до суду.

Саме дані обставини були встановлені в ухвалі суду про залишення позовної заяви без руху від 14.11.2023.

Незважаючи на це, позивач в заяві про поновлення пропущеного строку звернення до суду, повторно зазначає, що ним не пропущено строк звернення до суду, оскільки про зміст оскаржуваних наказів він дізнався тільки 08.10.2023 року при ознайомленні зі змістом наказів при отриманні їх копій разом з відзивами на позов.

Дані твердження не заслуговують на увагу, оскільки як зазначав суд вище, позивач не навів переконливих аргументів того, що перешкоджало ознайомитися йому зі змістом наказів. Позивач зсилається на те, що зі змістом наказів він міг ознайомитися тільки із системи електронного документообігу, доступ до якої йому було заблоковано ще з 16.12.2022. Дане твердження не заслуговує на увагу, оскільки починаючи з 13.01.2023 (першого попередження про звільнення) позивач жодним чином не реагував на саме попередження та не вживав жодних дій для ознайомлення із розпорядчими документами, які стосуються реорганізаційних змін в структурному підрозділі, в якому керівну посаду обіймав позивач.

Щодо поважності причин пропуску строку.

Позивач у заяві про поновлення строку звернення не наводить жодних обставин які б свідчили про поважність причин для поновлення пропуску строку звернення до суду. Посилання позивача на неможливість ознайомлення зі змістом наказів, свідчить про те, що позивач вкотре стверджує що він не пропустив строк звернення до суду, проте ця обставина жодним чином не може свідчити про поважність причин пропуску строку звернення до суду.

При цьому, виключними підставами для визнання судом поважних причин такого пропуску може бути лише наявність об`єктивно непереборних обставин, які пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що до суду позивач звернувся з порушенням строку звернення та не навів причин пропуску строку звернення до суду (підтверджених доказами), які б судом могли бути визнані поважними.

Відповідно до ч.3 ст.123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Пунктом 8 частини 1 статті 240 КАС України регламентовано, що позов залишається без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Керуючись статтями 240, 241, 243 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

1. Клопотання відповідачів задовольнити.

2. Позовні вимоги ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування наказів Міністерства юстиції України від 23.11.2022 №5225/5 та від 23.12.2022 №5794/5, залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили в порядку визначеному статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст ухвали складено та підписано 19.12.2023.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_1 код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 );

відповідач:

- Міністерство юстиції України (місцезнаходження/місце проживання: вул. Городецького, 13,м.Київ,01001 код ЄДРПОУ/РНОКПП 00015622);

- Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (місцезнаходження/місце проживання: вул. Грюнвальдська, 11,м. Івано-Франківськ,Івано-Франківська обл., Івано-Франківський р-н,76018 43316386).

Суддя Осташ А.В.