Справа № 215/2082/21
Суддя: Загороднюк А.Г.
Дата ухвалення: 2023-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

19 грудня 2023 року

м. Київ

справа №215/2082/21

адміністративне провадження №К/990/39950/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Загороднюка А.Г.,

суддів: Єресько Л.О., Соколова В.М.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 вересня 2021 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 05 липня 2023 року у справі №215/2082/21 за позовом ОСОБА_1 до начальника управління охорони здоров`я виконавчого комітету Криворізької міської ради Мурашка Костянтина Віталійовича про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

01 квітня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Начальника управління охорони здоров`я виконавчого комітету Криворізької міської ради Мурашка Костянтина Віталійовича, в якому просив:

- визнати протиправної бездіяльність відповідача за результатом розгляду заяви від 10 серпня 2020 року вх.С-350 у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень, яка виявилась порушенні встановленого порядку статтями 3, 22, 144 Конституції України та зобов`язати прийняти рішення в розумінні пункту 19 частини 1 статті 4 КАС України;

- визнати протиправною бездіяльність відповідача за результатом розгляду заяви від 10 серпня 2020 року вх.С-350 у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень, яка виявилась у відмові подати клопотання Криворізькому міському голові та встановити наявність у нього компетенції (повноважень) такі клопотання подавати;

- визнати протиправною бездіяльність відповідача за результатом розгляду заяви від 10 серпня 2020 року вх.С-350 у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень, яка виявилась у відмові надати суму коштів на ліки відповідно до наданих рецептів від 07 липня 2020 року б/н, від 18 липня 2020 року №№487, №488, №489, №490, №491, №492, №493, від 30 липня 2020 року №239, від 04 серпня 2020 року №43, №44, №45 (разом 12 рецептів), а також окремо зазначити 50% вартості цих ліків та встановити наявність у нього компетенції (повноважень) таку формацію надавати;

- визнати протиправною бездіяльність відповідача за результатом розгляду заяви від 10 серпня 2020 року вх.С-350 у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень, яка виявилась у відмові вжити заходи для якості надання медичних послуг, забезпечення права інваліда на попередження за можливістю страждань і болю (стаття 3, частина 2 статті 28 Конституції України) для безоплатного відпуску ОСОБА_2 лікарських засобів зазначених у рецептах від 07 липня 2020 року та встановити наявність у нього компетенції (повноважень) такі заходи вжити і дисциплінарного стягнення медичного директора КНП "Центр первинної медико-санітарної допомоги №1" КМР" Бурової І.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 червня 2021 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Начальника управління охорони здоров`я виконавчого комітету Криворізької міської ради Мурашка Костянтина Віталійовича про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії залишено без руху.

Надано позивачеві п`ятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позову без руху для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання до канцелярії суду, а саме:

- адміністративного позову, оформленого відповідно до вимог статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: із зазначенням у позові викладу обставин із зазначенням норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги з урахуванням повноважень відповідача, встановлених чинним законодавством України, у відповідності до вимог пункту 4 частини 5 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України та з дотриманням вимог частини 1 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України;

- доказів на підтвердження місця проживання (перебування) позивача за адресою: АДРЕСА_1 , з урахуванням вимог статті 25, пункту 2 частини 5 статті 160, пункту 4 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України;

- оригіналу документу про сплату судового збору у розмірі 908,00 грн. за подання даного адміністративного позову з вимогами немайнового характеру до суду фізичною особою у відповідності до вимог статті 4 Закону України "Про судовий збір" та частини 3 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України або документів, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону (зокрема, відомості про розмір отриманого позивачем доходу за попередній календарний рік перед зверненням до суду, а саме: за період з 01 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року) у відповідності до вимог статті 8 Закону України "Про судовий збір", частини 3 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 вересня 2021 року, залишеною без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 05 липня 2023 року, у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору відмовлено. Адміністративний позов ОСОБА_1 до Начальника управління охорони здоров`я виконавчого комітету Криворізької міської ради Мурашка Костянтина Віталійовича про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії повернуто позивачеві.

Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції та постановою суду апеляційної інстанції, ОСОБА_1 подав касаційну скаргу до Верховного Суду.

Перевіряючи касаційну скаргу на відповідність вимогам процесуального закону, Суд дійшов висновку про залишення її без руху з огляду на таке.

Статтею 329 КАС України передбачено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Разом із касаційною скаргою позивачем подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження. В обгрунтування вказаного клопотання зазначає, що оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції отримав 18 листопада 2023 року, проте жодного доказу на підтвердження вказаного не надає. При цьому скаржник зазначає, що часто хворів. Проте, на підтвердження вказанорму також не надає жодного доказу.

Відповідно до частин першої, другої статті 329 КАС України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Строк на подання касаційної скарги також може бути поновлений у разі його пропуску з поважних причин, крім випадків, визначених частиною п`ятою статті 333 цього Кодексу (частина третя статті 329 КАС України).

За таких обставин останнім днем строку на касаційне оскарження постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 05 липня 2023 року є 05 серпня 2023 року.

Касаційну скаргу подано (здано на пошту) 22 листопада 2023 року, тобто з пропуском строку на касаційне оскарження.

Частиною п`ятою статті 251 КАС України встановлено, що учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено в порядку письмового провадження, копія судового рішення надсилається протягом двох днів із дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.

Жодних поважних причин пропуску процесуального строку на касаційне оскарження скаржником не зазначено, доказів щодо порушення апеляційним судом вимог частини п`ятої статті 251 КАС України не надано, як і доказів, що свідчать про дату отримання ОСОБА_1 оскаржуваного судового рішення суду апеляційної інстанції. Крім того, нормами КАС України обов`язок надати належні та допустимі докази на підтвердження дати отримання судового рішення покладено на особу, що просить його поновити, а суд лише зобов`язаний надати їм правову оцінку.

За таких обставин суд дійшов висновку про відсутність підстав для поновлення процесуального строку на касаційне оскарження, оскільки скаржником не зазначено жодних об`єктивних причин його пропуску та не надано на підтвердження відповідних доказів.

Крім того, подана касаційна скарга не відповідає вимогам статті 330 КАС України, оскільки в порушення вимог частини четвертої статті 330 КАС України до касаційної скарги не додано документ про сплату судового збору. Водночас зі скаргою заявлено клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Відповідно до положень частин першої, другої статті 132 КАС України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно з частиною першою статті 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

На підставі положень частини другої цієї ж статті визначено, що суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Скаржник до касаційної скарги документ про сплату судового збору не додав, проте до касаційної скарги додано клопотання про звільнення позивача від сплати судового збору.

На підтвердження заявленого клопотання скаржник прикріпив довідку Тернівського УПСЗН м. Кривий Ріг про суму отриманої ним компенсації по догляду за ОСОБА_2 від 30 жовтня 2023 року № 5669 за період з січня 2022 року по вересень 2023 року.

Вирішуючи клопотання скаржника про звільнення від сплати судового збору колегія суддів виходить із такого.

За змістом частини першої статті 133 Кодексу адміністративного судочинства України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про судовий збір» №3674-VI (далі - Закон №3674-VI) суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати, зокрема, у разі, коли розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік.

Аналіз вказаної норми дає підстави зробити висновок про те, що визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень майнового стану сторони. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою на відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати.

Особа, яка заявляє клопотання про звільнення від сплати судового збору, згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Статтею 129 Конституції України передбачено, що однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Разом з тим, позивачем не надано до суду доказів на підтвердження обставин того, що його майновий стан перешкоджає сплаті судового збору за подану ним касаційну скаргу у встановлений законом порядку, а саме довідки податкового органу про доходи за попередній, тобто 2022 рік, як то визначено частиною другою статті 8 Закону №3674-VI.

При цьому, надана скаржником довідка не є належним підтвердженням обставин того, що майновий стан скаржника перешкоджає сплаті судового збору за подану ним касаційну скаргу у встановлений законом порядку, а саме, що компенсаційна виплата по догляду за особою з інвалідністю І групи є єдиним джерелом доходу скаржника.

Суд звертає увагу, що Законом № 3674-VI чітко визначено, як одну з умов для звільнення від сплати судового збору, обов`язок доведення заявником обставин, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік.

Для звільнення від сплати судового збору заявник касаційної скарги має довести існування фінансових труднощів та такого майнового стану, що надає підстави вважати за можливе звільнити таку особу від сплати судового збору.

Отже, для можливості звільнення скаржника від сплати судового збору, заявнику необхідно надати докази, які свідчать про його майновий стан за попередній календарний рік.

Оскільки обставини, які зазначив скаржник, відповідно до вказаних статей Закону України "Про судовий збір", не є умовою для звільнення від сплати судового збору, а сам скаржник не надає доказів наявності інших підстав для його звільнення від сплати судового збору, суд не вбачає правових підстав для звільнення скаржника від сплати судового збору, виходячи з наданих ним доказів.

При цьому, суд роз`яснює, що відмова у звільненні від сплати судового збору не позбавляє особу права повторного звернення із таким клопотанням із обов`язковим наданням необхідних доказів.

Поряд із цим, скаржником зазначено, що він є членом малозабезпеченої сім`ї, а спірні правовідносини у цій справі пов`язані із захистом його соціальних прав.

Згідно статті 1 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» від 01 червня 2000 року № 1768-III (далі - Закон № 1768-III) малозабезпечена сім`я - це сім`я, яка з поважних або незалежних від неї причин має середньомісячний сукупний доход, нижчий від прожиткового мінімуму для сім`ї.

Статус малозабезпеченої набуває лише та сім`я, якій призначено відповідну державну допомогу, а право сім`ї на цю допомогу залежить не лише від доходів, але і від її майнового стану, зайнятості працездатних членів сім`ї та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 6 Закону № 1768-III державна соціальна допомога призначається на шість місяців. Протягом цього часу сім`я має статус малозабезпеченої.

Призначення і виплата соціальної допомоги здійснюється управліннями праці та соціального захисту населення районних, районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій, структурними підрозділами з питань праці та соціального захисту населення виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх створення) рад за місцем реєстрації уповноваженого представника малозабезпеченої сім`ї.

Підтвердженням статусу малозабезпеченої сім`ї є довідка відповідного управліннями праці та соціального захисту населення про отримання (неотримання) соціальної допомоги, форма якої визначена в додатку № 11 до Інструкції щодо порядку оформлення і ведення особових справи отримувачів усіх видів соціальної допомоги, затвердженої наказом Мінпраці від 19 вересня 2006 року № 345.

Аналогічна позиція викладена в ухвалі Верховного Суду від 27 грудня 2022 року у справі №215/6727/20 та постанові Верховного Суду від 23 листопада 2023 року у справі №215/7312/20.

Водночас скаржником на підтвердження того, що відповідним управлінням праці та соціального захисту населення сім`я позивача була визнана малозабезпеченою у зв`язку із чим їй була призначена протягом 2020-2022 років відповідна державна соціальна допомога, жодних доказів не надано.

У контексті наведеного необхідно зауважити, що надана скаржником довідка Тернівського УПСЗН м. Кривий Ріг, не є беззаперечним доказом він є членом саме малозабезпеченої сім`ї.

Щодо посилання заявника, що спір у цій справі стосується захисту його соціальних прав, то необхідно зазначити, що вказаній справі відповідно до Загального класифікатора спеціалізацій суддів та категорій справ, затвердженого наказом від 21 грудня 2018 року № 622 Державною судовою адміністрацією України присвоєно категорію 102010000 «Справи щодо захисту політичних (крім виборчих) та громадянських прав, зокрема щодо; забезпечення права особи на звернення до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів.».

Як вбачається зі змісту судових рішень попередніх інстанцій, предметом розгляду в цій справі є: визнання протиправної бездіяльності відповідача за результатом розгляду заяви від 10 серпня 2020 року вх.С-350 у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень, яка виявилась порушенні встановленого порядку статтями 3, 22, 144 Конституції України та зобов`язати прийняти рішення в розумінні пункту 19 частини 1 статті 4 КАС України; визнання протиправною бездіяльності відповідача за результатом розгляду заяви від 10 серпня 2020 року вх.С-350 у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень, яка виявилась у відмові подати клопотання Криворізькому міському голові та встановити наявність у нього компетенції (повноважень) такі клопотання подавати; визнання протиправною бездіяльності відповідача за результатом розгляду заяви від 10 серпня 2020 року вх.С-350 у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень, яка виявилась у відмові надати суму коштів на ліки відповідно до наданих рецептів від 07 липня 2020 року б/н, від 18 липня 2020 року №№487, №488, №489, №490, №491, №492, №493, від 30 липня 2020 року №239, від 04 серпня 2020 року №43, №44, №45 (разом 12 рецептів), а також окремо зазначити 50% вартості цих ліків та встановити наявність у нього компетенції (повноважень) таку формацію надавати; визнання протиправною бездіяльності відповідача за результатом розгляду заяви від 10 серпня 2020 року вх.С-350 у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень, яка виявилась у відмові вжити заходи для якості надання медичних послуг, забезпечення права інваліда на попередження за можливістю страждань і болю (стаття 3, частина 2 статті 28 Конституції України) для безоплатного відпуску ОСОБА_2 лікарських засобів зазначених у рецептах від 07 липня 2020 року та встановити наявність у нього компетенції (повноважень) такі заходи вжити і дисциплінарного стягнення медичного директора КНП "Центр первинної медико-санітарної допомоги №1" КМР" Бурової І .

У зв`язку із чим спір, який виник у цій справі не відноситься до категорії соціальних спорів.

Таким чином, у цьому випадку, відсутні підстави для звільнення скаржника від сплати судового збору за пунктом 3 частини першої статті 8 Закону України "Про судовий збір".

Суд уважає за необхідне повторно зазначити, що вирішення питання про звільнення від сплати судового збору здійснюється судом на підставі тих доказів, якими заявник обґрунтовує рівень його майнового стану та обов`язок щодо подання до суду яких в силу приписів статті 77 КАС України покладено саме на заявника.

З огляду на викладене, оскільки скаржник не надав належних доказів, які б надавали Суду підстави для звільнення останнього від сплати судового збору відповідно до пунктів 2, 3 частини першої статті 8 Закону України "Про судовий збір", то у задоволенні такого клопотання необхідно відмовити.

Згідно з частиною другою статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до адміністративного суду касаційної скарги на ухвалу суду ставка судового збору складає 1 розмір прожиткового мінімуму на працездатну особу.

Згідно із статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" станом на 01 січня 2023 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 2 684,00 грн.

Оскільки, позивачем оскаржується ухвала суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції, то ставка судового збору, що підлягає сплаті за звернення з цією касаційною скаргою, складає 2 684,00 грн.

Таким чином, скаржнику необхідно сплатити судовий збір у розмірі 2 684,00 грн та надати докази на підтвердження його сплати.

Відповідно до частини другої статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне встановити строк на усунення недоліків касаційної скарги, надавши позивачу строк тривалістю десять днів з моменту отримання даної ухвали, протягом якого скаржник має право надати/надіслати суду касаційної інстанції:

- обґрунтовану заяву про поновлення строку на касаційне оскарження, у випадку наявності підстав та доказів, які б підтверджували неможливість своєчасного звернення до касаційного суду із касаційною скаргою у строк, визначений законом;

- документ про сплату судового збору в розмірі 2 684,00 грн.

Реквізити для сплати судового збору: отримувач коштів - ГУК у Печер.р-ні/Печерс.р-н/22030102; код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37993783; банк отримувача - Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача - UA0026007; код класифікації доходів бюджету - 22030102 "Судовий збір (Верховний Суд, 055"); призначення платежу - *;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний орган Міністерства доходів і зборів України і має відповідну відмітку у паспорті); Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), на рішення від ______ (Дата оскарження справи) по справі _________ (Номер справи), ВЕРХОВНИЙ СУД (Касаційний адміністративний суд) (назва суду, де розглядається справа).

Керуючись статтями 169, 330, 332 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Визнати неповажними, зазначені ОСОБА_1 , підстави для поновлення строку на касаційне оскарження.

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 вересня 2021 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 05 липня 2023 року у справі №215/2082/21 за позовом ОСОБА_1 до начальника управління охорони здоров`я виконавчого комітету Криворізької міської ради Мурашка Костянтина Віталійовича про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без руху.

Надати строк для усунення недоліків, зазначених у мотивувальній частині ухвали - протягом десяти днів з дня вручення копії ухвали про залишення касаційної скарги без руху.

Роз`яснити, що у разі невиконання вимог цієї ухвали в установлений судом строк, касаційна скарга разом із доданими до неї матеріалами буде повернута, а у разі неподання обґрунтованої заяви про поновлення строку на касаційне оскарження або визнання судом наведених підстав неповажними - відмовлено у відкритті касаційного провадження.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

А.Г. Загороднюк

Л.О. Єресько

В.М. Соколов ,

Судді Верховного Суду