Справа № 752/11030/23
Суддя: Файдюк Віталій Васильович
Дата ухвалення: 2023-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Файдюка В.В.

суддів: Губської Л.В.

Мєзєнцева Є.І.

При секретарі: Масловській К.І.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 28 серпня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Адміністративної комісії при виконавчому органі Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (ладі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до Адміністративної комісії при виконавчому органі Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)(далі - відповідач), в якому просив суд:

- скасувати постанову Адміністративної комісії при виконавчому органі КМР (КМДА) № 1089 від 16.05.2023 року про притягнення його до адміністративної відповідальності, а справу про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 152 КУпАП закрити.

Позов обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 з прийнятою відповідачем постановою не погоджується, оскільки в його діях відсутнє будь-яке порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів. Вказує, що у постанові про адміністративне правопорушення зазначено про порушення п. 20.1.1. Правил благоустрою м. Києва, що лише описують правопорушення. За фабулою адміністративного правопорушення лише вказувалось про самовільне розміщення пуфів та столу, а для кваліфікації потрібно зазначити певне недотримання встановлених положень/правил нормативно-правового акту, в якому мають висуватись певні вимоги. З положень Закону України «Про благоустрій населених пунктів», Правил благоустрою міста Києва не вбачається будь-яких встановлених правил для розміщення крісел-мішків, які б порушив позивач. В зв`язку з викладеним, просить позов задовольнити.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 28 серпня 2023 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Приймаючи таке рішення, суд виходив з того, що стороною позивача не оспорюється факт розміщення ним 03.05.2023 року на тротуарі пуфів та столу для ведення підприємницької сезонної діяльності із паління кальянів за адресою: АДРЕСА_1 , однак, зазначається про те, що для належної кваліфікації дій позивача відповідач повинен був зазначити, яке конкретно положення/правило нормативно-правового акта у сфері благоустрою порушив позивач, а відтак наявні підстави для скасування оскаржуваної постанови. Проте, суд першої інстанції вважає, що відповідач у постанові від 16.06.2023 року зазначив, яку саме норму Правил благоустрою міста Києва, затверджених рішенням Київської міської ради від 25.12.2008 №1051/1051, порушив позивач, що спростовує доводи, якими представник позивача обґрунтовує позовні вимоги.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що ОСОБА_1 у позовній заяві не визнавав факту розміщення ним пуфів та столу відповідно до прописаної в оскаржуваній постанові фабули правопорушення. Також вказує, що матеріали справи не містять будь-яких доказів існування "пуфу та столу" та їх розміщення будь-ким 03.05.2023 року, а відповідачем долучено фотографію зовсім інших об`єктів матеріального світу (крісла-мішки).

Відповідно до п.3 ч.1 статті 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Приймаючи до уваги, що в суді першої інстанції справа розглядалась в порядку спрощеного провадження, враховуючи, що за наявними у справі матеріалами її може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів та з огляду на відсутність необхідності розглядати справу у судовому засіданні, справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження. Апелянтом не доведено необхідності слухати справу у відкритому судовому засіданні.

Згідно статті 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 03.05.2023 року відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення № 53, зі змісту якого вбачається, що позивач 03.05.2023 о 19-00 год. на в м. Києві, Поштова площа, буд. 3, самовільно зайняв територію (частину території) об`єкта благоустрою, розмістивши на тротуарі пуфи та стіл для ведення підприємницької сезонної діяльності із паління кальянів, без відповідних дозвільних документів, вчинив, тим самим, правопорушення, передбачене ст. 152 КУпАП.

16.06.2023 року Адміністративною комісією при виконавчому органі КМР (КМДА) прийнято постанову № 1089, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП, оскільки, ОСОБА_1 порушив правила благоустрою території - самовільно зайняв територію (частину території) об`єкта благоустрою, розмістивши на тротуарі пуфи та стіл для ведення підприємницької сезонної діяльності із паління кальянів, без відповідних дозвільних документів, за адресою: АДРЕСА_1 , чим порушив ст. 152 КУпАП та п. 20.1.1. Правил благоустрою міста Києва, затверджених рішенням Київської міської ради від 25.12.2008 №1051/1051, а також на позивача було накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 80 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Позивач вказує на протиправність зазначеної постанови, та наявність підстав для її скасування.

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 55 Конституції України передбачає, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Пунктом 20.1.1. Правил благоустрою міста Києва, затверджених рішенням Київської міської ради від 25.12.2008 №1051/1051, встановлено, що до відповідальності за порушення у сфері благоустрою притягуються особи, винні у: порушенні вимог Законів України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення», «Про відходи» та «Про охорону навколишнього природного середовища», порушенні встановлених державних стандартів, норм і цих Правил; - проектуванні об`єктів благоустрою м. Києва з порушенням вимог Правил забудови м. Києва та державних будівельних норм; порушенні режиму використання й охорони територій та об`єктів рекреаційного призначення; самовільному зайнятті території (частини території) об`єкта благоустрою; пошкодженні (руйнуванні чи псуванні) вулично-дорожньої мережі, інших об`єктів благоустрою; знищенні або пошкодженні зелених насаджень чи інших об`єктів озеленення; забрудненні (засміченні) території; самовільному наклеюванні оголошень, інформаційно-агітаційних плакатів, реклами, листівок тощо та нанесенні написів, малюнків тощо на об`єктах благоустрою території міста; неналежному утриманні об`єктів благоустрою, зокрема покриття доріг, тротуарів, освітлення території тощо; створюванні умов, які ускладнюють або унеможливлюють прибирання об`єктів та елементів благоустрою.

До об`єктів благоустрою міста належать: 2.2.1. території загального користування: а) парки (гідропарки, лугопарки, лісопарки, парки культури та відпочинку, парки - пам`ятки садово-паркового мистецтва, спортивні майданчики, дитячі майданчики, історичні національні, меморіальні та інші), рекреаційні зони, сади та сквери; б) пам`ятки культурної та історичної спадщини; в) майдани, площі, бульвари, проспекти; г) вулиці, дороги, провулки, узвози, проїзди, пішохідні та велосипедні доріжки; ґ) пляжі, зони відпочинку біля води; д) кладовища; е) інші території загального користування. 2.2.2. Прибудинкові території. 2.2.3. Території будівель та споруд інженерного захисту територій. 2.2.4. Охоронні зони інженерних мереж, технічні засоби телекомунікацій. 2.2.5. Території підприємств, установ, організацій та закріплені за ними території на умовах договору (п.2.2. Правил благоустрою міста Києва, затверджених рішенням Київської міської ради від 25.12.2008 №1051/1051).

Правові, економічні, екологічні, соціальні та організаційні засади благоустрою населених пунктів визначаються Законом України «Про благоустрій населених пунктів».

Статтею 13 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» встановлено, що до об`єктів благоустрою населених пунктів належать: 1) території загального користування: а) парки (гідропарки, лугопарки, лісопарки, парки культури та відпочинку, парки - пам`ятки садово-паркового мистецтва, спортивні, дитячі, історичні, національні, меморіальні та інші), рекреаційні зони, сади, сквери та майданчики; б) пам`ятки культурної та історичної спадщини; в) майдани, площі, бульвари, проспекти; г) вулиці, дороги, провулки, узвози, проїзди, пішохідні та велосипедні доріжки; ) пляжі; д) кладовища; е) інші території загального користування; 2) прибудинкові території; 3) території будівель та споруд інженерного захисту територій; 4) території підприємств, установ, організацій та закріплені за ними території на умовах договору.

До об`єктів благоустрою можуть належати також інші території в межах населеного пункту.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» визначено, що об`єкти благоустрою використовуються відповідно до їх функціонального призначення для забезпечення сприятливих умов життєдіяльності людини на засадах їх раціонального використання та охорони з урахуванням вимог правил благоустрою території населених пунктів, інших вимог, передбачених законодавством.

Статтею 20 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» встановлено, що рішення місцевих органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо благоустрою території певного населеного пункту є обов`язковим для виконання розміщеними на цій території підприємствами, установами, організаціями та громадянами, які на ній проживають.

Згідно ч. 3 ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією та законами України, керуються у своїй діяльності Конституцією та законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 152 КУпАП передбачено, що порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів - тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від двадцяти до вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, громадян - суб`єктів підприємницької діяльності - від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною 1 ст. 219 КУпАП визначено, що виконавчі комітети (а в населених пунктах, де не створено виконавчих комітетів, - виконавчі органи, що виконують їх повноваження) сільських, селищних, міських рад розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені частиною другою статті 44-3, частиною другою статті 52, статтями 53, 53-1, 54, частиною першою статті 56, статтями 92, 99 (якщо правопорушення вчинено громадянином), статтею 104, частинами першою, третьою та сьомою статті 122 (в частині порушення правил зупинки, стоянки транспортних засобів у межах відповідного населеного пункту, зафіксованого в режимі фотозйомки (відеозапису), статтями 127-2, 141, 142, 152, частинами першою - п`ятою та восьмою статті 152-1, статтею 159, статтею 175-1 (за порушення, вчинені у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтею 179, статтею 180 (крім справ щодо батьків неповнолітніх або осіб, які їх замінюють), частиною четвертою статті 181, частиною першою статті 182, статтями 183, 188-56, 197, 198 цього Кодексу.

Завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245 КУпАП).

Згідно ч. 1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Статтею 278 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: чи належить до його компетенції розгляд даної справи; чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; чи витребувано необхідні додаткові матеріали; чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Так, позивача було притягнуто до відповідальності за порушення п. 20.1.1. Правил благоустрою міста Києва, затверджених рішенням Київської міської ради від 25.12.2008 №1051/1051, за те, що він самовільно зайняв територію в АДРЕСА_1 , яка є об`єктом благоустрою міста, розмістивши на тротуарі пуфи та стіл для ведення підприємницької сезонної діяльності із паління кальянів без відповідних дозвільних документів.

Судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні зазначено, що стороною позивача не оспорюється факт розміщення позивачем 03.05.2023 року на тротуарі пуфів та столу для ведення підприємницької сезонної діяльності із паління кальянів за адресою: АДРЕСА_1 , однак, зазначається про те, що для належної кваліфікації дій позивача відповідач повинен був зазначити, яке конкретно положення/правило нормативно-правового акта у сфері благоустрою порушив позивач, а відтак наявні підстави для скасування оскаржуваної постанови.

Однак, апелянт в апеляційній скарзі зазначає, що ОСОБА_1 у позовній заяві не визнавав факту розміщення ним пуфів та столу відповідно до прописаної в оскаржуваній постанові фабули правопорушення.

Колегія суддів, такі доводи апелянта оцінює критично, оскільки, проаналізувавши зміст позовної заяви вбачається, що позивач посилався лише на відсутність у його діях будь-якого порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів. Однак, позивач у позовній заяві не заперечував вчинення дій, а наразі такі твердження позивача розцінюються судом апеляційної інстанції як намагання уникнути відповідальності.

Щодо доказів, які наявні в матеріалах справи, слід зазначити.

Матеріали справи містять протокол про адміністративне правопорушення №53 від 03.05.2023 року в якому зазначено про суть вчиненого правопорушення та пояснення особи, на яку складено протокол. Так, ОСОБА_1 ознайомлений з протоколом і по суті його пояснює наступне: «Дані вірні. Документи та дозвіл знаходяться у стадії оформлення.» Даний протокол підписаний позивачем.

Крім того, матеріали справи містять протокол засідання адміністративної комісії при виконавчому органі Київської міської ради (КМДА) по справі про адміністративне правопорушення №1089 від 16.05.2023 року. З даного протоколу вбачається, що ОСОБА_1 був присутній під час розгляду справи про адміністративне правопорушення. Так, беручи до уваги пояснення ОСОБА_1 по суті правопорушення адміністративна комісія постановила: накласти на громадянина ОСОБА_1 адміністративне стягнення. Штраф у розмірі вісімдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян (що складає 1360грн.).

Таким чином, колегія суддів вважає, що позивач порушив п. 20.1.1. Правил благоустрою міста Києва, затверджених рішенням Київської міської ради від 25.12.2008 №1051/1051, яким встановлено, що до відповідальності за порушення у сфері благоустрою притягуються особи, зокрема, винні у самовільному зайнятті території (частини території) об`єкта благоустрою.

Так, судом враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Аналізуючи наведене в сукупності, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що оскаржувана постанови про накладення на позивача адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення винесена у відповідності до вимог чинного законодавства та за наявності обставин, що підтверджують вину позивача.

Доказів, які б спростовували факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем не надано, а судом таких обставин не встановлено.

Решта доводів апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки не стосуються рішення суду, не ґрунтуються на законі та не впливають на висновки суду, викладені в оскаржуваному судовому рішенні.

Приймаючи до уваги те, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, висновки суду доводами апелянта не спростовані, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги.

За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 246, 308, 315, 316, 321, 325, 329, 331 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 28 серпня 2023 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Повний текст рішення виготовлено 19 грудня 2023 року.

Головуючий суддя: В.В. Файдюк

Судді: Л.В. Губська

Є.І. Мєзєнцев