Справа № 200/2931/23
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2023-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2023 року справа №200/2931/23

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Компанієць І.Д., суддів: Гайдара А.В., Казначеєва Е.Г.,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 04 вересня 2023 року у справі № 200/2931/23 (головуючий І інстанції Зеленов А.С.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення від 06.10.2022 № 88 Головного управління пенсійного фонду України в Донецькій області, про відмову в переході з пенсії по інвалідності на пенсію за віком, відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 114 Закону України № 1058 Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування прийняте на підставі заяви № 2655 від 05.10.2022 поданої ОСОБА_1 , через відсутність необхідного пільгового та страхового стажу;

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління пенсійного фонду України щодо не врахування при розгляді заяви № 2655 від 05.10.2022 до загального страхового стажу періодів роботи з 28.07.2008 по 22.07.2009; до загального страхового стажу - додатково по одному року за кожний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких дає право на пенсію на пільгових умовах;

- зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву від 05.10.2022 № 2655, подану ОСОБА_1 про перехід з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах, із врахуванням до загального страхового та пільгового стажу в пільговому обчисленні за Списком №1, що дає право на призначення пенсії відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування періодів перебування по інвалідності з 04.04.2008 по 05.10.2022; із врахуванням до страхового стажу періоду з 28.07.2008 по 22.07.2009 згідно трудової книжки НОМЕР_1 ; до загального страхового стажу - додатково по одному року за кожний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких дає право на пенсію на пільгових умовах та перевести ОСОБА_1 з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України № 1058 Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, згідно його заяви № 2655 від 5.10.2022, з урахуванням Рішення Конституційного суду у справі № 1-р/2020 від 23 січня 2020 року, ст. 8 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці, а також здійснити перерахунок пенсії та сплатити заборгованість з дати призначення пенсії відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058 Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування по даний час.

В обґрунтування позову зазначив, що відповідач протиправно відмовив в переведенні з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до Закону № 1058, оскільки записами в трудовій книжці позивача підтверджено пільговий характер його роботи в спірні періоди.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 04 вересня 2023 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 06 жовтня 2022 року № 88.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо не врахування при розгляді заяви ОСОБА_1 № 2655 від 05.10.2022 до загального страхового стажу періоду допомоги по безробіттю з 28 липня 2008 року по 22 липня 2009 року.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 05 жовтня 2022 року № 2655 про перехід з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах, із врахуванням до загального страхового та пільгового стажу в пільговому обчисленні за Списком № 1, що дає право на призначення пенсії відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування періоду перебування по інвалідності з 04.04.2008 по 05.10.2022, із врахуванням до страхового стажу періоду з 28.07.2008 по 22.07.2009 згідно трудової книжки НОМЕР_1 та з урахуванням висновків суду.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання судових витрат по справі.

Не погодившись з рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

Обґрунтування апеляційної скарги.

Час перебування позивача на інвалідності в зв`язку з нещасним випадком на виробництві за період після 01.01.2004 зараховується тільки до пільгового стажу, що визначено ч. 1 ст. 24 Закону № 1058.

До страхового стажу позивача не враховано період перебування в Новогродівському центрі зайнятості з 28.07.2008 по 22.07.2009, оскільки дата припинення виплати допомоги по безробіттю не збігається з датою наказу, що є порушенням Інструкції № 58, а уточнюючу довідку позивач не надав.

При цьому тільки пенсійний фонд маж виключну компетенцію по виконанню функцій з розрахунку та призначення пенсій громадянам, розрахунку страхового та пільгового стажу тощо.

Позивачем рішення суду першої інстанції не оскаржується.

Відповідно до частини першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

З огляду на наведене суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції тільки в межах доводів апеляційної скарги відповідача.

Враховуючи режим роботи суддів та працівників апарату Першого апеляційного адміністративного суду з часу введення на території України правового режиму воєнного стану, з метою збереження життя та здоров`я, а також забезпечення безпеки суддів та працівників апарату суду, дана постанова прийнята колегією суддів за умови наявної можливості доступу колегії суддів до матеріалів адміністративної справи.

Апеляційним судом витребувано у Донецького окружного адміністративного суду справу, однак суд першої інстанції листом повідомив, що всі документи у цій справі сформовано в електронному вигляді та експортовано в КП Діловодство спеціалізованого суду.

Верховний Суд листом від 19.08.2022 № 2097/0/2-22 на лист вх. № 1730/0/1-22 щодо надання Науково-консультативною радою при Верховному Суді висновку з питань, пов`язаних з електронним адміністративним судочинством повідомив, що підстав для звернення до НКР щодо надання вченими-членами НКР наукових висновків немає. Суд проводить розгляд справи за матеріалами судової справи у паперовій або електронній формі в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) (ч. 9 ст. 18 КАС України).

Відповідно до листів Державної судової адміністрації України від 01.08.2018 № 15-14040/18, від 13.09.2018 № 15-17388/18 судами забезпечено сканування та експортування в підсистему Електронний суд матеріалів всіх судових справ, як перебували в провадженні суддів станом на 01.08.2018. Тобто вказана підсистема містить усі матеріали судової справи.

Отже, враховуючи зазначені листи, апеляційний суд вважає за можливе здійснити апеляційний перегляд за документами, наявними в підсистемі Електронний суд.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.

Фактичні обставини справи.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є громадянином України, що підтверджується копією паспорта серії НОМЕР_2 .

Позивач перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області як отримувач пенсії по інвалідності з 04 квітня 2008 року.

Відповідно до довідки до акту огляду МСЕК серії 12 ААВ № 781770 позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності, причина інвалідності трудове каліцтво, дата чергового переогляду 17 серпня 2023 року.

05 жовтня 2022 року позивачем до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області подана заява про переведення на пенсію за віком відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 114 Закону № 1058 з урахуванням матеріалів пенсійної справи. Заява зареєстрована у пенсійному органі за № 2655.

25 жовтня 2022 року позивачем повторно подана заява до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 06 жовтня 2022 року за № 88 відмовлено ОСОБА_1 у переведенні з пенсії по інвалідності на пенсію за віком відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 114 Закону № 1058 в зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

В рішенні зазначено, що з урахуванням наданих документів загальний страховий стаж ОСОБА_1 складає 22 роки 7 місяців 5 днів, в т.ч. на пільгових умовах за Списком № 1 8 років. Період знаходження на інвалідності від трудового каліцтва зараховується виключно до пільгового стажу для визначення права на пенсію без урахування кратності (календарно).

Згідно з відповіддю Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 26 травня 2023 року на адвокатський запит до страхового стажу ОСОБА_1 не враховано період перебування в Новогродівському центрі зайнятості з 28 липня 2008 року по 22 липня 2009 року, оскільки дата припинення виплати допомоги по безробіттю не збігається з датою наказу чим порушено пункт 2.4 Інструкції № 58. Отже, для зарахування періоду перебування у центрі зайнятості необхідно надати уточнюючу довідку.

Відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_3 позивач у періоди:

- з 01 вересня 1987 року по 27 червня 1990 року навчався у ПТУ № 63 м. Новогродівка;

- з 17 липня 1990 року по 10 грудня 1992 року працював у СУ № 5 трест Красноармейскарилстрой (мовою оригіналу);

- з 19 лютого 1993 року по 17 січня 1994 року працював у шахті 1-3 Новогродівська на посаді учня машиніста підземних установок з повним робочим днем у шахті, на посаді машиніста підземних установок 2-го розряду;

- з 22 лютого 1994 року по 28 лютого 1995 року працював у шахті № 2 Новогродівська на посаді муляра 3 р , період виправних робіт не зараховується у загальний та безперервний трудовий стаж з 01 квітня 1994 року по 12 вересня 1994 року;

- з 28 листопада 1995 року по 30 липня 2000 року працював у шахті №2 Новогродівська на посаді підземного гірничого робітника 2 р, на посаді учня підземного електрослюсаря, на посаді підземного електрослюсаря 4 р;

- з 22 листопада 2004 року по 02 травня 2007 рок у ДП Селидіввугілля на посаді електрослюсаря підземного 3 р, на посаді електрослюсаря підземного 4 р з повним робочим днем у шахті, на посаді електрослюсаря підземного 5 р з повним робочим днем у шахті;

- з 19 червня 2007 року по 28 травня 2008 року у ТОВ РЕМШАХТАСТРОЙ на посаді електрослюсаря підземного з повним робочим днем у шахті 5 р;

Відповідно до відомостей трудової книжки Новогродівським міським центром зайнятості позивачу з 28 липня 2008 року по 22 липня 2009 року виплачувалась допомога по безробіттю.

Розрахунок стажу форми РС свідчить, що позивачу за Списком № 1 зараховані наступні періоди роботи:

з 01 березня 1993 року по 20 квітня 1993 року 1 місяць 20 днів;

з 21 квітня 1993 року по 21 травня 1993 року 1 місяць 1 день;

з 22 травня 1993 року по 31 серпня 1993 року 3 місяці 10 днів;

з 04 вересня 1993 року по 05 вересня 1993 року 1 день;

з 10 вересня 1993 року по 25 вересня 1993 року 16 днів;

з 27 вересня 1993 року по 27 вересня 1993 року 1 день;

з 29 вересня 1993 року по 13 січня 1994 року 3 місяці 15 днів;

з 28 листопада 1995 року по 30 грудня 1996 року 1 рік 1 місяць 3 дні;

з 01 січня 1997 року по 30 вересня 1998 року 1 рік 9 місяців;

з 01 жовтня 1998 року по 20 січня 1999 року 3 місяці 20 днів;

з 21 січня 1999 року по 16 березня 1999 року 1 місяць 26 днів;

з 17 березня 1999 року по 31 грудня 1999 року 9 місяців 15 днів;

з 01 січня 2020 року по 29 травня 2020 року 4 місяці 29 днів;

з 22 листопада 2004 року по 31 грудня 2004 року 1 місяць 10 днів;

з 01 січня 2005 року по 30 грудня 2005 року 1 рік;

з 01 січня 2006 року по 31 грудня 2006 року 1 рік;

з 01 січня 2007 року по 02 травня 2007 року 4 місяці 2 дні;

з 19 червня 2007 року по 31 грудня 2007 року 6 місяців 13 днів.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позов, виходив з того, що час перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням як до, так і після 1 січня 2004 року зараховується до страхового стажу для призначення пенсії за віком, а також до стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах.

Період перебування позивача в Новогродівському центрі зайнятості також підлягає зарахуванню до страхового стажу, оскільки неточність записів трудової книжки не може бути підставою для порушення права позивача на соціальний захист.

Оцінка суду.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з частиною першою статті 9 Закону № 1058 відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

На підставі частини першої статті 10 Закону № 1058 особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Відповідно до частини першої статі 114 Закону № 1058 право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 114 Закону № 1058 на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абз. 1 цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абз. абз. 1 і 15-23 цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абз. 1 ч. 1 ст. 26 цього Закону:

чоловікам на 1 рік за кожний повний рік такої роботи.

На підставі частини п`ятої статті 114 Закону № 1058 у разі призначення пенсій на пільгових умовах відповідно до частин другої і третьої цієї статті проводиться взаємне зарахування періодів роботи, передбачених цією статтею, за умови що роботи, які зараховуються, дають право на пенсію на аналогічних або більш пільгових умовах.

Відповідно до абзаці 1 частини першої статті 24 Закону № 1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом. (абз. 1 ч. 2 ст. 24 Закону № 1058)

На підставі статті 62 Закону № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі Порядок № 637) , основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи (пункт 3 вказаної Постанови).

Пунктом 17 Порядку № 637 передбачено, що за відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливість їх одержання у зв`язку з воєнними діями, стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями стаж роботи, який дає право на пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі.

Відповідно до частини третьої статті 44 Закону № 1058 органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Згідно з частиною третьою статті 45 Закону № 1058 переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

На підставі пункту 4.7 розділу ІV Порядку № 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Частиною п`ятою статті 56 Закону України № 1788 передбачено, що час перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням зараховується до стажу роботи для призначення пенсії за віком, а також до стажу роботи зі шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 24 Закону № 1058 час перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням зараховується до страхового стажу для призначення пенсії за віком, а також до страхового стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах.

Відповідна гарантія також закріплена частиною четвертою статті 9 Закону України Про охорону праці, відповідно до якої час перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням зараховується до стажу роботи для призначення пенсії за віком, а також до стажу роботи зі шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і в пільгових розмірах у порядку, встановленому законом.

Таким чином, законодавством визначено зарахування часу перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням як до страхового стажу працівника, так і до пільгового стажу.

Крім того, згідно абзацу 10 частини третьої статті 24 Закону № 1058 за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Отже, час перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням як до, так і після 1 січня 2004 року зараховується до страхового стажу та до стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах.

На підставі викладеного суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позивач має право на зарахування періоду перебування на інвалідності з 04 квітня 2008 року по 05 жовтня 2022 року (дата звернення до пенсійного органу щодо переведення з пенсії по інвалідності на пенсію за віком) до його стажу роботи для призначення пенсії (страхового стажу), а також до спеціального (пільгового) стажу.

Щодо врахування до страхового стажу періоду допомоги по безробіттю з 28.07.2008 по 22.07.2009, суд зазначає наступне.

На підставі абзацу третього частини першої статті 24 Закону № 1058 (у редакції на момент виникнення спірних правовідносин) період, протягом якого особа, яка підлягала загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню на випадок безробіття, отримувала допомогу по безробіттю (крім одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності), допомогу по частковому безробіттю, допомогу по частковому безробіттю на період карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та матеріальну допомогу у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації, включається до страхового стажу.

Отже, законодавством передбачено можливість зарахування до страхового стажу періоду протягом якого особа отримувала допомогу по безробіттю.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 20.04.2022 у справі № 638/7217/16-а.

Відповідач, відмовляючись зарахувати спірний період до страхового стажу позивача, послався на те, що дата припинення виплати допомоги по безробіттю не збігається з датою наказу, чим порушено вимоги пункту 2.4 Інструкції № 58.

Згідно пункту 2.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників № 58, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 5 січня 1993 року, у графі 2 трудової книжки записується "05.01.1993".

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

На підставі пункту 4.1 Інструкції № 58 у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Відповідно до пункту 18 Порядку № 656 відповідальність за організацію робіт з ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. Відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання та видачу несе спеціально уповноважена особа, що призначається наказом (розпорядженням) керівника підприємства, установи, організації. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а у передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Таким чином, законодавцем покладено обов`язок ведення трудових книжок на адміністрацію підприємств, тому її не належне ведення не може позбавити позивача права на включення періодів роботи до його страхового (пільгового) стажу і на отримання пенсії з їх врахуванням.

Отже, недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на його особисті права.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 у справі № 677/277/17, що відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення.

Такого ж висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а.

Однією з підстав для призначення пенсії за віком є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Відповідач не врахував, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці, право на пенсійне забезпечення особи не повинно безумовно залежати від дій чи бездіяльності осіб, які зобов`язані вести облік трудового стажу працівників і відповідно забезпечувати зберігання цих даних.

На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, в свою чергу, неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства, не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань з призначення пенсії за віком.

З огляду на вищевикладене пенсійним органом протиправно не зараховано до страхового стажу позивача період отримання позивачем допомоги по безробіттю з 28 липня 2008 року по 22 липня 2009 року.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення адміністративного позову.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами пункту 1 частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвали судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Оскільки судове рішення в межах доводів апеляційної скарги є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для її задоволення та скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Як визначено пунктом 3 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Згідно з пунктом 2 частини п`ятої 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Отже зазначена справа відноситься до справ незначної складності, тому судове рішення за наслідками апеляційного розгляду в цій справі касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 04 вересня 2023 року у справі № 200/2931/23 - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 04 вересня 2023 року у справі № 200/2931/23 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 18 грудня 2023 року є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених ст. 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 18 грудня 2023 року.

Головуючий суддя І.Д. Компанієць

Судді А.В. Гайдар

Е.Г. Казначеєв