Справа № 160/26110/23
Суддя: Юрков Едуард Олегович
Дата ухвалення: 2023-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Юркова Е.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-
10 жовтня 2023 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області з вимогами:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути мою заяву про призначення пенсії за віком на пільгових умовах від 05.07.2023, зарахувати до страхового стажу періоди моєї роботи: електрослюсарем на ТОВ «Руслан і К» ЛТД з 10.12.1994 - 01.11.1997, електромонтером по ремонту і обслуговуванню електрообладнання на «Дніпровському металургійному комбінаті ім. Ф.Е. Дзержинського», передбаченого Списком №1 з 15.03.1999 по 31.10.2001, електромонтером по ремонту і обслуговуванню електрообладнання на ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат», передбаченого Списком №1 з 10.04.2015 по 02.08.2016 та з 03.08.2016 по 25.01.2018, електромонтером по ремонту і обслуговуванню електрообладнання на ПАТ «Камет-Сталь», передбаченого Списком №1 з 27.09.2021 по 21.06.2023 та призначити пенсію за віком на пільгових умовах з 05 липня 2023 року.
Ухвалою суду від 16.10.2023 відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
Відповідач-1 30.10.2023 повідомлений про відкриття провадження у справі, про дату, час та місце розгляду справи; правом на подання відзиву на позов не скористався.
Справа розглянута в межах строку розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, встановленого статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України - в межах шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 05.07.2023 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, згідно ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Рішенням про відмову у призначенні пенсії Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області № 68 від 14.07.2023 відмовлено позивачу в призначення пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу. Вказано, що страховий стаж особи 31 рік 11 місяців 1 день, при цьому з урахуванням стажу за Списком №1 - (4 роки 9 місяців 21 день) страховий стаж становить - 35 років 11 місяців 1 день. Результати розгляду документів, доданих до заяви:

- до пільгового стажу не зараховано на підставі довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, виданих Публічним акціонерним товариством "Дніпропетровський металургійний комбінат" №023-817 від 12.03.2020 за період роботи з 15.03.1999 по 31.10.2000 (зараховано пільговий стаж за Списком №1 з 15.03.1999 по 19.10.1999 - 7 місяців 5 днів), з урахуванням постанови по підприємству про проведення первинної атестації на відповідному робочому місці №813 від 20.10.1994, відсутня постанова про проведення чергової атестації робочого місця;

- до страхового стажу не зараховано періоди роботи за записами трудової книжки НОМЕР_1 від 18.01.1988 за записом №12-№13 період роботи з 10.12.1994 по 01.11.1997, оскільки у графі 2 розділу «Дата, число, місяць, рік" дата прийняття на посаду- 10.12.1994, містить виправлення та не завірено належним чином, чим порушено вимоги пункту 2.4, 2.6 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України від 29.07.1993 №58. Необхідно підтвердити неврахований період стажу у відповідності з пунктом 3 Порядку №637

Одночасно повідомлено, що відомості, зазначені в довідках про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах виданих Публічним акціонерним товариством «Дніпропетровський металургійний комбінат" №023-821 від 12.03.2020 з 10.04.2015 по 02.08.2016, №023-822 від 12.03.2020 з 03.08.2016 по 25.01.2018 (пільговий стаж за Списком №1 - - 2 роки 9 місяців) та довідки №143-502 від 04.07.2023 виданої Приватним акціонерним товариством "Камет-Сталь" з 27.09.2021 по 21.06.2023 (пільговий стаж за Списком №1 - - 1 рік 5 місяців 16 днів) потребують перевірки, щодо відповідності первинним документам, оскільки встановлено розбіжність між записами в вищезазначеній трудовій книжці та в таблиці спецстажу за відомостями реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов?язкового державного соціального страхування).

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до частини 2 статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Також у відповідності до пункту а частини 1 статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Відповідно до пункту а частини 1 статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах;

жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Відповідно до статті 62 Закону України Про пенсійне забезпечення основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі по тексту Порядок № 637).

Так, згідно пункту 1 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку № 637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Крім того, відповідно до пункту 20 Порядку № 637 для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки встановленого зразка підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Згідно довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № 023-817 від 12.03.2020, виданої ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат», ОСОБА_1 у період з 15.03.1999 по 31.10.2001 працював за професією електромонтером з ремонту електрообладнання, що передбачено списком 1 розділ ІІІ підрозділ: 1 код КП:1030100а-1753а, постанова КМУ №162 від 11.03.1994.

Щодо тверджень відповідача-2 про відсутність постанови про проведення чергової атестації робочого місця, суд зазначає наступне.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання, згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року № 442 (надалі Порядок № 442) та Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України (надалі - Мінпраці) від 01 вересня 1992 року № 41 (надалі Методичні рекомендації).

Відповідно до зазначених нормативних актів, основна мета атестації полягає в регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу в несприятливих умовах.

Згідно з пунктом 4 Порядку № 442 та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій, атестація проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

Так, статтею 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено адміністративну відповідальність керівників суб`єктів господарювання. Порушення терміну проведення атестації робочих місць за умовами праці та порядку її проведення тягне за собою накладення штрафу на посадових осіб підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та громадян - суб`єктів підприємницької діяльності від тридцяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У разі, якщо не проведення атестації мало своїм наслідком заподіяння шкоди здоров`ю працівнику, керівник підприємства може бути притягнутий до кримінальної відповідальності за статтею 271 Кримінального кодексу України.

Атестація робочих місць, відповідно до Порядку № 442 та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

За змістом пунктів 8 та 9 Порядку № 442, проведення атестації робочих місць відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров`я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо.

При цьому, суд звертає увагу на ту обставину, що особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списку № 1, робоче місце по якій підлягає атестації, відповідно до Порядку № 442, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 29 Кодексу законів про працю України, до початку роботи за укладеним трудовим договором власник або уповноважений ним орган зобов`язаний роз`яснити працівникові його права і обов`язки та проінформувати під розписку про умови праці, наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров`я, його права на пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору.

Приписами частин 1 та 2 статті 153 Кодексу законів про працю України передбачено, що на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Відповідно до частини 1 статті 7 Закону України Про охорону праці, працівники, зайняті на роботах з важкими та шкідливими умовами праці, безоплатно забезпечуються лікувально-профілактичним харчуванням, молоком або рівноцінними харчовими продуктами, газованою солоною водою, мають право на оплачувані перерви санітарно-оздоровчого призначення, скорочення тривалості робочого часу, додаткову оплачувану відпустку, пільгову пенсію, оплату праці у підвищеному розмірі та інші пільги і компенсації, що надаються в порядку, визначеному законодавством.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що роботодавець, який використовує найману оплачувану працю, зобов`язаний створювати безпечні та здорові умови праці, а за неможливості цього - поінформувати працівника під розписку про такі умови праці, а саме: про наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров`я. Окрім того, роботодавець зобов`язаний поінформувати працівника про пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору, в тому числі право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років.

Як наслідок, атестація робочого місця є важливим запобіжником порушень у забезпеченні належних умов праці на підприємствах, в організаціях та установах. Проте, розуміючи положення пункту б статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення за результатами атестації робочих місць як обмежувальний захід при призначенні пільгової пенсії, держава покладає відповідальність за не проведення атестації, та відповідно, надмірний тягар, на пенсіонера (позивача у цій справі).

Таким чином, можна зробити висновок, що особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №1, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списком №1, відповідно до пункту а статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення.

При цьому, на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.

На підставі викладеного, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 520/15025/16-а вказала, що не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому, контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник. З огляду на викладене, Велика Палата Верховного Суду вказала про неправомірність дій органу Пенсійного фонду України щодо відмови позивачу у призначенні пільгової пенсії у зв`язку з відсутністю доказів проведення роботодавцем атестації робочого місця.

Також матеріалами справи підтверджено, що листом №14/1-121 від 26.10.1999 головного державного експерту області з умов праці продовжено термін дії постанови адміністрації та профкому комбінату від 20.10.94 №813 «Об аттестации рабочих мест по условиям труда» до 1 січня 2001 року.

Листом №14/1-261 від 27.12.2000 головного державного експерту області з умов праці надано згоду на використання результатів санітарно-гігієнічних факторів виробничого середовища і трудового процесу отриманих під час попередньої атестації/наказ від 20.10.94 813 терміном до 31.12.2001.

На підставі викладеного, суд виходить з того, що підстави для відмови у підтвердженні права на зарахування до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком №1, періоду роботи ОСОБА_1 з 20.10.1999 по 31.10.2001 не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду справи.

За вказаних обставин, суд приходить до висновку, що записи у трудовій книжці та довідка, яка міститься у матеріалах справи, підтверджують характер роботи позивача за Списком № 1, що надає право на включення цього періоду до стажу, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Щодо не зарахування до страхового стажу період роботи з 12.10.1994 по 01.11.1997, суд зазначає наступне.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від09.07.2003 (далі - Закон № 1058-IV) (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно із ч. 1 ст. 24 Закону № 1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною 4 вказаної статті Закону № 1058 передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637).

Згідно п. 1 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до п. 3 Порядку № 637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Таким чином, законодавець чітко визначив, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Як встановлено судом, у трудовій книжці ОСОБА_1 НОМЕР_1 щодо спірного періоду наявні такі записи:

- №12 10.12.1994 прийнятий електрослюсарем 4 розряду ТОВ «Руслан і К» ЛТД (наказ №31 від 12.10.1994);

- №13 01.11.1997 звільнений за власним бажанням відповідно до ст. 38 КЗпП України (наказ №17 від 29.10.1997).

Суд зауважує, що трудова книжка позивача містить посилання на наказ, на підставі якого зроблено запис про прийняття позивача на роботу в ТОВ «Руслан і К» ЛТД, а саме наказ №31 від 12.10.1994.

Отже, трудова книжка позивача містить інформацію про трудовий стаж з відповідними записами про роботу позивача з 12.10.1994 по 01.11.1997 в ТОВ «Руслан і К» ЛТД, а також містить посилання на відповідні накази, на підставі яких зроблено записи про прийняття позивача на роботу та звільнення з роботи.

Посилання відповідача на той факт, що в записі № 12 трудової книжки позивача дата наказу про прийняття на роботу має виправлення, яка не завірена належним чином, не може бути підставою незарахування трудового стажу, оскільки це є надмірним формалізмом та вказані помилки не можуть нівелювати відомості трудової книжки, позбавивши позивача права на належне пенсійне забезпечення з урахуванням набутого стажу.

Так, Верховний Суд у постанові від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а (провадження №К/9901/2310/18) висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, наявність виправлень у трудовій книжці позивача не спростовує факту наявності у нього страхового стажу у спірний період, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

При цьому, суд враховує, що позивач не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, оскільки записи у його трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто позивачем.

Так, відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від21.02.2018 у справі № 687/975/17, згідно якої на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства та не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що відповідач, відмовляючи зараховувати період роботи позивача з 12.10.1994 по 01.11.1997 в ТОВ «Руслан і К» ЛТД до загального стажу, діяв не на підставі та не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Щодо не зарахування до пільгового стажу періодів роботи з 10.04.2015 по 02.08.2016, з 03.08.2016 по 25.01.2018, з 27.09.2021 по 21.06.2023, суд зазначає наступне.

Як встановлено судом, у трудовій книжці ОСОБА_1 НОМЕР_1 щодо спірного періоду зокрема наявні такі записи:

- №14 15.03.1999 прийнятий в доменний цех електромонтером з ремонту та обслуговуванню електрообладнання 4 розряду в ВАТ «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського» (наказ №112 від 26.02.1999);

- №16 робоче місце атестовано (постанова №992 від 29.12.2006);

- №17 ВАТ «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського» з 23.05.2011 перейменовано у ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського»;

- №18 робоче місце атестовано (постанова №656 від 26.12.2012);

- №20 робоче місце атестовано (постанова №88 від 28.02.2014);

- №23 робоче місце атестовано (постанова №646 від 31.12.2014);

- №24 ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського» з 25.01.2017 перейменовано у ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат»;

- №25 25.01.2018 звільнений за власним бажанням відповідно до ст. 38 КЗпП України (наказ №126 від 25.01.2018).

Згідно довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № 023-821 від 12.03.2020, виданої ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат», ОСОБА_1 у період з 10.04.2015 по 02.08.2016 працював за професією в агломераційному виробництві електромонтером з ремонту та обслуговуванню електрообладнання, що передбачено списком 1 розділ ІІ підрозділ: - код КП:2а-3б, постанова КМУ №36 від 16.01.2003.

Згідно довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № 023-822 від 12.03.2020, виданої ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат», ОСОБА_1 у період з 03.08.2016 по 25.01.2018 працював за професією в агломераційному виробництві електромонтером з ремонту та обслуговуванню електрообладнання, занятий ремонтом обладнання в умовах діючого виробництва, що передбачено списком 1 розділ ІІІ підрозділ: 2 код КП:-, постанова КМУ №479 від 04.07.2017, наказ Міністерства праці та соціальної політики України №383 від 18.11.2005, роз`яснення Міністерства праці та соціальної політики України від 14.09.2017 №2385/0/101-17/283.

Також у трудовій книжці ОСОБА_1 НОМЕР_1 щодо спірного періоду зокрема наявні такі записи:

- №35 27.09.2021 прийнятий до коксового цеху електромонтером з ремонту та обслуговування електроустаткування 5 розряду в ПАТ «Дніпровський коксохімічний завод» (наказ №153 від 16.09.2021);

- робоче місце атестовано (наказ №846-П від 01.08.2018);

- №36 ПАТ «Дніпровський коксохімічний завод» з 11.02.2022 перейменовано у ПАТ «Камет-Сталь».

Згідно довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № 143-502 від 04.07.2023, виданої ПАТ «Камет-Сталь», ОСОБА_1 у період з 27.09.2021 по 21.06.2023 працював за професією електромонтер з ремонту та обслуговування електроустаткування, передбачено списком 1 розділ IV підрозділ: 3 код КП: -, постанова КМУ №461 від 24.06.2016 (Постанова КМУ №479 від 04.07.2017), наказ Міністерства праці та соціальної політики України №383 від 18.11.2005, роз`яснення Міністерства праці та соціальної політики України від 14.09.2017 №2385/0/101-17/283.

Зі змісту рішення про відмову у призначенні пенсії від 14.07.2023 №68 вбачається, що органом Пенсійного фонду не зараховано до пільгового стажу період роботи позивача з 10.04.2015 по 02.08.2016, з 03.08.2016 по 25.01.2018, з 27.09.2021 по 21.06.2023 оскільки періоди потребують перевірки, щодо відповідності первинним документам, оскільки встановлено розбіжність між записами в вищезазначеній трудовій книжці та в таблиці спецстажу за відомостями реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Суд звертає увагу, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, а неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки чи іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на загальних підставах.

Наведене цілком узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 21.02.2018 у справі №687/975/17, висновки якого мають враховувати суди відповідно до положень частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України.

Формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Посилання пенсійного органу на не відповідність первинним документам, оскільки встановлено розбіжність між записами в вищезазначеній трудовій книжці та в таблиці спецстажу за відомостями реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, не може слугувати підставою для відмови у призначенні позивачу пенсії на пільгових умовах, так як основним документом, що підтверджує пільговий стаж, є трудова книжка позивача і певні недоліки в уточнюючих довідках не спростовують дійсності записів такої трудової книжки.

Зі свого боку, позивач вчинив всі необхідні для призначення пенсії дії та надав усі необхідні для цього документи, в тому числі, щодо підтвердження стажу роботи на пільгових умовах.

Тому, суд приходить до висновку, що відповідачем протиправно не зараховано до пільгового стажу позивача період роботи з 10.04.2015 по 02.08.2016, з 03.08.2016 по 25.01.2018, з 27.09.2021 по 21.06.2023.

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області від 14.07.2023 № 68 є протиправним та підлягає скасуванню.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

У свою чергу, суд перевіряє, зокрема, чи діяв ПФУ обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з частиною третьою статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Надавши правову оцінку обставинам справи, а також висновків суду у даній справі щодо підтвердження права позивача на зарахування спірних періодів, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 05.07.2023 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду, оскільки органи Пенсійного фонду України наділені дискреційними повноваженнями на прийняття рішення про призначення пенсії (здійснення перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший) та визначення підстав, за яких призначається (перераховується) пенсія або приймається рішення про відмову в її призначенні (перерахунку).

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, а вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Згідно частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Як вбачається з матеріалів позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання адміністративного позову до суду в розмірі 1073,60 грн., що документально підтверджується квитанцією № 0.0..1 від 09.10.2023.

Отже, сплачений позивачем судовий збір за подачу адміністративного позову до суду в сумі 536,80 грн. підлягає стягненню з Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області за рахунок бюджетних асигнувань.

Керуючись ст.ст. 9, 72-77, 90, 139, 242-243, 245-246, 258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ПН НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, буд. 26, м. Дніпро, 49094; ІК в ), Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (вул. 28 Армії, буд. 6, м. Херсон, Херсонська область, 73036; ІК в ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області від №68 від 14.07.2023.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 12.10.1994 по 01.11.1997 в ТОВ «Руслан і К» ЛТД.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до пільгового стажу за списком № 1 ОСОБА_1 періоди роботи: з 20.10.1999 по 31.10.2001, з 10.04.2015 по 02.08.2016, з 03.08.2016 по 25.01.2018, з 27.09.2021 по 21.06.2023.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 05.07.2023 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах та прийняти відповідне рішення.

В задоволенні іншої частини вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ПН НОМЕР_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (вул. 28 Армії, буд. 6, м. Херсон, Херсонська область, 73036; ІК в ) понесені витрати з оплати судового збору в сумі 536,80 грн.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 18 грудня 2023 року.

Суддя Е.О. Юрков