Справа № 580/10831/23
Суддя: Алла РУДЕНКО
Дата ухвалення: 2023-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про закриття провадження у справі

18 грудня 2023 року справа № 580/10831/23

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Руденко А. В., розглянувши у письмовому провадженні в спрощеному позовному провадженні без виклику учасників справи в приміщенні суду заяву ОСОБА_1 в особі представника адвоката Воробйова Віктора Вікторовича про відмову від позову в адміністративній справі № 580/10831/23 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

15.11.2023 до Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі позивач) з позовною заявою до військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач), в якій просить:

- визнати протиправним та частково скасувати рішення командира військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_2 , яке оформлено листом № 25/ПР/739 від 07.11.2023, в частині відтермінування на 3 місяці звільнення з військової служби позивача згідно абз. «г» підпункту 2 пункту 4 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу";

- визнати протиправним відстрочення військової частини НОМЕР_1 на 3 місяці після виконання бойового завдання звільнення від військової служби позивача за підпунктом «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану, за сімейними обставинами у зв`язку з наявністю матері із числа осіб з інвалідністю;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 прийняти рішення про звільнення позивача за підпунктом «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану, за сімейними обставинами у зв`язку з наявністю дружини із числа осіб з інвалідністю не обмежуючи строками такого звільнення.

Ухвалою від 04.12.2023 суддя Черкаського окружного адміністративного суду відкрив провадження в адміністративній справі та вирішив розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

12.12.2023 представник позивача адвокат Воробйов В. В. подав до суду заяву про відмову від адміністративного позову у зв`язку із тим, що 08.12.2023 наказом командира військової частини НОМЕР_1 позивача звільнено з військової служби. Також просить стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 грн.

Дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що відмову від позову необхідно прийняти, а провадження у справі - закрити, з огляду на таке.

Відповідно до частин першої, третьої, п`ятої статті 189 КАС України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Про прийняття відмови від позову суд постановляє ухвалу, якою закриває провадження у справі. У разі часткової відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу, якою закриває провадження у справі щодо частини позовних вимог.

Суд не приймає відмови від позову, визнання позову і продовжує розгляд адміністративної справи, якщо ці дії позивача або відповідача суперечать закону чи порушують чиї-небудь права, свободи або інтереси.

Згідно із пунктом 2 частини 1 статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі: якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято судом.

Таким чином, оскільки позивач звернувся до суду із заявою про відмову від позову у зв`язку із врегулюванням спору, і такі дії позивача не суперечать закону та не порушують чиї-небудь права, свободи або інтереси, тому суд дійшов висновку про необхідність прийняття відмови від позову та закриття провадження у справі.

Відповідно до частини другої статті 238 КАС України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету. Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена.

Відповідно до ст. 140 КАС України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються із позивача, крім випадків, коли позивач звільнений від сплати судових витрат. Однак якщо позивач відмовився від позову внаслідок задоволення його відповідачем після подання позовної заяви, то суд за заявою позивача присуджує всі понесені ним у справі витрати із відповідача.

Щодо стягнення на користь позивача судових витрат на правничу допомогу суд зазначає таке.

Відповідно до положень статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду;

3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз;

4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Статтею 134 КАС України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правничої допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правничої допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до статті 30 вказаного Закону гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правничої допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до частини 7 статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень. При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інші витрати, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу представник позивача надав договір про надання правничої допомоги від 01.09.2023 №09/23, додаткову угоду № 1 від 01.09.2023 до договору № 09/23 про надання правничої допомоги від 01.09.2023, акт виконаних робіт від 01.09.2023 до договору № 09/23 від 01.09.2023 про надання правничої допомоги.

Як встановив суд, 01.09.2023 позивач та адвокат Воробйов В. В. уклали договір про надання правничої допомоги. Відповідно до додаткової угоди №1 від 01.09.2023 до договору № 09/23 про надання правничої допомоги від 01.09.2023 вартість послуг складає 10 000 грн.

Згідно з актом виконаних робіт від 01.09.2023 на виконання договору №09/23 виконано такі послуги:

- консультація - 1 000 грн;

- складання позовної заяви - 6 000 грн (6 год * 1 000 грн/год);

- вивчення судової практики - 1 000 грн;

- за результат - 2 000 грн.

Однак слід зазначити, що такі послуги, як консультація, вивчення судової практики, не є самостійними послугами, а є складовими підготовки справи до розгляду.

Щодо послуги «за результат», за яку вартість правничої допомоги становить 2 000 грн, слід зазначити, що така оплата передбачена в разі настання певного позитивного результату в майбутньому, тобто задоволення позовних вимог повністю чи частково. Разом з тим, акт виконаних робіт складений 01.09.2023. З позовом в інтересах позивача адвокат звернувся 14.11.2023 (згідно штемпеля Укрпошти на конверті). Тобто, встановлюючи вартість послуги «за результат» на день складання акта виконаних робіт 01.09.2023 у сумі 2 000 грн, сторони договору заявляли її на майбутнє. При цьому, до суду доказів сплати за послугу «за результат» у сумі 2 000 грн представник позивача не надав. Тому, стягнення правничої допомоги в цій частині є безпідставним.

При цьому, суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Відповідна позиція щодо відшкодування витрат на правову допомогу викладена в постанові Верховного Суду від 24.10.2019.

Беручи до уваги малозначність цієї справи, неспівмірність вартості юридичних послуг із заявленою вимогою та часом, витраченим адвокатом на виконання робіт, суд вважає, що, заявляючи про вартість послуг зі складання позовної заяви в сумі 6 000 грн, представник позивача порушив принцип співмірності витрат на правничу допомогу з об`ємом наданої послуги.

Суд вважає співмірною вартість правничих послуг з підготовки справи до розгляду в сумі 2 000,00 грн.

Суд, керуючись положеннями частини шостої статті 134 КАС України, дійшов висновку, що відшкодуванню підлягають витрати на професійну правничу допомогу в загальній сумі 2 000 грн та саме такий розмір витрат на правничу допомогу є пропорційним до предмета спору.

Керуючись ст. ст. 189, 238, 239, 248 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Прийняти відмову ОСОБА_1 в особі представника адвоката Воробйова Віктора Вікторовича від позову до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії закрити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) витрати на правничу допомогу в сумі 2 000 (дві тисячі) гривень.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в апеляційному порядку до Шостого апеляційного адміністративного суду у строк, встановлений статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Алла РУДЕНКО