Справа № 500/5588/23
Суддя: Дерех Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2023-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/5588/23

20 грудня 2023 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючої судді Дерех Н.В.

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі, позивач) звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (надалі, відповідач - 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (надалі, відповідач-2), в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 27.07.2023 №43 щодо відмови ОСОБА_1 в призначені та виплаті пенсії за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2020-2022 роки, з якої сплачені страхові внески, що передували року звернення за призначенням пенсії, починаючи з 26.07.2023, а також протиправними дії щодо не виключення з підрахунку заробітної плати період з 01.02.2001 до 31.12.2006 та періоди з 01.04.2020 по 31.07.2020, з 01.09.2020 по 31.12.2020, 01.01.2021 по 30.06.2021, 01.08.2021 по 31.12.2021, 01.01.2022 по 28.02.2022, зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити призначення та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2020-2022 роки, з якої сплачені страхові внески, що передували року звернення за призначенням пенсії, починаючи з 26.07.2023, та відповідно до пункту 3 частини першої статті 40 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» виключити з підрахунку заробітної плати період з 01.02.2001 до 31.12.2006 та періоди з 01.04.2020 по 31.07.2020, з 01.09.2020 по 31.12.2020, 01.01.2021 по 30.06.2021, 01.08.2021 по 31.12.2021, 01.01.2022 по 28.02.2022.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що, керуючись своїм правом та досягнувши 60-річного віку, 26.07.2023 позивач звернулася (через портал електронних послуг) до відповідача-1 із заявою про призначення їй пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-IV із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2020-2022 роки. Також при призначенні пенсії позивач просила виключити з підрахунку заробітної плати період з 01.02.2001 до 31.12.2006 та відповідно до пункту 3 частини першої статті 40 Закону № 1058-IV періоди з 01.04.2020 по 31.07.2020, з 01.09.2020 по 31.12.2020, 01.01.2021 по 30.06.2021, 01.08.2021 по 31.12.2021, 01.01.2022 по 28.02.2022. Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області розглянуло вказану заяву та, на думку позивача, протиправно прийняв рішення від 27.07.2023 № 43 про відмову в призначені пенсії за віком, оскільки позивачу вже була призначена пенсія за віком на пільгових умовах по Списку № 2 відповідно до Закону № 1058-IV та статті 13 Закону № 1788-ХІІ. Звернув увагу суду на тому, що позивачу була призначена пенсія за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до Закону № 1788-ХІІ, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії відповідно до Закону № 1058-IV Позивач звернулася вперше. Крім того, вказав, що після призначення вказаної пенсії Позивач продовжувала працювати та сплачувала внески у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Отже, вважає, що пенсія позивачу відповідно до Закону № 1058-IV має бути призначена виходячи з показника середньої заробітної плати по Україні за три останні роки, тобто за 2020 2022 роки, що передували року звернення (2023 рік) за призначенням пенсії за віком до територіального управління Пенсійного фонду України.

Ухвалою суду від 08.09.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Даною ухвалою відповідачам встановлено 15-денний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позову заяву.

Заперечуючи проти позовних вимог, представник Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив наступне. Вказав, що позивач звернулася 26.07.2023 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою №8605 про призначення та виплату їй пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-IV із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2020-2022 роки, з якої сплачено страхові внески, що передували року звернення за призначенням пенсії. За результатами розгляду заяви Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області прийняло рішення №43 від 27.07.2023. Звернув увагу суду на тому, що згідно з ч. 1 ст. 9 Закону №1058-IV в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника. При цьому, вважає, що згідно з ст. 10 Закону №1058-IV особі, яка має право на різні види пенсій, призначається один з цих видів пенсій за її вибором. Таким чином, на думку представника Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області пенсія може призначатися лише один раз та один з її видів. Якщо особа має право на декілька видів пенсії, то вона може перейти на інший вид пенсії після призначення, але це буде не призначення, а перехід з виду на вид пенсії. Відтак, просить врахувати, що оскільки пенсія може призначатися лише один раз та один з її видів, позивач не може відповідно до чинного законодавства України перейти на інший вид пенсії за віком. Вказав, що середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки (2020-2022) застосовується при первинному призначенні пенсії, якщо звернення надійшло у 2023 році. Крім того, звернув увагу суду на тому, що до заяви №8605 від 26.07.2023 не надано додаткових документів, які б визначали право позивачки на інший вид пенсії. Тому, зазначив, що пенсійний орган продовжує виплату позивачці пенсії за віком згідно з ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Представник Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві подав до суду відзив на позовну заяву , в якому заперечив проти позовних вимог, просить відмовити у задоволенні позову повністю. Вказав, що за матеріалами електронної пенсійної справи на дату звернення заявниця одержує пенсію за віком ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Оскільки до заяви № 8605 від 26.07.2023р. не надано додаткових документів, які б визначали право на інший вид пенсії, прийнято рішення відмовити ОСОБА_2 в проведенні перерахунку пенсії. Тому, вважає, що рішення Головного управління від 27.07.2023 №43 про відмову у перерахунку пенсії - перехід на інший вид пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є законним та обґрунтованим. Просить врахувати, що визначення «призначення пенсії» та «переведення» з одного виду пенсії та інший не є співставними та є різними правовими категоріями за підставами виникнення та наслідками реалізації. Визначення терміну «переведення» не може застосовуватись у значенні «первинного призначення» пенсії. Додатково звернув увагу суну на тому, що визначення «призначення пенсії» та «переведення» з одного виду пенсії та інший не є співставними та є різними правовими категоріями за підставами виникнення та наслідками реалізації. Визначення терміну «переведення» не може застосовуватись у значенні «первинного призначення» пенсії.

Інших заяв, в тому числі по суті справи на адресу суду не надходило.

Дослідивши письмові докази та перевіривши доводи, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.

З 15.04.2013 ОСОБА_1 призначено пенсію за віком, обчислену за нормами Закону України №1058 (положення статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" застосовано в частині визначення права на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 (шифр пенсії 104) розмір пенсії обчислений відповідно до ст. 27 та з урахуванням норм статті 28 Закону №1058).

26.07.2023 позивач звернулася до Головного управління із заявою №8605 щодо перерахунку пенсії "перехід на інший вид пенсії". З даної заяви вбачається, що позивач просить виключити з підрахунку заробітної плати період роботи з 01.02.2001до 31.12.2006 та відповідно до п.3 ч.1 ст.40 Закону України від 09.07.2003 №1058-ІУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" періоди з 01.04.2020 по 31.07.2020, з 01.09.2020 по 31.12.2020, 01.01.2021 по 30.06.2021, 01.08.2021 по 31.12.2021, 01.01.2022 по 28.02.2022. Також, позивач просила призначити пенсію за віком з дати подання цієї заяви та під час призначення пенсії за віком застосувати показник середньої заробітної плати по Україні за 2020-2022 згідно із Законом України від 09.07.2003 №1058-ІУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

За принципом екстериторіальності заяву ОСОБА_1 від 26.07.2023 розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області та прийнято Рішення №43 від 27.07.2023 про відмову в переведенні на інший вид пенсії. З даного Рішення слідує, що за матеріалами електронної пенсійної справи на дату звернення заявниця одержує пенсію за віком ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Оскільки до заяви №8605 від 2607.2023 не надано додаткових документів, які б визначали право на інший вид пенсії прийнято рішення відмовити ОСОБА_1 в проведенні перерахунку пенсії.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує частину другу статті 19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Зазначена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до пункту б статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення право на пенсію за віком на пільгових умовах мають працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

З 1 січня 2004 року набрав чинності Закон України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Положеннями статті 9 Закону №1058-ІV встановлено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до статті 10 Закону №1058-ІV, особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором.

Отже, Законом №1058-IV передбачено чіткий перелік видів пенсії, які призначаються за цим законом, а також визначено право вибору виду пенсії.

Відповідно до пункту 2 розділу ХV Закону №1058-IV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди вищезазначеним особам пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України Про пенсійне забезпечення.

У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Відповідно до статті 27 Закону №1058-ІV розмір пенсії за віком визначається за формулою: П= Зп х Кс, де: П - розмір пенсії, у гривнях; Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях; Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.

Відповідно частини першої статті 40 Закону № 1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Частиною другою статті 40 Закону №1058-IV визначено, що заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Тимчасово, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки; Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3+ ... + Кзn); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

У разі відсутності на день призначення пенсії даних про заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, для визначення середньої заробітної плати (доходу) враховується наявна заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, з наступним перерахунком заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії після отримання даних про заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії.

Згідно з частиною третьою статті 45 Закону №1058-IV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший у пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

З аналізу зазначених вище норм законодавства слідує, що частиною третьою статті 45 Закону №1058-IV установлюється порядок переведення з одного виду пенсії, призначеної саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом №1058-IV.

У випадку переведення на інший вид пенсії за іншим законом, має враховуватись показник середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії.

Як встановлено судом, з 15.04.2013 позивачу призначено пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2, тобто із застосуванням пільги, яка полягала у зниженні пенсійного віку, проте вид пенсії, що їй призначена - це пенсія за віком, яка згідно з вищенаведеними положеннями законодавства призначається, перераховується та виплачується відповідно до Закону №1058-IV, який набрав чинності з 01.01.2004.

Водночас подана позивачем заява до пенсійного органу від 26.07.2023 за №8605 стосувалась призначення того ж виду пенсії (пенсії за віком), що їй призначена у 2013 році, а тому такий самий вид пенсії не міг бути призначений повторно на підставі положень Закону №1058-IV у зв`язку з досягненням нею загального пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону №1058-IV та, відповідно, не може бути застосований при обчисленні пенсії показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за три останні роки. При цьому законодавства не передбачено подання такої заяви після досягнення пенсіонером, якому призначена пільгова пенсія, пенсійного віку для призначення загальної пенсії за віком, пенсійна виплата не переглядається.

Таким чином, оскільки позивач отримує пенсію за віком на пільгових умовах, яка є тією ж пенсією за віком, тільки призначена на певних пільгових умовах через особливості виконуваної трудової функції (зі зниженням пенсійного віку і стажу), підстави для перерахунку розміру такої пенсії після досягнення пенсійного віку (60 років) із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за останні три роки, що передують досягненню такого пенсійного віку (за 2020-2022 роки), відсутні.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 06.12.2021 у справі №185/951/17, від 17.05.2021 у справі №185/1473/17. При цьому правові висновки, на які позивач посилається у позовній заяві не є релевантними до обставин цієї справи.

Разом з тим, перевіряючи спірне у даній справі рішення на відповідність вимогам ст. 2 КАС України, суд вважає, що відповідач-2 діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, так як доказів долучення до заяви позивача №8605 від 2607.2023 додаткових документів, які б визначали право на інший вид пенсії. ОСОБА_1 суду не подано та судом таких доказів не здобуто.

Враховуючи викладене, суд вважає, що у спірних правовідносинах відповідачем не порушено прав позивача, протилежного судовим розглядом не встановлено, а позивачем не доведено, тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено та підписано 20 грудня 2023 року.

Копію рішення надіслати учасникам справи.

Реквізити учасників справи:

позивач - ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 );

відповідачі:

Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (місцезнаходження:вул. Бульварно-Кудрявська, 16, м. Київ 53,04053 );

Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження:Майдан Волі, 3, м. Тернопіль,46001 ).

Головуюча суддя Дерех Н.В.