Справа № 360/1194/23
Суддя: К.О. Пляшкова
Дата ухвалення: 2023-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

20 грудня 2023 рокум. ДніпроСправа № 360/1194/23

Луганський окружний адміністративний суд у складі судді Пляшкової К.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за позовом адвоката Овчіннікова Антона Анатолійовича в інтересах ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду 02 жовтня 2023 року надійшов адміністративний позов адвоката Овчіннікова Антона Анатолійовича (далі - представник позивача) в інтересах ОСОБА_1 (далі - позивач) до Військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач, військова частина) з такими вимогами:

1) визнати протиправним та скасувати наказ Військової частини НОМЕР_1 від 05 березня 2023 року № 1166 про результати службового розслідування за фактом відмови від виконання наказу військовослужбовцями зенітного ракетно-артилерійського дивізіону в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності старшого солдата ОСОБА_1 та накладення відносно нього дисциплінарного стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність згідно з пунктом «ґ» статті 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України;

2) зобов`язати відповідача здійснити нарахування та виплату позивачу додаткової винагороди згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за жовтень, листопад 2022 року включно та за лютий 2023 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивача наказом командира військової частини НОМЕР_2 , призваного на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, зараховано з 10 червня 2022 року до списків особового складу частини та поставлено на всі види забезпечення. Далі позивач проходив службу у відповідача на посаді старшого майстра відділення групи регламенту та ремонту зенітного ракетно-артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 .

За жовтень та листопад 2022 року та лютий 2023 року позивачу не виплачено додаткову грошову винагороду згідно із Постановою № 168.

З листа відповідача від 01 липня 2023 року № 1/717 представником позивача з`ясовано, що виплата додаткової грошової винагороди на період дії воєнного стану згідно із Постановою № 168 за жовтень, листопад 2022 року солдату ОСОБА_1 не здійснювалась у зв`язку з відсутністю військовослужбовця у наказах командира військової частини НОМЕР_1 від 05 листопада 2022 року № 5072, від 05 грудня 2022 року № 6291.

Листом від 05 липня 2023 року № 1314/56/100/6527 (отриманий 01 серпня 2023 року) військова частина НОМЕР_3 повідомила, що згідно із доповіддю військової частини НОМЕР_1 та наказами (по стройовій частині) відсутні підстави щодо невиплати додаткової грошової винагороди солдату ОСОБА_1 . За даним фактом командиром військової частини НОМЕР_1 буде призначена службова перевірка. По завершенню службової перевірки буде проведений перерахунок та здійснені всі належні виплати за результатами виявлених підстав. Станом на 05 липня 2023 року жодного повідомлення про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності від військової частини НОМЕР_1 не надано. Більше того, встановлено факт відсутності підстав щодо невиплати додаткової грошової винагороди солдату ОСОБА_1 .

Разом з листом відповідача від 02 серпня 2023 року № 8367 представником позивача 05 серпня 2023 року отримано витяг з наказу від 05 березня 2023 року № 1166 про притягнення старшого солдата ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді попередження про неповну службову відповідність, з якого з`ясовано, що на позивача накладено дисциплінарне стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність за відмову від виконання наказу командира від 05 листопада 2022 року висуватися на передові рубіжи оборони, що поблизу м. Бахмут Донецької області, з метою організацію оборони та посилення підрозділів, які там розташовані. Також за цим наказом позивача позбавлено премії в повному розмірі та додаткової винагороди згідно із Постановою № 168 за лютий 2023 року.

Представник позивача не згоден з наказом про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, з тих підстав, що службове розслідування завершено відповідачем з порушенням строку, встановленого пунктом 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та пункту 13 розділу ІІІ Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 № 608. Загальний строк службового розслідування не може перевищувати двох місяців. Службове розслідування було призначено за наказом командира військової частини від 13 листопада 2022 року № 5350, а дисциплінарне стягнення накладено наказом від 05 березня 2023 року № 1166. Позивачу всупереч положень пунктів 97, 98 Дисциплінарного Статуту не повідомлено під підпис про накладення на нього дисциплінарного стягнення. Також позивача позбавлено можливості під час проведення службового розслідування надавати пояснення, не ознайомлено з актом службового розслідування. Крім того представник позивача вважає, що цим наказом позивача двічі притягнуто до відповідальності за одне й те саме правопорушення.

Також представник позивача не згоден з невиплатою позивачу додаткової грошової винагороди згідно із Постановою № 168 за жовтень-листопад 2022 року, оскільки відповідно до довідки про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України від 22 лютого 2023 року, солдат ОСОБА_1 у період з 07 серпня 2022 року по 20 вересня 2022 року та з 15 жовтня 2022 року по 22 грудня 2022 року брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи поблизу м. Бахмут Донецької області. Тобто цією довідкою підтверджено право позивача на отримання додаткової грошової винагороди згідно із Постановою № 168 за жовтень та листопад 2022 року.

Таким чином вважаючи порушеним право позивача на належне грошове забезпечення, представник позивача звернувся до суду з цим позовом.

Ухвалою від 09 жовтня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні); запропоновано відповідачу подати відзив разом зі всіма доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем, та доказами, що підтверджують надіслання (надання) позивачу копії відзиву та доданих до нього документів; зобов`язано відповідача надати до суду докази, яких не вистачає для розгляду справи.

Від відповідача 27 листопада 2023 року надійшов відзив, в якому представник відповідача заперечує проти задоволення позовних вимог з таких підстав.

Позивач в період з 07 серпня 2022 року по 21 січня 2023 року проходив службу у військовій частині НОМЕР_1 : з 07 серпня 2022 року на посаді командира транспортного відділення зенітної ракетної батареї зенітного ракетно-артилерійського дивізіону військової частини; з 02 вересня 2022 року по 20 вересня 2022 року перебував у розпорядженні командира 1 механізованого батальйону; з 29 жовтня 2022 року на посаді старшого майстра відділення групи регламенту та ремонту зенітного ракетно-артилерійського дивізіону військової частини.

Представник відповідача зазначає, що службове розслідування, за результатами якого видано наказ від 05 березня 2023 року № 1166, проведено із дотриманням Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 № 608 (далі Порядок № 608).

Позивач був проінформований про службове розслідування. Право позивача на ознайомлення з наказами про призначення службового розслідування реалізовано під час відбору пояснень щодо факту відмови виконувати бойовий наказ - актом про відмову вибути у розпорядження командира 2 МБ (додаток 14 до акта службового розслідування) та актом відмови написання рапорту на виконання наказу (додаток 3 до акта службового розслідування). Позивач реалізував своє право на підставі статті 63 Конституції України не надавати пояснення щодо обставин події.

Відповідно до пункту 2 розділу VI Порядку № 608 наказ про притягнення до відповідальності доводиться до військовослужбовця у частині, що його стосується, під підпис із зазначенням дати доведення безпосереднім командиром (начальником) військовослужбовця. З 21 січня 2023 року позивач не є військовослужбовцем військовій частині НОМЕР_1 , а переведений до іншої частини, тому доводити наказ мав безпосередній командир за місцем служби позивача.

Щодо бездіяльності відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу додаткової винагороди за жовтень, листопад 2022 року та січень 2023 року представник відповідач зазначив, що відповідно до пункту 15 Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 (далі Порядок № 260), грошове забезпечення не виплачується за час відсутності на службі без поважних причин одну добу і більше. Військовослужбовцям, які самовільно залишили військові частини або місця служби, виплата грошового забезпечення призупиняється з дня самовільного залишення військової частини або місця служби та поновлюється з дня повернення. Призупинення та поновлення виплати грошового забезпечення оголошується наказом командира військової частини.

Наказом Міністерства оборони України від 25.01.2023 № 44 внесено зміни та доповнено новим розділом «Виплата додаткової винагороди на період дії воєнного стану» Порядок № 260, яким визначено підстави та умови для виплати додаткового винагороди відповідно до Постанови № 168.

Також порядок виплати грошового забезпечення, передбаченого Постановою № 168, регулюється окремим дорученням Міністра оборони України від 23.06.2022 № 912/з/29, відповідно до абзацу третього пункту 3 якого визначено, що документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходів здійснювати на підставі таких документів: бойовий наказ (бойове розпорядження) журнал бойових дій або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, поза термінове, термінове); рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань. Тобто, для підтвердження безпосередньої участі необхідні вищевказані документи. Довідка, надана позивачем, видана для отримання статусу учасника бойових дій, про що в ній зазначено і передбачена Порядком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014№ 413, а тому не є належним доказом по справі. Окрім того, в довідці зазначені накази ОТУ, які відображають облік особового складу. На підставі наказів ОТУ, військові частини відображають особовий склад у своїх наказах, що дає ораво підрозділу залучати чи не залучати військовослужбовця до виховання бойових завдань на лінії зіткнення з противником. На підставі вищенаведеного підстави для виплати додаткової винагороди у спірному періоді у відповідача відсутні.

Від представника позивача 04 грудня 2023 року надійшла відповідь на відзив, в якій представником викладено пояснення, міркування та аргументи щодо наведених відповідачем у відзиві заперечень, зокрема акти від 05 листопада 2022 року, на які посилається представник відповідача, не доказують факт ознайомлення позивача з наказом від 13 листопада 2022 року № 5350 про призначення службового розслідування, оскільки складені раніше. Також представник позивача наполягає, що станом на 05 липня 2023 року жодного повідомлення про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності від відповідача не надходило. Більш того встановлено факт відсутності підстав щодо невиплати додаткової грошової винагороди позивачу, що підтверджено листом військової частини НОМЕР_3 від 05 липня 2023 року № 1314/56/100/6527, який отриманий 01 серпня 2023 року. Відповідачем не надано суду доказів направлення наказу про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності за місцем проходження служби.

Інших заяв по суті справи від сторін до суду не надійшло.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-76, 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд встановив таке.

ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) в період з 07 серпня 2022 року по 21 січня 2023 року проходив військову службу в військовій частині НОМЕР_1 , що підтверджено наявними в матеріалах справи копіями паспорту громадянина України, картки фізичної особи платника податків, військового квитка від 10 листопада 2003 року серії НОМЕР_5 , витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 07 серпня 2022 року № 221.

За наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 07 серпня 2022 року № 221 солдата ОСОБА_1 призначено на посаду командира транспортного відділення зенітної ракетної батареї зенітного ракенто-артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 і вважається таким, що з 07 серпня 2022 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків.

Згідно з витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 02 вересня 2022 року № 247 старший солдат ОСОБА_1 , старший майстер відділення групи регламенту та ремонту зенітного ракетно-артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 , направлений у розпорядження командира 1 механізованого батальйону.

За наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 20 вересня 2022 року № 268 старший солдат ОСОБА_1 , старший майстер відділення групи регламенту та ремонту зенітного ракетно-артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 , повернувся до виконання обов`язків за штатною посадою

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 29 жовтня 2022 року № 307 солдат ОСОБА_1 , призначений наказом командира військової частини від 29 жовтня 2022 року № 326-РС на посаду старшого майстера відділення групи регламенту та ремонту зенітного ракетно-артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 , вважається таким, що з 29 жовтня 2022 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків.

Згідно із витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 25 грудня 2022 року № 364 вважаються такими, що вибули із складу сил і засобів, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії збройних сил російської федерації, з метою виконання службових (бойових) завдань в оперативному угрупованні « ІНФОРМАЦІЯ_1 » нижчепойменовані військовослужбовці, зокрема ОСОБА_1 у відрядження з 25 грудня 2022 року до навчального центру.

Витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 20 січня 2023 року № 20 підтверджено, що ОСОБА_1 з 20 січня 2023 року вважається таким, що прибув і приступив до виконання службових обов`язків з відрядження з навчального центру.

Згідно із довідкою форми 5 військової частини НОМЕР_6 від 20 березня 2023 року № 274 солдат ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_6 .

Відповідно до довідки військової частини НОМЕР_1 від 22 лютого 2023 року № 1428 про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, виданої солдату ОСОБА_1 про те, що він дійсно в період з 07 серпня 2022 року по 20 вересня 2022 року та з 15 жовтня 2022 року по 22 грудня 2022 року брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України перебуваючи поблизу м. Бахмут Донецької області. Підстава: наказ командира ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » від 20.08.2022 № 52, наказ командира ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » від 20.08.2022 № 53, наказ командира ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » від 22.08.2022 № 70, наказ командира ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » від 06.10.2022 № 113, наказ командира ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » від 26.10.2022 № 133, наказ командира ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » від 31.12.2022 № 203. Ця довідка є підставою для надання особі статусу учасника бойових дій.

Згідно із витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 13 листопада 2022 року № 5350 «Про призначення службового розслідування за фактом відмови від виконання наказу командира військовослужбовцями зенітного ракетно-артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 » відповідно до Порядку № 608 з метою уточнення причин, умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових осіб, наказано за фактом відмови від виконання наказу командира, зокрема солдатом ОСОБА_1 , старшим майстром відділення групи регламенту та ремонту зенітного ракетно-артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 , провести службове розслідування в термін до 22 листопада 2022 року.

Згідно з актом службового розслідування, зареєстрованим у військовій частині НОМЕР_1 05 березня 2023 року за вх. № 1160, відповідно до статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Порядку № 608, наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 13 листопада 2022 року № 5350 начальником штабу першим заступником командира зенітного ракетно-артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 майором ОСОБА_2 проведено службове розслідування з метою встановлення наявності чи відсутності події, з приводу якої було призначено службове розслідування, її обставини і наслідки; осіб, з вини яких трапилась подія, та осіб, дії чи бездіяльність яких сприяли шкідливим наслідкам або створювали загрозу для її сприяння; конкретні неправомірні дії військовослужбовців, якими вчинено правопорушення.

Службовим розслідуванням встановлено, що 05 листопада 2022 року військовослужбовці зенітного ракетно-артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 , зокрема старший майстер відділення групи регламенту та ремонту зенітного ракетно-артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 старший солдат ОСОБА_1 , відмовилися від виконання наказу командира дивізіону висуватися на передові рубежі оборони, що поблизу м. Бахмут Донецької області, з метою організації оборони та посилення підрозділів, які там розташовані. Безпосередньо відмова виконати вказаний наказ призвела до неможливості посилити рубіж оборони під час відбиття нападів противника, що могло призвести до прориву противника на вказаному напрямку.

За фактом відмови командиром зенітного ракетно-артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 командиру військової частини подано рапорт від 26 серпня 2022 року № 15949, також оперативному черговому військової частини надано доповідь від 26 серпня 2022 року № 3256 (розділ 2 акта).

У розділі 3 акта зазначено обставини та факти, що були встановлені під час проведення службового розслідування.

Старший майстер відділення групи регламенту та ремонту зенітного ракетно-артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 старший солдат ОСОБА_1 відмовився писати рапорт про згоду (або незгоду) вибути у розпорядження командира 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 . За даним фактом заступник командира з морально-психологічного забезпечення зенітного ракетно-артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 майором ОСОБА_4 в присутності молодшого лейтенанта ОСОБА_5 та солдата ОСОБА_6 склав акт про відмову написання рапорту (пункт 3.4 акта).

Фельдшер зенітного ракетно-артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 старший солдат ОСОБА_7 оглянув старшого майстра відділення групи регламенту та ремонту зенітного ракетно-артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 старшого солдата ОСОБА_1 . Діагностовано: хронічний бронхіт в стадії загострення. Ліки отримав, дані рекомендації (пункт 3.25 акта).

Заступник командира зенітного ракетно-артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 майор ОСОБА_4 пояснив, що 05 листопада 2022 року командир зенітного ракетно-артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 підполковник ОСОБА_3 , в його присутності, під відеозапис, довів бойове розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 від 04 листопада 2022 року № 1122ОКП, висунутись на позиції 2 механізованого батальйону військової частини з метою організації оборони та підсилення підрозділів, які там знаходяться. Бойове розпорядження було доведено до військовослужбовців зенітного ракетно-артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 , зокрема ОСОБА_1 . Зазначені військовослужбовці відмовились виконувати бойове розпорядження (пункт 3.27 акта).

Старший солдат ОСОБА_1 відмовився виконати наказ командира та давати пояснення, про що заступник командира зенітного ракетно-артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 майор ОСОБА_4 у присутності молодшого лейтенанта ОСОБА_5 та солдата ОСОБА_6 склав відповідний акт (пункт 3.35 акта).

У розділі 4 акта зазначено відомості про особу, стосовно якої призначено службове розслідування, зокрема у пункті 4.3 про старшого солдата ОСОБА_1 .

Своїми діями військовослужбовець старший солдат ОСОБА_1 порушив норми таких правових актів: статті 1, 17 Закону України «Про оборону України», Указ Президента України від 24.02.2022 за № 64/202 «Про введення воєнного стану в Україні», стаття 65 Конституції України, статті 1, 2, пункт 2 статті 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, частини перша, друга, третя, шоста, десята статті 11, статті 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ознаки частини четвертої статті 402 та частини третьої статті 403 Кримінального кодексу України.

У розділі 5 акта запропоновано:

службове розслідування вважати завершеним (пункт 1);

факт відмовити виконувати наказ військовослужбовцями, зокрема старшим солдатом ОСОБА_1 підтвердився (пункт 2);

за порушення вимог статті 65 Конституції України, статті 17 Закону України «Про оборону України», статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», статей 2, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статей 1, 2, пункту 2 статті 3, 4, 6 розділу 1 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ознак кримінального правопорушення за частиною четвертою статті 402, частиною третьою статті 403 Кримінального кодексу України, зокрема старшим солдатом ОСОБА_1 , притягнути до дисциплінарної та кримінальної відповідальності (пункт 3);

у зв`язку з наявністю в діях, зокрема старшого солдату ОСОБА_1 , ознак кримінального правопорушення за частиною четвертою статті 402, частиною третьою статті 403 Кримінального кодексу України, копії матеріалів службового розслідування в порядку статті 214 Кримінального процесуального кодексу України направити до Державного Бюро Розслідувань, розташованого в м. Краматорськ Донецької області, почати досудове розслідування за вищевикладеним фактом (пункт 4).

До акта службового розслідування додано, зокрема: витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 13 листопада 2022 року № 5350 про призначення службового розслідування; акт відмови від написання рапорту ОСОБА_1 від 05 листопада 2022 року; рапорт про стан здоров`я на ОСОБА_1 від 05 листопада 2022 року; акт про відмову вибути в розпорядження командира 2 МБ ОСОБА_1 від 05 листопада 2022 року; витяг з наказу на солдата ОСОБА_1 від 29 жовтня 2022 року № 307.

Згідно із наказом командира військовій частині НОМЕР_1 від 05 березня 2023 року № 1166 «Про результати службового розслідування за фактом відмови від виконання наказу військовослужбовцями зенітного ракетно-артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 » наказано:

службове розслідування вважати завершеним (пункт 1);

факт відмови виконувати наказ 05 листопада 2022 року висунутись на передові рубежі оборони, що поблизу м. Бахмут Донецької області, з метою організації оборони та посилення підрозділів, які там розташовані, військовослужбовцем старшим солдатом ОСОБА_1 підтвердився (пункт 2.2);

у зв`язку з наявністю в діях старшого солдата ОСОБА_1 ознак кримінального правопорушення за частиною четвертою статті 402, частиною третьою статті 403 Кримінального кодексу України, заступнику командира з морально-психологічного забезпечення зенітного ракетного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 копії матеріалів службового розслідування в порядку статті 214 Кримінального процесуального кодексу України направити до Державного Бюро розслідувань, розташованого в м. Краматорськ Донецької області, почати досудове розслідування за вищевикладеним фактом (пункт 3.2);

за порушення вимог статті 65 Конституції України, статті 17 Закону України «Про оборону України», статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», статей 2, 11, 12, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статей 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ознак кримінального правопорушення статей 402, 403 Кримінального кодексу України накласти дисциплінарне стягнення «попередження про неповну службову відповідність» згідно з пунктом «ґ» статті 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України на старшого солдата ОСОБА_1 (пункт 4.2);

помічнику командира частини з фінансово-економічної роботи начальнику фінансово-економічної служби військової частини НОМЕР_1 врахувати факт накладення дисциплінарного стягнення на старшого солдата ОСОБА_1 та не проводити виплату премії в повному розмірі, на підставі наказу МОУ від 07.06.2018 № 260 та позбавити додаткової винагороди згідно з Постанови № 168 за лютий місяць 2023 року (пункт 5.2).

З наданих на адвокатські запити представника позивача листів військової частини НОМЕР_1 від 22 травня 2023 року № 1/518, від 01 липня 2023 року № 1/717, від 02 серпня 2023 року № 8367, від 05 серпня 2023 року № 1/877, від 01 вересня 2023 року № 9541 судом встановлено, що:

ОСОБА_1 згідно з наказом командира військової частини від 07 серпня 2022 року № 221 зарахований до списків частини та на всі види забезпечення;

згідно з наказом командира військової частини від 21 січня 2023 року № 21 виключений зі списків особового складу та всіх видів забезпечення та вважається таким, що вибув для подальшого проходження військової служби до військової частини НОМЕР_6 ;

в вересні 2022 року виплачено на картковий рахунок військовослужбовця: 11650,24 грн грошове забезпечення за серпень 2022 року; 23830,65 грн додаткова грошова винагорода за 25 діб серпня 2022 року з розрахунку 30000 грн на місяць згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 05 вересня 2022 року № 3475;

в жовтні 2022 року виплачено на картковий рахунок військовослужбовця: 14446,31 грн грошового забезпечення за вересень 2022 року; 49250,00 грн додаткова грошова винагорода за 15 діб вересня 2022 року з розрахунку 100000 грн на місяць згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 06 жовтня 2022 року № 4324; 14775,00 грн додаткова грошова винагорода за 15 діб вересня 2022 року з розрахунку 30000 грн на місяць згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 06 жовтня 2022 року № 4324;

в листопаді 2022 року виплачено на картковий рахунок військовослужбовця: 14443,82 грн грошове забезпечення за жовтень 2022 року; 13183,73 грн грошова допомога для оздоровлення за 2022 рік; 522,05 грн матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань;

в грудні 2022 року виплачено на картковий рахунок військовослужбовця: 14561,45 грн грошове забезпечення за листопад 2022 року; 6760,24 грн доплата матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань;

в січні 2023 року виплачено на картковий рахунок військовослужбовця: 14606,79 грн грошове забезпечення за грудень 2022 року; 29550,00 грн додаткова грошова винагорода за 31 добу грудня 2022 року з розрахунку 30000 грн на місяць згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 05 січня 2023 року № 191; 8913,51 грн грошова винагорода за січень 2023 року; 20017,74 грн додаткова грошова винагорода за 21 добу січня 2023 року з розрахунку 30000 грн на місяць згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 05 лютого 2023 року № 741;

виплата додаткової грошової винагороди на період дії воєнного стану згідно з Постановою № 168 за жовтень, листопад 2022 року ОСОБА_1 не здійснювалась, у зв`язку з відсутністю військовослужбовця у наказах командира військової частини НОМЕР_1 від 05 листопада 2022 року № 5072, від 05 грудня 2022 року № 6291.

У листі військової частини НОМЕР_3 від 05 липня 2023 року № 1314/2/56/100/6527 зазначено, що в управління штабу військової частини НОМЕР_3 розглянуто адвокатський запит щодо невиплати додаткової грошової винагороди в період з жовтня по листопад 2022 року солдату ОСОБА_1 . По суті порушеного питання повідомлено, що згідно доповіді військової частини НОМЕР_1 та наказів (по стройовій частині) відсутні підстави щодо невиплати додаткової грошової винагороди солдату ОСОБА_1 . За даним фактом командира військової частини НОМЕР_1 буде призначена службова перевірка. По завершенню службової перевірки буде проведений перерахунок та здійснені всі належні виплати за результатами виявлених підстав.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В частині, що стосується накладення на позивача дисциплінарного стягнення за наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 05 березня 2023 року № 1166 суд виходить з такого.

Частиною першою статті 65 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Відповідно до статті 1 Закону України від 06.12.1991 № 1932-XII «Про оборону України» (далі Закон № 1932-ХІІ) у цьому законі терміни вживаються у такому значенні:

воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень;

військове формування - створена відповідно до законодавства України сукупність військових з`єднань і частин та органів управління ними, які комплектуються військовослужбовцями і призначені для оборони України, захисту її суверенітету, державної незалежності і національних інтересів, територіальної цілісності і недоторканності у разі збройної агресії, збройного конфлікту чи загрози нападу шляхом безпосереднього ведення воєнних (бойових) дій;

бойові дії - форма застосування з`єднань, військових частин, підрозділів (інших сил і засобів) Збройних Сил України, інших складових сил оборони, а також поліції особливого призначення Національної поліції України для вирішення бойових (спеціальних) завдань в операціях або самостійно під час відсічі збройної агресії проти України або ліквідації (нейтралізації) збройного конфлікту, виконання інших завдань із застосуванням будь-яких видів зброї (озброєння);

воєнні дії - організоване застосування сил оборони та сил безпеки для виконання завдань з оборони України;

район воєнних (бойових) дій - визначена рішенням Головнокомандувача Збройних Сил України частина сухопутної території України, повітряного або/та водного простору, на якій впродовж певного часу ведуться або/та можуть вестися воєнні (бойові) дії.

Частиною першою статті 17 Закону № 1932-ХІІ визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Згідно із частинами першою, третьою статті 2 Закону України від 25.03.1992 № 2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон № 2232-ХІІ) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями.

Відповідно до статті 1 Закону України від 12.05.2015 № 389-VIII «Про правовий режим воєнного стану» (далі Закон № 389-VIII) воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Статтею 16 Закону № 389-VIII передбачено, що за рішенням Ради національної безпеки і оборони України, введеним у дію в установленому порядку указом Президента України, утворені відповідно до законів України військові формування залучаються разом із правоохоронними органами до вирішення завдань, пов`язаних із запровадженням і здійсненням заходів правового режиму воєнного стану, згідно з їх призначенням та специфікою діяльності.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/202 «Про введення воєнного стану в Україні» (далі Указ № 64/202), затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Пунктами 2 та 4 Указу № 64/202 визначено військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави. Кабінету Міністрів України невідкладно: 1) ввести в дію план запровадження та забезпечення заходів правового режиму воєнного стану в Україні; 2) забезпечити фінансування та вжити в межах повноважень інших заходів, пов`язаних із запровадженням правового режиму воєнного стану на території України.

У подальшому Указами Президента України від 14.03.2022 № 133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», від 18.04.2022 № 259/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», від 17.05.2022 № 341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», від 12.08.2022 № 573/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», від 07.11.2022 № 757/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», від 06.02.2023 № 58/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», від 01.05.2023 № 254/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», від 26.07.2023 № 451/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», від 06.11.2023 № 734/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначає Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV (далі Статут внутрішньої служби).

Відповідно до статті 11 Статуту внутрішньої служби необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок (абзац другий); бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим (абзац третій); беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини (абзац четвертий); дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України (абзац сьомий); виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни (абзац одинадцятий).

Статтею 16 Статуту внутрішньої служби визначено, що кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Відповідно до частини першої статті 46 Статуту внутрішньої служби військовослужбовці повинні постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей, зобов`язані завжди пам`ятати, що за їх поведінкою судять не лише про них, а й про Збройні Сили України в цілому.

Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначена Дисциплінарним статутом Збройних Сил України, затвердженим Законом України від 24.03.1999 № 551-XIV (далі Дисциплінарний статут).

Відповідно до статті 1 Дисциплінарного статуту (тут і надалі положення наведені в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України.

Згідно із статтею 2 Дисциплінарного статуту військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.

Абзацами першим, третім статті 3 Дисциплінарного статуту визначено, що військова дисципліна досягається шляхом особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Конституції та законів України, Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог статутів Збройних Сил України.

Відповідно до статті 4 Дисциплінарного статуту військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця, зокрема: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів; додержуватися визначених статутами Збройних Сил України правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Згідно із частинами першою, третьою статті 5 Дисциплінарного статуту за стан військової дисципліни у з`єднанні, військовій частині (підрозділі), закладі та установі відповідає командир. Інтереси захисту Вітчизни зобов`язують командира постійно підтримувати військову дисципліну, вимагати її додержання від підлеглих, не залишати поза увагою жодного дисциплінарного правопорушення.

Стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків.

Відповідно до частини першої статті 6 Дисциплінарного статуту право командира - віддавати накази і розпорядження, а обов`язок підлеглого - їх виконувати, крім випадку віддання явно злочинного наказу чи розпорядження. Наказ має бути виконаний сумлінно, точно та у встановлений строк.

Згідно із статтею 48 Дисциплінарного статуту на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення:

а) зауваження;

б) догана;

в) сувора догана;

г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти);

ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби);

д) пониження в посаді;

е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу);

є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу);

ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).

Статтею 83 Дисциплінарного статуту визначено, що на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

Частиною першою статті 84 Дисциплінарного статуту визначено, що прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

У статті 85 Дисциплінарного статуту визначено, що:

службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу (частина перша);

службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). У необхідних випадках цей термін може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більш як на один місяць (частина третя);

якщо під час службового розслідування буде з`ясовано, що правопорушення військовослужбовця містить ознаки кримінального правопорушення, командир військової частини письмово повідомляє про це орган досудового розслідування (частина четверта);

порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України визначається наказом Міністерства оборони України, в інших військових формуваннях, правоохоронних органах спеціального призначення - наказами державних органів, які мають у своєму підпорядкуванні військові формування, утворені відповідно до законів України, правоохоронних органів спеціального призначення, Державної спеціальної служби транспорту, Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України (частина сьома).

Якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення (стаття 86 Дисциплінарного статуту).

Статтею 87 Дисциплінарного статуту визначено, що дисциплінарне стягнення має бути накладене не пізніше ніж за 10 діб від дня, коли командирові (начальникові) стало відомо про правопорушення, а у разі провадження службового розслідування - протягом місяця від дня його закінчення, не враховуючи часу перебування військовослужбовця на лікуванні або у відпустці. Під час накладення дисциплінарного стягнення командир не має права принижувати гідність підлеглого.

Дисциплінарне стягнення не може бути накладено після шести місяців з дня виявлення правопорушення. До зазначеного строку не зараховується час проведення службового розслідування, перебування військовослужбовця на лікуванні, у відпустці, під вартою, а також час відсутності на службі без поважних причин.

Відповідно до статті 91 Дисциплінарного статуту заборонено за одне правопорушення накладати кілька дисциплінарних стягнень, накладати стягнення на весь особовий склад підрозділу замість притягнення до дисциплінарної відповідальності безпосередньо винних осіб.

Про накладені дисциплінарні стягнення військовослужбовцям може бути оголошено особисто, у письмовому наказі (розпорядженні), на нараді чи перед строєм військовослужбовців, які мають військові звання (обіймають посади) не нижче за військове звання (посаду) військовослужбовця, який вчинив правопорушення (частина перша статті 97 Дисциплінарного статуту).

Підстави та механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України (далі - Збройні Сили), а також військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовослужбовці), які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (зборів), а також дії (бездіяльність) яких призвели до завдання шкоди державі, визначає Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затверджений наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 № 608 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 13.12.2017 за № 1503/31371 (далі Порядок № 608).

Відповідно до пункту 3 розділу ІІІ Порядку № 608 службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), у якому зазначаються підстава, обґрунтування або мета призначення службового розслідування, особа, стосовно якої воно проводиться, строк проведення службового розслідування, а також визначаються посадова (службова) особа, якій доручено його проведення, або голова та члени комісії з проведення службового розслідування (далі - особи, які проводять службове розслідування).

Днем початку службового розслідування вважається день видання наказу про його призначення. Днем закінчення службового розслідування вважається день надання командиру (начальнику), який призначив службове розслідування, акта службового розслідування та матеріалів на розгляд, визначений в наказі про призначення службового розслідування.

Пунктом 5 розділу ІІІ Порядку № 608 визначено, що службове розслідування може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено комісії або військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу.

Відповідно до пункту 13 розділу ІІІ Порядку № 608 службове розслідування має бути завершено протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). В окремих випадках цей строк може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більше ніж на один місяць. Загальний строк службового розслідування не може перевищувати двох місяців.

Згідно із пунктом 1 розділу IV Порядку № 608 особи, які проводять службове розслідування, зобов`язані: дотримуватися вимог законодавства України, вживати всіх передбачених законодавством заходів для всебічного, повного, своєчасного і об`єктивного розслідування обставин вчиненого правопорушення; виявляти (з`ясовувати) обставини, які підтверджують або спростовують інформацію щодо скоєння правопорушення, а також встановлювати обставини, які пом`якшують або обтяжують відповідальність правопорушника; розглядати заяви і клопотання військовослужбовця, правопорушення якого підлягає службовому розслідуванню, що були подані під час проведення службового розслідування та стосуються його проведення.

У разі відмови військовослужбовця надати письмові пояснення по суті службового розслідування особа, яка проводить службове розслідування, складає акт про відмову, який засвідчується підписами не менше двох присутніх осіб.

Пунктом 3 розділу IV Порядку № 608 визначено, що військовослужбовець, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право: знати підстави проведення службового розслідування; бути ознайомленим про свої права та обов`язки під час проведення службового розслідування; відмовитися давати будь-які пояснення щодо себе, членів своєї сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом; давати усні, письмові або за допомогою технічних засобів пояснення, подавати документи, які стосуються службового розслідування, вимагати опитування (додаткового опитування) осіб, які були присутні під час вчинення правопорушення або яким відомі обставини, що стосуються правопорушення; з дозволу командира (начальника) отримувати копії документів, які стосуються службового розслідування, та долучати їх до власних пояснень; порушувати клопотання про витребування та долучення нових документів, видань, інших матеріальних носіїв інформації; висловлювати письмові зауваження та пропозиції щодо проведення службового розслідування, дій або бездіяльності посадових (службових) осіб, які його проводять; ознайомлюватися з актом службового розслідування (у частині, що його стосується) після розгляду командиром (начальником); оскаржувати рішення, прийняте за результатами службового розслідування, у строки та у порядку, визначені законодавством України.

Пунктами 1, 5, 6 розділу V Порядку № 608 визначено, що за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини.

Акт службового розслідування підписується особами, які його проводили. У разі виявлення суперечностей та незгоди з результатами службового розслідування кожна така особа має право висловити свою окрему думку, яка викладається на окремому аркуші (від руки або у друкованому вигляді) та долучається до акта службового розслідування.

Після підписання акт службового розслідування подається на розгляд командиру (начальнику), який призначив розслідування. До акта службового розслідування додаються всі матеріали службового розслідування.

Відповідно до пункту 1 розділу VІ Порядку № 608 за результатами розгляду акта та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу.

Вид дисциплінарного стягнення визначається особисто службовою особою, яка призначила службове розслідування, в аркуші резолюції або на висновку за результатами службового розслідування або безпосередньо в наказі про притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Пунктом 2 розділу VІ Порядку № 608 визначено, що дисциплінарне стягнення накладається у строки, визначені Дисциплінарним статутом Збройних Сил України.

Наказ (витяг з наказу) про притягнення до відповідальності доводиться до військовослужбовця у частині, що його стосується, під підпис із зазначенням дати доведення. Доведення здійснює безпосередній командир (начальник) військовослужбовця, який вчинив дисциплінарне правопорушення, або старший (за підпорядкуванням) командир (начальник).

У разі відмови військовослужбовця поставити свій підпис про ознайомлення з наказом (витягом з наказу) про притягнення його до відповідальності складається акт про відмову. Зміст акта про відмову засвідчується підписами не менше двох свідків цього факту.

Якщо під час службового розслідування буде з`ясовано, що правопорушення військовослужбовця містить ознаки кримінального правопорушення, командир військової частини (начальник) письмово повідомляє про це орган досудового розслідування (пункт 6 розділу VІ Порядку № 608).

З аналізу вказаних норм у їх сукупності слідує, що позивач як військовослужбовець повинен бездоганно і неухильно дотримуватись порядку і правил, які встановлені Дисциплінарним статутом, Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України. При цьому, за неналежне виконання службових обов`язків, порушення військової дисципліни військовослужбовець може бути притягнений у встановленому порядку до дисциплінарної відповідальності.

Для притягнення військовослужбовця до такої відповідальності необхідно, щоб був зафіксований сам факт порушення, вину військовослужбовця повністю доведено, встановлено ступінь його вини та з`ясовано причини і умови, що сприяли вчиненню ним правопорушення.

Дисциплінарним статутом визначено, що прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування.

Що ж стосується правової оцінки правильності та обґрунтованості рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності, то така повинна фокусуватися на тому, чи прийнято рішення у межах повноважень, у порядку та спосіб, встановлені Конституцією та законами України, чи дійсно у діянні особи є склад дисциплінарного порушення, чи є встановлені законом підстави для застосування дисциплінарного стягнення та чи є застосоване стягнення пропорційним (співмірним) із вчиненим діянням.

У свою чергу, акт (висновок) службового розслідування повинен містити повне та об`єктивне дослідження обставин скоєння правопорушення, тобто повинні бути встановлені обставини, за яких військовослужбовець скоїв відповідне правопорушення або ж обставини, що стали підставою для призначення службового розслідування, а також те, чи мали вони місце взагалі; час, місце, спосіб, мотив та мету вчинення правопорушення, його наслідки (їх тяжкість), що настали у зв`язку з цим, причини та умови, що призвели до вчинення такого правопорушення.

Подібні за змістом висновки були висловлені Верховним Судом у постановах від 06 лютого 2020 року у справі № 826/1916/17 та від 22 вересня 2022 року у справі № 420/4977/20.

Предметом спору у цій частині вимог є рішення відповідача щодо накладення на позивача дисциплінарного стягнення у вигляді «попередження про неповну службову відповідність».

При цьому позивачем не наведено жодних аргументів на спростування наявності в його діях ознак дисциплінарного проступку, пов`язаного з неналежним виконанням службових обов`язків, натомість позовні вимоги обґрунтовано порушенням відповідачем процедури проведення службового розслідування.

З вищеописаних матеріалів службового розслідування судом встановлено, що за фактом відмови від виконання наказу командира військовослужбовцями зенітного ракетно-артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 командиром військової частини НОМЕР_1 наказом від 13 листопада 2022 року № 5350 призначено службове розслідування із метою уточнення причин, умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових осіб.

Проте акт службового розслідування та додані до нього матеріали не містять будь-яких відомостей та доказів, що особою, якій було доручено проведення цього службового розслідування, вживалися відповідні заходи для всебічного, повного, своєчасного і об`єктивного розслідування обставин вчиненого правопорушення, зокрема шляхом отримання усних чи письмових пояснень від військовослужбовців, у тому числі й позивача.

В матеріалах службового розслідування акти про відмову військовослужбовців, у тому числі й позивача, про відмову від надання пояснень, складені особою, яка проводила службове розслідування, також відсутні.

Крім того, зі змісту самого наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 13 листопада 2022 року № 5350 слідує, що цей наказ мав бути доведений до особового складу частини, що його стосується (пункт 5).

Однак, у матеріалах службового розслідування та справи відсутні жодні докази того, що до відома позивача як особи, якої стосується службове розслідування, цей наказ було доведено. В акті службового розслідування також не зазначено будь-яких причин, які б перешкоджали це зробити.

Отже, за встановлених з матеріалів службового розслідування обставин, суд констатує, що позивач взагалі не був повідомлений ні про видання наказу від 13 листопада 2022 року № 5350, ні про проведення службового розслідування відносно нього, а також не був ознайомлений і з актом службового розслідування (його висновками), а відтак, він був позбавлений усіх прав, передбачених пунктом 3 розділу ІV Порядку № 608, зокрема, таких як: знати підстави проведення розслідування, бути ознайомленим про свої права та обов`язки під час проведення розслідування, давати усні, письмові або за допомогою технічних засобів пояснення, подавати документи, що стосуються розслідування, з дозволу командира (начальника) отримувати копії документів, які стосуються службового розслідування, та долучати їх до власних пояснень тощо.

Жодного спростування вище вказаних обставин представником відповідача суду не наведено та відповідних доказів не надано.

Щодо наявних в матеріалах службового розслідування пояснень військовослужбовців, рапортів, актів про відмову від написання рапортів та надання пояснень, у тому числі й позивача, суд зазначає, що їх було складено 05 листопада 2022 року, тобто до того, як було призначено службове розслідування (13 листопада 2022 року), що беззаперечно свідчить про те, що саме при проведенні службового розслідування такі пояснення взагалі не відбиралися, акти не складалися, тому не можуть вважатися доказами обізнаності позивача та інших військовослужбовців із проведенням службового розслідування.

Крім того матеріали службового розслідування свідчать, що жоден військовослужбовець із тих, кого стосувалося службове розслідування, у період з 13 листопада 2022 року по 05 березня 2023 року (день завершення службового розслідування) пояснень не надавав.

Також з рапорту фельдшера зенітного ракетно-артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 від 05 листопада 2022 року судом з`ясовано, що в день відмови позивача від виконання наказу командира було проведено його медичний огляд, в ході якого ОСОБА_1 діагностовано хронічний бронхіт в стадії загострення, видано ліки та дано рекомендації.

Проте під час службового розслідування взагалі не з`ясовано, чи міг позивач, з огляду на встановлене у нього захворювання, виконувати наказ командира, за відмову від виконання якого на ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення, тобто вину позивача у вчиненні інкримінованого йому правопорушення.

Наведені вище обставини дають суду підстави для висновку, що в ході службового розслідування не вчинено усіх необхідних дій, передбачених нормами Порядку № 608, спрямованих на досягнення мети і завдань службового розслідування: належним чином не встановлені обставини, що підтверджують або спростовують інформацію щодо скоєння правопорушення, а також обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність правопорушника, не відібрані пояснення, не встановлені характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, ступень вини військовослужбовця; причини та умови, що сприяли вчиненню правопорушення.

Тобто, відповідачем, в даному випадку, не вжито всіх заходів для всебічного, повного, своєчасного і об`єктивного розслідування обставин вчиненого правопорушення.

Також судом встановлено, що, всупереч визначеного в пункті 1 наказу від 13 листопада 2022 року № 5350 строку проведення службового розслідування (до 22 листопада 2022 року), службове розслідування було завершено тільки 05 березня 2023 року та з перевищенням граничного строку його проведення, встановленого у частині третій статті 85 Дисциплінарного статуту та пункті 13 розділу ІІІ Порядку № 608.

Суду не надано наказів щодо продовження строків службового розслідування, чи їх перенесення. Відсутні посилання на такі накази й в акті службового розслідування.

Крім того, судом встановлено, що наказ від 05 березня 2023 року № 1166 про накладення на позивача дисциплінарного стягнення не доведений до відома ОСОБА_1 у визначений пунктом 2 розділу VІ Порядку № 608 спосіб та отриманий останнім тільки після численних звернень до відповідача щодо невиплати додаткової грошової винагороди відповідно до Постанови № 168 за жовтень та листопад 2022 року.

Твердження представника відповідача про відсутність у військової частини НОМЕР_1 обов`язку щодо доведення до відмова позивача наказу від 05 березня 2023 року № 1166 у зв`язку з тим, що з 21 січня 2023 року позивач виключений зі списків особового складу частини та переведений для подальшого проходження служби до військової частини НОМЕР_6 , судом оцінюються критично, оскільки відповідачем не надано жодних доказів направлення цього наказу до військової частини за місцем проходження служби позивачем, тобто вжиття відповідних заходів.

Підсумовуючи все вище викладене, суд дійшов висновку, що відповідачем не дотримано встановленої Дисциплінарним статутом та Порядком № 608 процедури проведення службового розслідування, тому таке службове розслідування не доводить «поза розумним сумнівом» вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення та не може бути законною підставою для накладення на позивача дисциплінарного стягнення у вигляді «попередження про неповну службову відповідність» за наказом від 05 березня 2023 року № 1166.

Таким чином суд дійшов висновку, що наказ відповідача від 05 березня 2023 року № 1166 про накладення на позивача дисциплінарного стягнення «попередження про неповну службову відповідність» не відповідає критеріям правомірного рішення суб`єкта владних повноважень, визначеним частиною другою статті 2 КАС України, тому є протиправним та підлягає скасуванню.

Що стосується позбавлення позивача за наказом від 05 березня 2023 року № 1166 (пункт 5.2) премії в повному розмірі та додаткової грошової винагороди згідно з Постановою № 168 за лютий місяць 2023 року, суд зазначає таке.

Відповідно до абзацу першого пункту 1 статті 9 Закону України від 20.11.1991 № 2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011-ХІІ) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Згідно з пунктами другим-третім статті 9 Закону № 2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України (абзаци перший, другий пункту 4 статті 9 Закону № 2011-ХІІ).

Відповідно до пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснювати в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, розвідувальними органами, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації (далі - державні органи).

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію» Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі Постанова № 168).

Згідно із пунктом 1 Постанови № 168 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 2022 року № 1146, яка застосовувалася у період з 01 вересня 2022 року по 20 січня 2023 року) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Нарахування та сплата податків, зборів, внесків до відповідних бюджетів здійснюється у порядку, визначеному законодавством як для грошового забезпечення.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Згідно із пунктом 2-1 Постанови № 168 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 07 липня 2022 року № 793, яка застосовувалася у період з 24 лютого 2022 року по 20 січня 2023 року) установлено, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.

З 21 січня 2023 року по 10 серпня 2023 року Постанова № 168 застосовувалася в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 20.01.2023 № 43 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168», згідно з якою, зокрема: у пункті 1 у першому реченні абзацу першого після слів «перебуваючи безпосередньо в районах» доповнено словами «їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора,» (абзаци перший, третій підпункту 1 пункту 1); абзац шостий після слів «перебуваючи безпосередньо в районах» доповнено словами «їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора,» (підпункт 3 пункту 1); пункт 2-1 викладено в такій редакції: «2-1. Установити, що керівники відповідних міністерств та державних органів визначають порядок і умови виплати додаткової винагороди, одноразової грошової допомоги, розміри виплати додаткової винагороди в розмірі до 30000 гривень.».

Згідно із пунктом 1 розділу 1 Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за № 745/32197 (далі Порядок № 260), цей Порядок визначає механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам.

Відповідно до пункту 3 розділу 1 Порядку № 260 підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є: штат військової частини (установи, організації) (далі - військова частина); накази про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу військової частини, про вступ до виконання обов`язків за посадою, в тому числі тимчасово, про зарахування в розпорядження; накази про встановлення та виплату основних і додаткових видів грошового забезпечення; накази про присвоєння військових звань; грошовий атестат або довідка про грошові виплати (за винятком осіб, призваних (прийнятих) на військову службу за контрактом, у тому числі під час проходження строкової військової служби).

Абзацами першим-п`ятим пункту 8 розділу 1 Порядку № 260 визначено, що грошове забезпечення виплачується в межах асигнувань, передбачених у кошторисі військової частини на грошове забезпечення військовослужбовців. Грошове забезпечення виплачується: щомісячні основні та додаткові види - в поточному місяці за минулий; одноразові додаткові види - в місяці видання наказу про виплату або в наступному після місяця, в якому наказом оголошено про виплату (з урахуванням вимог Бюджетного кодексу України). Грошове забезпечення виплачується за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні на підставі наказу командира (начальника, керівника) (далі - командир).

Грошове забезпечення, не виплачене своєчасно або виплачене в меншому, ніж належало, розмірі, виплачується за весь період, протягом якого військовослужбовець мав право на нього (пункт 14 розділу 1 Порядку № 260).

Виплата додаткових видів грошового забезпечення, не передбачених цим Порядком, здійснюється відповідно до чинного законодавства України (пункт 16 розділу 1 Порядку № 260).

Згідно із пунктом 17 розділу 1 Порядку № 260 на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.

Пунктом 1 розділу ХVІ Порядку № 260 визначено, що командири (начальники) військових частин, військових навчальних закладів, установ та організацій Збройних Сил України мають право щомісяця здійснювати преміювання військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби) відповідно до їх особистого внеску в загальні результати служби.

Виплата щомісячної премії військовослужбовцям здійснюється на підставі наказу командира військової частини, який видається до 05 числа місяця, наступного за місяцем преміювання, з урахуванням військової дисципліни, наявності дисциплінарних стягнень, показників виконання службових обов`язків (пункт 3 розділу ХVІ Порядку № 260).

Згідно з абзацами першим та четвертим пункту 5 розділу ХVІ Порядку № 260 військовослужбовцям щомісячні премії не виплачуються в таких випадках: у разі накладення дисциплінарного стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність, пониження в посаді, пониження у військовому званні на один ступінь, позбавлення військового звання - за місяць, у якому накладено дисциплінарне стягнення, або за місяць, у якому до військової частини надійшло повідомлення про накладення дисциплінарного стягнення вищим командиром.

Забороняється не виплачувати премію військовослужбовцям або зменшувати її розмір протягом кількох місяців за одне й те саме допущене порушення (пункт 6 розділу ХVІ Порядку № 260).

До 01 лютого 2023 року Порядком № 260 не було врегульовано виплату додаткової винагороди на період дії воєнного стану.

За наказом Міністерства оборони від 25.01.2023 № 44 Порядок № 260 доповнено новим розділом «XXXIV. Виплата додаткової винагороди на період дії воєнного стану», який підлягає застосуванню з 01 лютого 2023 року.

Відповідно до пункту 2 розділу XXXIV Порядку № 260 на період дії воєнного стану військовослужбовцям додаткова винагорода згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» виплачується в таких розмірах:

100 000 гривень - тим, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), та виконують бойові (спеціальні) завдання (в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах):

під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно;

у районах ведення воєнних (бойових) дій з виявлення повітряних цілей противника;

із здійснення польотів у районах ведення воєнних (бойових) дій, ведення повітряного бою;

у районах ведення воєнних (бойових) дій з вогневого ураження противника у складі підрозділу (засобу) ракетних військ і артилерії;

на території противника (в тому числі на території між позиціями військ противника та своїх військ, тимчасово окупованих (захоплених) противником територіях);

з вогневого ураження повітряних (морських) цілей противника;

з виводу повітряних суден з-під удару противника з виконанням зльоту;

кораблями, катерами, суднами в морській, річковій акваторії (поза межами внутрішніх акваторій портів, пунктів базування, місць тимчасового базування);

у районах ведення воєнних (бойових) дій медичному персоналу медичних частин та підрозділів;

з відбиття збройного нападу (вогневого ураження противника) на об`єкти, що охороняються, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою;

50 000 гривень - тим, які виконують бойові (спеціальні) завдання у складі органу військового управління, штабу угруповання військ (сил) або штабу тактичної групи до пункту управління оперативно-стратегічного угруповання військ включно (у тому числі поза районами ведення бойових (воєнних) дій), який здійснює оперативне (бойове) управління військовими частинами та підрозділами, що ведуть воєнні (бойові) дії на лінії бойового зіткнення на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно (в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах).

Перелік цих органів військового управління (управлінь (штабів) угруповань військ (сил)) затверджується Головнокомандувачем Збройних Сил України або начальником Генерального штабу Збройних Сил України;

30 000 гривень - військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) (в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань):

у складі діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави, резерву Головнокомандувача Збройних Сил України Сил оборони держави, розгорнутих пунктів управління Генерального штабу Збройних Сил України, які здійснюють управління діючими угрупованнями військ (сил) (далі - завдання у складі угруповань військ (сил), резерву, пунктів управління);

з протиповітряного прикриття та наземної оборони об`єктів критичної інфраструктури згідно з бойовими розпорядженнями;

із всебічного забезпечення діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій згідно з бойовими (логістичними) розпорядженнями.

Військовослужбовцям, які в установленому законодавством порядку відряджені до складу військових адміністрацій у районах ведення воєнних (бойових) дій для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі, виплата додаткової винагороди здійснюється у розмірі 30 000 гривень.

Згідно із пунктом 4 розділу XXXIV Порядку № 260 підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях, виконанні бойового (спеціального) завдання або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії (далі - бойові дії або заходи) у період здійснення зазначених дій або заходів здійснюється на підставі таких документів:

бойовий наказ (бойове розпорядження);

журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад);

рапорт (донесення) командира підрозділу (групи), корабля (судна), катера про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

Відповідно до пункту 5 розділу XXXIV Порядку № 260 про підтвердження безпосередньої участі відряджених до військових частин (установ, організацій) військовослужбовців (далі - відряджені військовослужбовці) у бойових діях або заходах, командири військової частини (установи, організації), до яких для виконання завдань відряджений військовослужбовець, повідомляють органи військового управління, військові частини (установи, організації) за місцем штатної служби військовослужбовців.

Пунктом 8 розділу XXXIV Порядку № 260 визначено, що виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів: командирів (начальників) військових частин - особовому складу військової частини; керівника органу військового управління - командирам (начальникам) військових частин.

Накази про виплату додаткової винагороди за минулий місяць видаються до 5 числа поточного місяця на підставі рапортів командирів підрозділів (пункт 9 розділу XXXIV Порядку № 260).

Абзацами першим, четвертим пункту 14 розділу XXXIV Порядку № 260 визначено, що до наказів про виплату додаткової винагороди не включаються військовослужбовці, які відмовились виконувати бойові накази (розпорядження),- за місяць, у якому здійснено таке порушення, оголошене наказом командира (начальника).

У період з 01 червня 2022 року до 31 січня 2023 року виплата військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168 була врегульована окремим дорученням Міністра оборони України від 23.06.2022 № 912/з/29 (далі Окреме доручення).

Відповідно до пункту 2 Окремого доручення на період дії воєнного стану військовослужбовцям (у тому числі військовослужбовцям строкової служби та курсантам вищих військових навчальних закладів і військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти) встановлювати виплату щомісячної додаткової винагороди (пропорційно із розрахунку на місяць) в розмірах:

100000 гривень - військовослужбовцям, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (пропорційно часу участі у таких діях або заходах);

30000 гривень - іншим військовослужбовцям (із дня призову (прийняття) на військову службу до дня виключення із списків особового складу військової частини у зв`язку зі звільненням з військової служби).

Відповідно до абзаців третього-шостого пункту 3 Окремого доручення документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів здійснювати на підставі таких документів:

бойовий наказ (бойове розпорядження);

журнал бойових дій (вахтовий журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад);

рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

Згідно із пунктом 5 Окремого доручення виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень або 30000 гривень здійснювати на підставі наказів:

командирів (начальників) військових частин (військових навчальних закладів, установ, організацій) (далі - військові частини) - особовому складу військової частини;

керівника вищого органу військового управління - командирам (начальникам) військових частин.

В цих наказах про виплату додаткової винагороди виходячи з розміру 100000 гривень за місяць обов`язково зазначити підстави для його видання з посиланням на бойовий наказ (бойове розпорядження) тощо (зразок наведено в додатку № 3 до цього доручення).

Пунктом 6 Окремого доручення визначено, що накази про виплату додаткової винагороди за минулий місяць видавати до 5 числа поточного місяця на підставі рапортів командирів підрозділів.

Згідно із підпунктом 9.7 пункту 9 Окремого доручення до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень або 30000 гривень не включати військовослужбовців, які відмовились виконувати бойові накази (розпорядження) за місяць, у якому здійснено таке порушення, оголошене наказом командира (начальника).

З вище наведених правових норм слідує, що невиплата премії на підставі Порядку № 260 та додаткової винагороди згідно з Постановою № 168 не є видом дисциплінарного стягнення, вичерпний перелік яких визначений у статті 48 Дисциплінарного статуту, тому судом відхиляються як безпідставні твердження представника позивача про накладення на позивача декількох дисциплінарних стягнень за одне правопорушення.

Однак позбавлення позивача виплати премії та додаткової винагороди за наказом від 05 березня 2023 року № 1166 пов`язано з відмовою ОСОБА_1 виконати наказ командира військової частини НОМЕР_1 , тобто є похідним від притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та накладення на нього дисциплінарного стягнення у виді «попередження про неповну службову відповідність» за таке правопорушення.

Відповідно визнання протиправним та скасування наказу від 05 березня 2023 року № 1166 в частині притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, має наслідком і скасування цього наказу в частині позбавлення позивача виплати премії та додаткової винагороди за лютий 2023 року.

При цьому суд не знаходить підстав для задоволення вимоги представника позивача щодо зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду відповідно до Постанови № 168 за лютий 2023 року, оскільки з вищеописаних доказів судом встановлено, що з 21 січня 2023 року позивач не проходив військову службу у відповідача, та останній не здійснював нарахування та виплату позивачу грошового забезпечення, у тому числі премії і додаткового грошового забезпечення, за лютий 2023 року.

Що стосується вимог представника позивача щодо зобов`язання відповідача здійснити нарахування та виплату позивачу додаткової винагороди за жовтень та листопад 2022 року, суд зазначає таке.

Як вже вище вказано, у цьому періоді спірні правовідносини були врегульовані Постановою № 168 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 2022 року № 1146) та Окремим дорученням.

З системного аналізу положень цих нормативно-правових актів можна дійти висновку, що умовами виплати передбаченої Постановою № 168 щомісячної додаткової винагороди були:

в розмірі 30000 грн (пропорційно із розрахунку на місяць):

- період дії воєнного стану;

- проходження особою військової служби (із дня призову (прийняття) на військову службу до дня виключення із списків особового складу військової частини у зв`язку зі звільненням з військової служби);

в розмірі 100000 грн (пропорційно часу участі у таких діях або заходах):

- період дії воєнного стану:

- безпосередня участь військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії (далі - бойові дії або заходи);

- безпосереднє перебування в районах ведення бойових дій (здійснення заходів) у період здійснення зазначених заходів;

- підтвердження такої участі визначеними у пункті 3 Окремого доручення документами: бойові накази (бойові розпорядження), журнали бойових дій, журнали ведення оперативної обстановки або бойові донесення, постові відомості, рапорти (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

З вищеописаних наявних в матеріалах справи доказів судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 в період з 07 серпня 2022 року по 21 січня 2023 року.

При цьому позивачу додаткова винагорода відповідно до Постанови № 168 у жовтні та листопаді 2022 року не виплачувалась у зв`язку з відсутністю військовослужбовця в наказах командира військової частини НОМЕР_1 від 05 листопада 2022 року № 5072, від 05 грудня 2022 року № 6291.

У відзиві представник відповідача зазначив, що до вказаних наказів на виплату додаткової винагороди позивача не включено через відсутність доказів виконання бойових (спеціальних) завдань згідно з бойовими наказами (розпорядженнями).

Щодо таких тверджень представника відповідача суд зауважує, що як вже вище вказано, Постановою № 168 в редакції, чинній до 20 січня 2023 року включно, та Окремим дорученням, яке підлягало застосуванню до 31 січня 2023 року включно, для виплати додаткової винагороди військовослужбовцям в розмірі 30000 грн пропорційно в розрахунку на місяць не вимагалось виконання ними бойових (спеціальних) завдань, а достатньою підставою було лише проходження військової служби. Така умова була обов`язкова для виплати додаткової винагороди в розмірі 100000 грн (пропорційно часу участі у таких діях або заходах).

На підтвердження права позивача на отримання додаткової винагороди відповідно до Постанови № 168 представником позивача в матеріали справи надано військової частини НОМЕР_1 від 22 лютого 2023 року № 1428 про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, виданої солдату ОСОБА_1 про те, що він дійсно в період з 07 серпня 2022 року по 20 вересня 2022 року та з 15 жовтня 2022 року по 22 грудня 2022 року брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України перебуваючи поблизу м. Бахмут Донецької області. Підстава: наказ командира ОТУ «Донецьк» від 20.08.2022 № 52, наказ командира ОТУ «Донецьк» від 20.08.2022 № 53, наказ командира ОТУ «Соледар» від 22.08.2022 № 70, наказ командира ОТУ «Соледар» від 06.10.2022 № 113, наказ командира ОТУ «Соледар» від 26.10.2022 № 133, наказ командира ОТУ «Соледар» від 31.12.2022 № 203. Ця довідка є підставою для надання особі статусу учасника бойових дій.

Відповідно до частини другої статті 74 КАС України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Зважаючи, що в пункті 3 Окремого доручення визначено перелік документів, що підтверджують безпосередню участь військовослужбовців у воєнних (бойових) діях або заходах, до яких такий вид документа як довідка не віднесений, суд дійшов висновку, що довідка відповідача від 22 лютого 2023 року № 1428 не є допустимим доказом участі позивача у жовтні та листопаді 2022 року у бойових діях або виконання відповідних завдань, що дають право на отримання збільшеної до 100000 грн додаткової винагороди.

Суду не надано будь-яких інших доказів наявності у позивача права на отримання збільшеної до 100000 грн додаткової винагороди в розрахунку на місяць пропорційно дням його участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії за жовтень та листопад 2022 року.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Абзацами першим та другим частини другої статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Реальність (справжність та правдивість) конкретної обставини фактичної дійсності не може бути сприйнята доведеною виключно через неспростування одним із учасників справи (навіть суб`єктом владних повноважень) декларативно проголошеного, але не доказаного твердження іншого учасника справи, позаяк протилежне явно та очевидно прямо суперечить меті правосуддя - з`ясування об`єктивної істини у справі.

Правильність саме такого тлумачення змісту частин першої та другої статті 77 КАС України підтверджується правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 25 червня 2020 року по справі № 520/2261/19, що визначений статтею 77 КАС України обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Враховуючи відсутність належних доказів виконання позивачем бойових (спеціальних) завдань згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) у жовтні та листопаді 2022 року, суд дійшов висновку про наявність у позивача права тільки на отримання додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168, у розмірі 30000 грн в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на військовій службі у період дії воєнного стану за жовтень та листопад 2022 року, тому позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню.

Що стосується обраного представником позивача способу захисту порушених прав позивача, суд зазначає таке.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Частиною другою статті 9 КАС України встановлено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Обираючи належний та ефективний спосіб захисту порушеного права позивача, суд, керуючись положеннями частини другої статті 9 та статті 245 КАС України, вважає, що належним способом захисту порушених прав позивача в цій частині позовних вимог є:

- визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168, у розмірі 30000,00 грн в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на військовій службі у період дії воєнного стану за жовтень та листопад 2022 року;

- зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу додаткову винагороду, передбачену Постановою № 168, у розмірі 30000,00 грн в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на військовій службі у період дії воєнного стану за жовтень та листопад 2022 року.

На думку суду, саме такий спосіб захисту у повній мірі сприятиме відновленню права позивача на отримання додаткової винагороди відповідно до Постанови № 168, за захистом якого він звернувся до суду з цим позовом.

За практикою Європейського суду з прав людини пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.1994, Серія A, № 303-A, параграф 29). Водночас, відповідь суду повинна бути достатньо детальною для відповіді на основні (суттєві) аргументи сторін.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За наслідками розгляду справи суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог з виходом за їх межі та обранням належного способу захисту порушених прав позивача.

Питання про розподіл судових витрат по сплаті судового збору відповідно до вимог статті 139 КАС України судом не вирішується, оскільки позивач згідно з пунктом 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільнений.

У позові представником позивача зазначено, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і очікує понести у зв`язку з розглядом справи, на правничу допомогу адвоката становить 20000,00 грн.

Представник позивача зазначив, що докази понесених позивачем витрат на правничу допомогу адвоката будуть подані до суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Згідно із частиною сьомою статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Керуючись положеннями частини сьомої статті 139 КАС України, суд встановлює позивачу п`ятиденний строк з дня ухвалення рішення суду для подання до суду доказів понесених ним витрат на правничу допомогу адвоката.

Керуючись статтями 9, 72, 77, 90, 94, 139, 241-246, 250, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов адвоката Овчіннікова Антона Анатолійовича в інтересах ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до Військової частини НОМЕР_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_2 , код за ЄДРПОУ НОМЕР_7 ) про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ командира військовій частині НОМЕР_1 від 05 березня 2023 року № 1166 «Про результати службового розслідування за фактом відмови від виконання наказу військовослужбовцями зенітного ракетно-артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 » в частині: притягнення до дисциплінарної відповідальності старшого солдата ОСОБА_1 та накладення на старшого солдата ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді «попередження про неповну службову відповідність» згідно з пунктом «ґ» статті 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України; позбавлення старшого солдата ОСОБА_1 виплати премії в повному розмірі та додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім 'ям під час дії воєнного стану», за лютий місяць 2023 року.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім 'ям під час дії воєнного стану», у розмірі 30000,00 грн в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на військовій службі у період дії воєнного стану за жовтень та листопад 2022 року.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі 30000,00 грн в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на військовій службі у період дії воєнного стану за жовтень та листопад 2022 року.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Встановити ОСОБА_1 п`ятиденний строк з дня ухвалення рішення суду для подання до суду доказів понесених ним витрат на правничу допомогу адвоката.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя К.О. Пляшкова