Справа № 336/10014/23
Суддя: Звєздова Н. С.
Дата ухвалення: 2023-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №: 2-а/336/106/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2023 року Шевченківський районний суд міста Запоріжжя у складі:

головуючого судді Звєздової Н.С., при секретарі Іванченко О.С., розглянувши за правилами спрощеного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу поліції №6 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить;

1. Витребувати з ВП № 6 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області копію постанови серії БАБ № 707444 від 18.09.2023 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

2. Скасувати постанову серії БАБ № 707444 від 18.09.2023 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності закрити..

В обґрунтування позову зазначає, що 18.09.2023 позивач керував електровелосипедом «FADA Flit II Cargo 500W» та був зупинений працівниками поліції в по вул. Ціолковського, м. Вільнянськ, Запорізької області. Інспектор поліції повідомив його про те, що для керування таким транспортним засобом необхідно мати посвідчення водія категорії А1, на що позивач відповів, що даний електровелосипед не є механічним транспортним засобом, тому посвідчення водія не має. Працівник поліції не взяв до уваги заперечення заявника та за вказаним фактом повідомив, що останнього притягнуто до адміністративної відповідальності, копію постанови вручена не була, права та обов`язки роз`яснені не були, лише надав квитанцію про сплату штрафу відповідно до постанови серії БАБ № 707444, де зазначив, що ОСОБА_1 треба сплатити штраф у розмірі 3 400 грн.

Оскільки на місці зупинки копію постанови поліцейський Грінблату Р.О. не було вручена, наступного дня останній звернувся до ВП № 2 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області (місцезнаходження: Запорізька область, м. Вільнянськ, вул. Бочарова, 17) з метою її отримання, на що отримав усну відповідь про те, що постанова була складена поліцейськими відділу поліції № 6 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області та надати копію постанови у ВП № 2 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області немає можливості.

Вважає винесену постанову серії БАБ № 707444 від 18.09.2023 необґрунтованою та незаконною, а в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Ухвалою суду від 20.10.2023 року адміністративний позов залишено без руху.

Ухвалою суду від 31.10.2023 року відкрито провадження та постановлено слухати справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Витребувано з Відділу поліції №6 Запорізького районного управління Головного управління національної поліції в Запорізькій області матеріали справи про адміністративне правопорушення (включно з постановою серії БАБ №707444 від 18.09.2023 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.126 КУпАП), за наслідками розгляду якої ухвалена оскаржувана постанова.

30.11.2023 на адресу суду з Відділу поліції №6 Запорізького районного управління Головного управління національної поліції в Запорізькій області надійшов лист, згідно якого постанову у справі про адміністративне правопорушення серії БАБ №707444 від 18.09.2023р. про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу на суму 3 400 грн. винесеної відносно ОСОБА_1 за ч. 5, ч. 6 ст. 121, ч. 2 ст. 126 КУпАП фізично жоден з підрозділів поліції надати не зможе, оскільки відповідно до ІПНП «Адмінпрактика» зазначена постанова звернута до примусового виконання, а саме направлена до Вільнянського відділу державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (вих. № ЗРУП ГУНП в Запорізькій області 24902/40 від 20.10.2023р.). Крім того повідомили, що відеозапис з нагрудного відеореєстратора працівника СРПП, що виносив постанову відносно зазначеного громадянина відсутній, оскільки відповідно до вимог абзацу 1, пункту 3 розділу VIII Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18.12.2018р. № 1026 термін зберігання записів становить 30 діб, тобто сплив 18.10.2023р.

19.12.2023 на адресу суду з Вільнянського відділу державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) надійшов лист, згідно якого виконавчі провадження стосовно ОСОБА_1 на виконанні відділу не перебувають та не надходили.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Згідно з ч.2 ст. 286 КАС України, позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Враховуючи викладене, положення ст. 286 КАС України, ст. 289 КУпАП, суд приходить до висновку, що позивач при зверненні до суду з адміністративним позовом 23.09.2023 року, що підтверджується поштовим конвертом, щодо оскарження постанови від 18.09.2023 року, не порушив передбачений 10-денний строк для захисту своїх прав в судовому порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 КАС України у справах, визначених статтями 263-277, 280-283, 285-289 цього Кодексу, заявами по суті справи є позовна заява та відзив на позовну заяву (відзив).

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі не викликались.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно квитанції про сплату штрафу відповідно до постанови серії БАБ №707444 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 126 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 3 400 грн. (а.с.6)

Разом з тим, позивачу ОСОБА_1 вище вказану постанову працівником поліції, який склав постанову, вручено не було.

Ухвалою суду від 31.10.2023 витребувано з ВП №6 Запорізького районного управління Головного управління національної поліції в Запорізькій області матеріали справи про адміністративне правопорушення (включно з постановою серії БАБ №707444 від 18.09.2023 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.126 КУпАП), за наслідками розгляду якої ухвалена оскаржувана постанова. (а.с.39-40)

Вище вказана ухвала суду виконана не була.

Листом від 29.11.2023 №6169/44/01/8 повідомлено суд, що фізично жоден з підрозділів поліції надати постанову не зможе, оскільки відповідно до ІПНП «Адмінпрактика» постанова звернута до примусового виконання, а саме направлена до Вільнянського відділу державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (вих. № ЗРУП ГУНП в Запорізькій області 24902/40 від 20.10.2023р.). Крім того повідомили, що відеозапис з нагрудного відеореєстратора працівника СРПП, що виносив постанову відносно зазначеного громадянина відсутній, оскільки відповідно до вимог абзацу 1, пункту 3 розділу VIII Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18.12.2018р. № 1026 термін зберігання записів становить 30 діб, тобто сплив 18.10.2023р. (а.с.45)

Листом Вільнянського відділу державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) від 19.12.2023 повідомлено суд, що виконавчі провадження стосовно ОСОБА_1 на виконанні відділу не перебувають та не надходили. (а.с.46)

Як встановлено судом, будь-яких доказів, які б свідчили про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 126 КУпАП, відповідачем не надано.

Відповідно до ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Отже, одним із принципів, яким повинно відповідати рішення суб`єкта владних повноважень у публічно-правових відносинах щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, є принцип обґрунтованості.

Принцип обґрунтованості прийнятого рішення, тобто прийняття рішення з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії, вимагає від суб`єкта владних повноважень (в тому числі, при притягненні особи до адміністративної відповідальності) враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих рішень, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення суб`єкта владних повноважень, в тому числі рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, повинно бути вмотивованим.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Аналогічна правова позиція, викладена у постановах Верховного Суду від 15.11.2018 у справі № 524/5536/17 та від 17.07.2019 у справі № 295/3099/17.

Докази, що не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

В свою чергу, відповідач всупереч вимогам ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України не надав доказів про порушення позивачем ПДР України, що в свою чергу свідчить про недоведеність суб`єктом владних повноважень правомірність прийнятої ним оскаржуваної постанови.

Така правова позиція Верховного Суду, викладена у постанові від 15.03.2019 року у справі № 686/11314/17.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 23.10.2019 року у справі №357/10134/17, провадження №К/9901/32368/18.

Отже, сам факт винесення оскаржуваної постанови не є доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

До такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 26.04.2018 року у справі №338/1/17.

Аналогічної позиції дотримується і ВС/КАС в постанові № 216/5226/16-а від 18.07.2019 року.

Відповідно до частин 1, 2 статті 211 КАС України суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази.

Отже, не надання належного доказу стосовно вчинення позивачем порушення правил дорожнього руху, що стало підставою для складання оскаржуваної постанови, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, а тому недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

У рішенні від 10 лютого 1995 року у справі "Аллене де Рібермон проти Франції" Європейський суд з прав людини підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, з матеріалів справи вбачається, що належних та допустимих доказів, на підставі яких можливо достовірно встановити порушення позивачем ПДР України, відповідачем суду всупереч вимогам закону не надано.

Аналогічна правова позиція міститься і постанові Верховного Суду від 20.11.2020 у справі №473/1404/20.

В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п.1 ст. 32 Конвенції) неодноразово наголошував, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (п.45 Рішення ЄСПЛ у справі «Бочаров проти України» від 17.06.2011 р., заява №21037/05;п,53 Рішення ЄСПЛ у справі «Самейлюка Іллю Ігоровича проти України» від 15.10.2010 р., заява №38683/06; п.75 Рішення ЄСПЛ у справі «Огороднік проти України» від 05.05.2015 р., заява № 29644/10; п.52 Рішення ЄСПЛ у справі «Єрохіна проти України» від 15.02.2013 р., заява №12167/04).

Згідно з ч. 1 ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

За визначенням ст. 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Згідно ч. 1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Так, єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення є квитанція про сплату штрафу відповідно до постанови серії БАБ №707444. (а.с. 6)

Однак, суд вважає, що зазначена квитанція не може розглядатися як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в адміністративному позові.

Як вбачається з матеріалів справи, будь-яких доказів на підтвердження обставин зазначених в оскаржуваній постанові не надав, як і не надав жодного належного та допустимого доказу в спростування доводів позивача.

Відповідно до ч. 4 ст. 159 КАС України, неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Згідно ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а адміністративний позов задоволенню.

Керуючись ст.ст. 122, 245, 246, 251, 256, 268, 276, 287-289, 293 КУпАП, ст.ст. 2, 9, 21, 72-78, 90, 139, 205, 241-246, 250, 251, 269, 286 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати постанову серії БАБ № 707444 від 18.09.2023 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності - закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя або безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 10 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Реквізити учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання (зареєстроване): АДРЕСА_1 .

Відповідач: Відділ поліції №6 Запорізького районного управління Головного управління національної поліції в Запорізькій області, , місцезнаходження: 69089, м. Запоріжжя, Героїв 37-го батальйону, буд.12-Б.

Суддя: Н.С. Звєздова