Справа № 380/16607/23
Суддя: Мричко Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2023-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2023 рокумісто Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Мричко Н.І., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

встановив:

до Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області , місцезнаходження: 54008, м.Миколаїв, вул. Морехідна, буд. 1 (далі відповідач), в якій позивач просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 09.05.2023 № 88 про відмову в призначенні пенсії;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 01.05.2023, зареєстрованої за №1188.

Ухвалою від 24.07.2023 суддя відмовила у задоволенні клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору.

Ухвалою від 24.07.2023 суддя залишила позовну заяву без руху та встановила позивачу строк для усунення виявлених у ній недоліків.

Ухвалою від 03.08.2023 суддя прийняла позовну заяву до розгляду й відкрила провадження у справі.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що недоліки в заповненні трудової книжки жодним чином не спростовують факт роботи позивача, а відтак незарахування періоду роботи з 24.11.1999 по 31.07.2005 згідно з трудовою книжкою серії НОМЕР_2 до страхового стажу позивача є незаконним. Відтак оскаржене рішення про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком прийняте без урахування всіх обставин, що мають значення для його прийняття, а тому є протиправним.

20.11.2023 представник відповідача подала до суду відзив на позовну заяву, в якому проти позовних вимог заперечила. Відзив обґрунтований тим, що до страхового стажу позивача не зараховано періоди роботи з 24.11.1999 по 31.07.2015 згідно із трудовою книжкою НОМЕР_2 , оскільки в підставах внесення записів про прийняття та звільнення з роботи не зазначено первинні документи (накази) на підставі яких внесено записи. Трудовий договір від 24.11.1999 позивачем не надано. Страховий стаж за вказаний період зараховано за даними, що наявні в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. На підставі наданих до заяви про призначення пенсії документів встановлено, що страховий стаж позивача склав 28 років 4 місяці 13 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за віком відповідно статті 26 Закону України № 1058. Тому рішення від 09.05.2023 №88 про відмову позивачу в призначенні пенсії за віком є правомірним.

07.12.2023 представник позивача подав до суду відповідь на відзив, в якій зазначив, що виходячи зі змісту відзиву на позовну заяву та додатку до рішення про відмову в призначенні пенсії від 09.05.2023 №88 (Форма РС-право) період роботи з 24.11.1999 до 31.07.2005 відповідачем частково зараховано позивачу до стажу роботи для призначення пенсії за віком. До стажу роботи для призначення пенсії за віком позивачу не було зараховано період з 01.01.2002 до 31.12.2002. За змістом відзиву на позовну заяву цей період роботи не зараховано через несплату єдиного соціального внеску роботодавцем позивача за цей період. Згідно з довідкою форми ОК-5 страхувальником ФОП ОСОБА_2 дійсно не сплачено ЄСВ за період роботи позивача з 01.01.2002 до 31.12.2002. Внаслідок невиконання страхувальником своїх обов`язків тягар негативних наслідків у вигляді неврахування періоду роботи до страхового стажу та відмови у призначенні пенсії покладено на позивача, що є неприпустимим та суперечить основним засадам у сфері соціального захисту.

Частиною п`ятою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

З клопотаннями про розгляд справи у судовому засіданні сторони у справі не звертались.

Дослідивши матеріали справи на підтвердження й спростування заявлених вимог в їх сукупності, надавши їм юридичну оцінку, суд встановив таке.

У зв`язку з досягненням 22.04.2023 60-річного віку, 01.05.2023 позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

За принципом екстериторіальності заяву позивача передано для розгляду до ГУ ПФУ в Миколаївській області, яке прийняло рішення про відмову у призначенні пенсії від 09.05.2023 № 88. Таке рішення обґрунтоване відсутністю у позивача страхового стажу 30 років. До страхового стажу позивача не зараховано період роботи у фізичної особи-підприємця за трудовим договором з 24.11.1999 по 31.07.2005, оскільки в підставах внесення записів про роботу до трудової книжки не зазначено первинні документи про прийняття та звільнення з роботи (накази, розпорядження). Трудовий договір від 24.11.1999 позивачем не надано. Страховий стаж обчислено починаючи з листопада 1999 року за даними наявними в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування про нарахування доходу та сплату страхових внесків.

Вважаючи вказане рішення протиправним, позивач звернулася з цим позовом до суду.

При вирішенні спору по суті суд виходив з такого.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Відповідно до понятійного апарату Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування 09.07.2003 № 1058-IV (далі Закон України № 1058):

- застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до вказаного Закону підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачуються чи сплачувалися у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування;

- пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених вказаним Законом;

- страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із вказаним Законом і за який сплачено страхові внески;

- страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

В абзаці першому частини першої статті 24 Закону України № 1058 встановлено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності вказаним Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених зазначеним Законом (абзац перший частини четвертої статті 24 Закону України № 1058).

Згідно зі статтею 26 Закону України № 1058 починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

У частині четвертій статті 26 Закону України № 1058 передбачено, що наявність страхового стажу, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, який дає право на призначення пенсії за віком, визначається на дату досягнення особою відповідного віку і не залежить від наявності страхового стажу на дату звернення за призначенням пенсії.

Відповідно до частини першої статті 44 Закону України № 1058 призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених вказаним Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 № 13-1) затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі Порядок №22-1).

Згідно з абзацом першим пункту 1.1 розділу І Порядку №22-1 заява про призначення, перерахунок пенсії подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).

Змістом частини першої статті 56 Закону України Про пенсійне забезпечення від 05.11.1991 № 1788-XII (далі Закон України № 1788-ХІІ) передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Відповідно до статті 62 Закону України № 1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Як видно з матеріалів справи, підставою для не зарахування до страхового стажу позивача періоду роботи у фізичної особи-підприємця за трудовим договором з 24.11.1999 по 31.07.2005 відповідач вказав на відсутність в підставах внесення записів про роботу до трудової книжки первинних документів про прийняття та звільнення з роботи (накази, розпорядження).

Водночас, як слушно зауважив представник позивача, згідно з розрахунком страхового стажу за формою РС - право, відповідач, період роботи позивача з 24.11.1999 по 31.07.2005 зарахував до страхового стажу період з 24.11.1999 по 31.12.2001, з 01.01.2003 по 31.07.2005. Відтак суд критично оцінює покликання в оскарженому рішенні на відсутність в підставах внесення записів про роботу до трудової книжки первинних документів про прийняття та звільнення з роботи, як підстави для не зарахування періоду роботи позивача з 24.11.1999 по 31.07.2005 до страхового стажу, адже більшу частину цього періоду відповідач все ж зарахував, незважаючи на відсутність в підставах внесення записів про роботу до трудової книжки первинних документів про прийняття та звільнення з роботи.

Тим не менше, до страхового стажу роботи для призначення пенсії за віком позивачу не зараховано період з 01.01.2002 до 31.12.2002, у зв`язку з тим, що страхувальником ФОП ОСОБА_2 не сплачено єдиного соціального внеску за період роботи позивача з 01.01.2002 по 31.12.2002, що підтверджується довідкою форми ОК-5.

Надаючи таким діям відповідача оцінку, суд вказує на те, що страхові внески є складовою умовою існування солідарної системи і підлягають обов`язковій сплаті, перерахунок пенсії провадиться з урахуванням часу, коли особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, та за який підприємством, де працює людина, (страхувальником) сплачені щомісячні страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

При цьому, обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника.

Суд погоджується із аргументами позивача про те, що внаслідок невиконання фізичною особою-підприємцем обов`язку по сплаті внесків до Пенсійного фонду України він позбавлений соціальної захищеності та пенсійного стажу за час роботи, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам у сфері соціального захисту.

Отже, відсутність в інформаційній базі системи персоніфікованого обліку даних про сплату страхових внесків для нарахування пенсії за період з 01.01.2002 до 31.12.2002 не є підставою для позбавлення позивача права на перерахунок пенсії.

Таким чином, позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страхових внесках не може бути підставою для незарахування до страхового стажу періоду роботи позивача з 01.01.2002 до 31.12.2002 у фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 .

Суд при розгляді справи враховує висновки Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладені у постанові від 23.03.2020 у справі №535/1031/16-а.

Суд зазначає, що з урахуванням періоду роботи позивача з 01.01.2002 до 31.12.2002 страховий стаж позивача становить понад 30 років, що є необхідною умовою для призначення пенсії за віком відповідно до Закону України № 1058.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про те, що рішення ГУ ПФУ в Миколаївській області про відмову в призначенні пенсії від 09.05.2023 № 88 не відповідає критеріям правомірності рішень суб`єктів владних повноважень, викладеним у частині другій статті 2 КАС України, а тому є протиправним та підлягає скасуванню.

Обираючи спосіб захисту порушеного права позивача, враховуючи заявлені позовні вимоги, з метою повного відновлення порушених прав позивача суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача зарахувати до страхового стажу позивача період роботи з 01.01.2002 по 31.12.2002 та повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком від 01.05.2023 відповідно до Закону України № 1058.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України та частини третьої статті 2 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами статті 78 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити повністю.

Відповідно до статті 139 КАС України судові витрати між сторонами не розподіляються.

Керуючись статтями 2, 6, 8-10, 13, 14, 72-76, 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про відмову в призначенні пенсії від 09.05.2023 №88.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (, місцезнаходження: 54008, м.Миколаїв, вул. Морехідна, буд. 1) зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 ) період роботи з 01.01.2002 по 31.12.2002 та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 01.05.2023 відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування 09.07.2003 № 1058-IV.

Судові витрати між сторонами не розподіляються.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Суддя Мричко Н.І.