Справа № 280/7657/23
Суддя: Максименко Лілія Яковлівна
Дата ухвалення: 2023-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2023 року Справа № 280/7657/23 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Максименко Л.Я., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

до Комунальної установи Обласний Центр медико-соціальної експертизи Запорізької обласної ради (, 69063, м. Запоріжжя, пр. Соборний 44)

про визнання дій та рішення протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду із позовною заявою до Комунальної установи Обласний Центр медико-соціальної експертизи Запорізької обласної ради (далі відповідач), в якій позивач просить суд:

визнати противоправними дії відповідача та скасувати рішення відповідача, внесене до акту огляду МСЕК від 23.08.2023 відносно позивача та викладене у довідці № 59 від 23.08.2023, що полягають у невизнанні позивача інвалідом 3 групи;

зобов`язати відповідача провести повторне дослідження позивача на предмет визнання його особою з інвалідністю.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що є особою з інвалідністю 3 групи, яка була встановлена та підтверджена випискою з Акта огляду медико-соціальною експертною комісією від 21.09.2021. Вказує, що при повторному обстеженні 23.08.2023 був підтверджений раніше встановлений діагноз, але відмовлено у встановлені інвалідності, про що видана довідка про невизнання інвалідом за № 59 від 23.08.2023. Посилається на те, що зі змісту Акту №59 огляду МСЕК від 23.08.2023 року, складеного саме за формою №157/о, вбачається недотримання відповідачем вимог Інструкції №577. Зокрема, порушено вимоги пунктів 6, 24 -26, 28, 29 Інструкції №577, що виразилось у не заповненні усіх пунктів Акту №59, заповнення пункту 27/1, відсутність у підпунктах 28.6.2, 28.6.3, 28.6.4 Акту №59 відомостей про результати огляду хворого профільним лікарем. Вважає, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням процедури, встановленої відповідними нормативно-правовими актами, а відтак у сукупності встановлених обставин свідчить про доцільність проведення повторного засідання з розгляду питання щодо надання позивачу статусу інваліда. Вказує, що невизнання інвалідом позивача є порушенням його права, в тому числі і його права на належний розмір пенсії, право на отримання якого у нього зникло з моменту відмови. З урахуванням викладеного, просить позов задовольнити.

Відповідач позовні вимоги не визнав, у письмовому відзиві від 10.10.2023 вх.№44671 посилається на те, що згідно акту огляду нейроофтальмологічної МСЕК №984 від 21.09.2021, ОСОБА_1 була встановлена ІІІ група інвалідності, від загального захворювання, на строк до 01.09.2023. Експертне рішення обґрунтовувалось обмеженням життєдіяльності особи: І ст. до пересування, трудової діяльності. Вказує, що згідно акту огляду нейроофтальмологічної МСЕК №1047 від 23.08.2023, ОСОБА_1 група інвалідності не встановлена. Позивачу видана довідка встановленого зразка за формою №167/о про невизнання інвалідом від 23.08.2023. Посилається на те, що експертне рішення обґрунтоване обмеженням життєдіяльності особи: 0 ст. до пересування, трудової діяльності. Вказує, що правом на оскарження рішення нейроофтальмологічної МСЕК, викладене в акті огляду №1047 від 23.08.2023, позивач не скористався. Зазначає також, що на час огляду нейроофтальмологічною МСЕК позивачем не надано належних доказів, які б спростовували висновки відповідача про відсутність підстав для встановлення групи інвалідності. Вся медична документація позивача була врахована під час прийняття рішення щодо нього. На підставі викладеного, просить у задоволенні позову відмовити.

Ухвалою суду від 25.09.2023 відкрито спрощене позовне провадження, без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Згідно з п. 10 ч.1 ст. 4 КАС України письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.4 ст. 243 КАС України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

ОСОБА_1 є особою з інвалідністю 3 групи, інвалідність була встановлена та підтверджена випискою з Акта огляду медико-соціальною експертною комісією від 21.09.2021, причина інвалідності - загальне захворювання, за діагнозом дорсопатія поперекованого відділу хребта з вираженим нейрокомпреснованим синдромом, вертеброгоненна правобічна люмбоішалгія, хронічно-рецедивуючий перебіг/ нейроофтальмологічне захворювання.

Згідно висновку акту №1047 огляду медико -соціальною експертною комісією від 23.08.2023 група інвалідності не встановлена, видана довідка встановленого зразка за формою №167/о про невизнання інвалідом від 23.08.2023, експертне рішення обґрунтоване обмеженням життєдіяльності особи: 0 ст. до пересування, трудової діяльності.

Не погоджуючись із висновком відповідача щодо не встановлення інвалідності, позивач звернувся із вказаною позовною заявою до суду.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні» від 06.10.2005 № 2961-IV медико-соціальна експертиза це встановлення ступеня стійкого обмеження життєдіяльності, групи інвалідності, причини і часу їх настання, а також доопрацювання та затвердження індивідуальної програми реабілітації особи з інвалідністю (дитини з інвалідністю) в рамках стратегії компенсації на основі індивідуального реабілітаційного плану та комплексного реабілітаційного обстеження особи з обмеженням життєдіяльності.

Статтею 3 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» від 21.03.1991 № 875-XII визначено, що інвалідність як міру втрати здоров`я визначається шляхом експертного обстеження в органах медико-соціальної експертизи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я. Положення про медико-соціальну експертизу затверджується Кабінетом Міністрів України з урахуванням думок громадських організацій осіб з інвалідністю.

Постановою Кабінету Міністрів України від 03 грудня 2009 року № 1317 затверджено Положення про медико-соціальну експертизу та Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності (далі - Положення про МСЕК та Положення про Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності).

Пунктом 3 Положення про МСЕК № 1317 встановлено, що медико-соціальна експертиза проводиться особам, що звертаються для встановлення інвалідності, за направленням лікувально - профілактичного закладу охорони здоров`я після проведення діагностичних, лікувальних і реабілітаційних заходів за наявності відомостей, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлених захворюваннями, наслідками травм чи вродженими вадами, які спричиняють обмеження життєдіяльності.

Приписами пункту 10 вказаного Положення про МСЕК обумовлено, що залежно від ступеня, виду захворювання та групи інвалідності утворюються комісії загального та спеціалізованого профілів. До складу комісії входить не менше трьох лікарів за спеціальностями, перелік яких затверджується МОЗ з урахуванням профілю комісії, а також спеціаліст з реабілітації, лікар-психолог або психолог.

В силу вимог п. 12 Положення про МСЕК, до повноважень Кримської республіканської, обласної, центральної міської комісії віднесено надання лікарям комісій консультаційної допомоги з питань проведення медико-соціальної експертизи: проведення у складних випадках огляду осіб, що звертаються для встановлення інвалідності, за направленнями районних, міжрайонних, міських комісій.

Згідно з пунктом 26 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, особі, що визнана інвалідом, залежно від ступеня розлад функцій органів і систем організму та обмеження її життєдіяльності встановлюється І, II чи III група інвалідності.

Пунктом 27 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, визначено, що підставою для встановлення III групи інвалідності є стійкі, помірної важкості функціональні порушення в організмі, зумовлені захворюванням, наслідками травм або вродженими вадами, що призвели до помірно вираженого обмеження життєдіяльності особи, в тому числі її працездатності, але потребують соціальної допомоги і соціального захисту.

Інваліди III групи з помірним обмеженням життєдіяльності можуть навчатися та провадити різні види трудової діяльності за умови забезпечення у разі потреби засобами компенсації фізичних дефектів чи порушених функцій організму, здійснення реабілітаційних заходів.

Згідно з пунктом 1.10 Інструкції про встановлення груп інвалідності, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 05 вересня 2011 року № 561 (надалі Інструкція №561), при огляді у МСЕК проводяться: вивчення документів, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлене захворюваннями, наслідками травм або вродженими вадами, які спричиняють обмеження нормальної життєдіяльності особи; опитування хворого; об`єктивне обстеження та оцінка стану всіх систем організму, необхідних лабораторних, функціональних та інших методів дослідження усіма членами комісії.

Тобто, рішення МСЕК приймається після повного медичного обстеження особи і проведення необхідних досліджень лікувально-профілактичним закладом охорони здоров`я, на підставі медичної документації, яка обов`язково включає направлення на МСЕК, та за результатами об`єктивного обстеження особи членами комісії.

Відповідно до п.23-25 Положення Про МСЕК, у разі незгоди з рішенням районної, міжрайонної, міської комісії хворий, потерпілий від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання або особа з інвалідністю має право подати протягом місяця після одержання висновку комісії і письмову заяву до Кримської республіканської, обласної, Київської та Севастопольської центральних міських комісій або до комісії, в якій він проходив огляд, чи до відповідного управління охорони здоров`я. Комісія, що проводила огляд, або управління охорони здоров`я надсилає у триденний строк після надходження відповідного запиту всі наявні документи на розгляд Кримської республіканської, обласної, центральної міської комісії, яка протягом місяця з дня подання зазначених документів проводить повторний огляд заявника і приймає відповідне рішення. Рішення Кримської республіканської, обласної, центральної міської комісії може бути оскаржене до МОЗ.

МОЗ за наявності фактів порушення законодавства про медико-соціальну експертизу доручає Центральній медико-соціальній експертній комісії МОЗ або Кримській республіканській, Київській та Севастопольській міським або обласній комісії іншої області повторно розглянути з урахуванням усіх наявних обставин питання, з якого оскаржується рішення, а також вживає інших заходів впливу для забезпечення дотримання законодавства під час проведення медико - соціальної експертизи.

В той же час, суд зауважує, що до матеріалів справи не надано доказів того, що позивач у встановлений строк скористався своїм правом на оскарження рішення МСЕК до Центральної медико-соціальної експертної комісії МОЗ згідно зазначених вище норм Положення.

Крім того, наказом Міністерства охорони здоров`я України 30.07.2012 № 577 «Про затвердження форм первинної облікової документації, що використовується в медико-соціальних експертних комісіях» затверджено Інструкція щодо заповнення форми первинної облікової документації № 157-1/о «Виписка з акта огляду медико-соціальною експертною комісією» та Інструкція щодо заповнення форми первинної облікової документації № 167/о «Довідка про невизнання інвалідом».

Як посилається позивач, відповідачем порушено вимоги пунктів 6, 24-26, 28, 29 Інструкції №577, що виразилось у не заповненні усіх пунктів Акту №59, заповнення пункту 27/1, відсутність у підпунктах 28.6.2, 28.6.3, 28.6.4 Акту №59 відомостей про результати огляду хворого профільним лікарем.

Дослідивши матеріали справи, суд зауважує, що акт огляду ОСОБА_1 медико -соціальною експертною комісією від 23.08.2023 має номер №1047, а не 59, як посилається позивач. До матеріалів справи долучена довідка № 59 форми 167/о про невизнання інвалідом, проте, її формою не передбачено пункти, про які зазначає позивач.

Так, згідно п.п. 4-9 Інструкції щодо заповнення форми первинної облікової документації № 167/о «Довідка про невизнання інвалідом», у пункті 1 зазначаються прізвище, ім`я, по батькові хворого, не визнаного інвалідом. У пункті 2 зазначається дата народження хворого. У пункті 3 зазначається місце проживання хворого. У пункті 4 зазначається дата огляду хворого МСЕК з питань встановлення групи інвалідності. У пункті 5 зазначається профіль МСЕК, яка проводила медико-соціальну експертизу. Форму № 167/о підписує голова МСЕК та завіряє печаткою МСЕК.

Суд зауважує, що довідка № 59 містить всі відомості, передбачені вищевказаними пунктами, тому заповнена згідно вимог вказаної Інструкції.

Щодо акту огляду медико-соціальною експертною комісією, суд зазначає, що пунктами 6, 24-26, 28, 29 Інструкції заповнення форми первинної облікової документації № 157/о «Акт № ___ огляду медико-соціальною експертною комісією», передбачено, що усі пункти заповнюються розбірливо.

У пунктах 22 та 23 зазначаються місце роботи, підприємство, установа, організація.

У пункті 24 зазначаються вид, час та характер пересування хворого від дому до місця роботи (пішки, громадський або власний транспорт).

У пункті 25 зазначаються найбільш переважаючі виробничі фактори, ступінь вираженості фізичної або нервово-психологічної напруги, робоча поза, темп роботи, контакти з токсичними речовинами, температура, вологість, перебування в гучному, запиленому, жаркому приміщенні, нічні зміни, відрядження тощо.

У підпунктах 28.1 - 28.5 пункту 28 наводяться результати експертного огляду хворого у МСЕК. Детально описуються скарги хворого, медико-соціальний анамнез, тривалість тимчасової непрацездатності (якщо хворий працює), оцінка працевлаштування, виконання рекомендацій щодо відновлення здоров`я і працездатності.

У підпунктах 28.6.1-28.6.6 пункту 28 зазначаються дані об`єктивного обстеження хворого у МСЕК, у тому числі зріст, вага, стан шкіри та внутрішніх органів, артеріальний тиск, частота серцевих скорочень, частота дихання на дату огляду тощо залежно від патології хворого; вказуються результати огляду хворого профільними лікарями та лікарями інших спеціальностей, а також результати обов`язкових додаткових методів дослідження за даними медичної документації (показники аналізів, флюорографії, електрокардіограми, ехокардіографії, спірографії тощо) залежно від патології хворого.

Дослідивши акт огляду медико-соціальною експертною комісією від 23.08.2023, суд зазначає, що вказані позивачем пункти акту заповнені, відповідно до вимог Інструкції. Водночас, суд не може надавати оцінку змісту вказаних у відповідних пунктах медичних відомостей.

Так, Верховний Суд у постанові КАС ВС від 30.11.2020 у справі № 200/14695/19 звертає увагу, що при розгляді по суті спору у справах, у яких оспорюються рішення МСЕК, суд не може здійснювати власну оцінку підставності прийняття певного висновку, оскільки суди не є спеціалізованими установами в медичній сфері і тому оцінка підставності висновку МСЕК виходить за межі необхідного дослідження в контексті застосування норм матеріального права. Суди вправі перевіряти законність висновку МСЕК лише в межах дотримання процедури прийняття цього висновку на підставі приписів Інструкції про встановлення груп інвалідності, Положення про медико-соціальну експертизу та Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності.

Таким чином, виходячи з предмету спору та правового врегулювання зазначених нормативно-правових актів, судом не встановлено порушення відповідачем процедури прийняття оскарженого висновку МСЕК.

Згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у праві «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно положень статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи викладене, оцінивши достовірність та достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, відповідно до свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат на підставі ст. 139 КАС України не здійснюється.

Керуючись статтями 2, 77, 139, 241, 243-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Комунальної установи Обласний Центр медико-соціальної експертизи Запорізької обласної ради (, 69063, м. Запоріжжя, пр. Соборний 44) про визнання дій та рішення протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 18 грудня 2023 року.

Суддя Л.Я. Максименко