Справа № 400/2653/23
Суддя: Кашпур О.В.
Дата ухвалення: 2023-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

19 грудня 2023 року

м. Київ

справа №400/2653/23

адміністративне провадження № К/990/41227/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Кашпур О.В.,

суддів - Радишевської О.Р., Уханенка С.А.,

перевірив касаційну скаргу Миколаївської обласної прокуратури на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 02 серпня 2023 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 23 листопада 2023 року у справі №400/2653/23 за позовом ОСОБА_1 до Миколаївської обласної прокуратури про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому, з урахуванням заяви про зміну позовних вимог, просив:

- стягнути з Миколаївської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу та затримки виконання судового рішення з 29 квітня 2021 року до 27 лютого 2023 року в сумі 485427,82 грн без відрахування податків, зборів та обов`язкових платежів.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 02 серпня 2023 року, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 23 листопада 2023 року, позов задоволено частково.

Зобов`язано Миколаївську обласну прокуратуру нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за вимушений прогул при затримці виконання рішення про поновлення на роботі за період з 29 квітня 2021 року до 27 лютого 2023 року в сумі 485427,82 грн (чотириста вісімдесят п`ять тисяч чотириста двадцять сім гривень вісімдесят дві копійки).

В решті позовних вимог відмовлено.

07 грудня 2023 року відповідач через підсистему «Електронний суд» звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 02 серпня 2023 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 23 листопада 2023 року. Скаржник просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

За правилами частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

Скаржник, посилаючись на положення пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України, зазначає, що відсутній висновок Верховного Суду з питань застосування статті 236 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) у взаємозв?язку із статтями 21, 24 цього Кодексу щодо видання уповноваженою особою наказу про поновлення особи на роботі за відсутності її заяви, яка не тільки підтверджує волевиявлення на продовження роботи, але й свідчить про зобов`язання працівника виконувати роботу, визначену трудовою угодою.

Предметом спору у цій справі є стягнення на користь позивача середнього заробітку за затримку виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2021 року справі №400/4162/20.

Перевіривши доводи касаційної скарги та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Вирішуючи спір та залишаючи рішення суду першої інстанції без змін, яким частково задоволено позов, суд апеляційної інстанції застосував висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 21 жовтня 2021 року у справі №640/19103/19, в яких зазначено, що відповідальність за затримку власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, встановлена статтею 236 КЗпП України, згідно з якою виплата середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі проводиться незалежно від вини роботодавця в цій затримці.

Середній заробіток за своїм змістом є державною гарантією, право на отримання якого виникла у працівника, який був незаконно позбавлений можливості виконувати свою роботу з незалежних від нього причин. Закон пов`язує цю виплату виключно із фактом затримки виконання рішення про поновлення на роботі.

Верховний Суд наголосив, що наведені приписи КЗпП України не містять застережень, що власник або уповноважений ним орган не відповідає за затримку виконання рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, якщо працівник не вчинив додаткових дій, які б вказували на його бажання поновитися на роботі.

Апеляційний суд також правильно застосував висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 09 листопада 2022 року у справі №460/600/22, який урахувавши висловлену Верховним Судом правову позицію у справі №640/19103/19 щодо застосування статті 236 КЗпП України, зазначив, що приписи частини восьмої статті 235 КЗпП України і приписи пункту 3 частини першої статті 371 КАС України достатньо чітко і однозначно встановлюють, що рішення про поновлення на роботі/посаді підлягають негайному виконанню й цей імператив адресований передовсім роботодавцю. Невчинення позивачем як працівником дій, спрямованих на виконання рішення суду щодо його поновлення на посаді (неподання заяви про поновлення чи незвернення до органу державної виконавчої служби) ніяким чином не впливає на обов`язок роботодавця самостійно виконати рішення суду, допущене до негайного виконання, яке покладає на нього зобов`язання щодо поновлення працівника на посаді.

Отже, враховуючи викладене, колегія суддів зазначає, що враховуючи вищевказані висновки Верховного Суду, посилання скаржником на відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування статті 236 КЗпП України у подібних правовідносинах є безпідставним та необґрунтованим.

За приписами пункту 6 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі на судове рішення, зазначене у частині першій статті 328 цього Кодексу, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку або коли Верховний Суд вважатиме за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах).

З урахуванням вищенаведеного, оскільки суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення у справі №400/2653/23 відповідно до висновків Верховного Суду, постанови про відступлення від такого висновку не має і Верховний Суд не вважає за необхідне відступити від усталеної практики, то у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити на підставі пункту 6 частини першої статті 333 КАС України.

Керуючись статтями 248, пунктом 6 частини першої 333 КАС України, Суд

У Х В А Л И В :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Миколаївської обласної прокуратури на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 02 серпня 2023 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 23 листопада 2023 року у справі №400/2653/23 за позовом ОСОБА_1 до Миколаївської обласної прокуратури про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення.

Копію ухвали направити скаржнику за допомогою підсистеми ЄСІТС «Електронний кабінет» (у разі його відсутності - на офіційну електронну адресу або засобами поштового зв`язку), а касаційну скаргу та додані до неї матеріали - у спосіб їхнього надсилання до суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач О.В. Кашпур

Судді: О.Р. Радишевська

С.А .Уханенко