Справа № 420/13222/23
Суддя: Косцова І.П.
Дата ухвалення: 2023-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2023 р.м. ОдесаСправа № 420/13222/23

Перша інстанція: суддя Бутенко А.В.,

повний текст судового рішення

складено 21.09.2023, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача судді Косцової І.П.,

суддів Осіпова Ю.В., Скрипченка В.О.,

за участі секретаря Вовненко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Одеської митниці на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2023 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Одеської митниці про визнання протиправним та скасування наказу,-

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

ОСОБА_1 звернулась до суду першої інстанції з позовом, в якому просила визнати протиправним та скасувати наказ Одеської митниці від 05.05.2023 року №66-дс «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 ».

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що оскаржуваним наказом на неї накладено дисциплінарне стягнення у вигляді догани за неналежне виконання основних обов`язків державного службовця та основних обов`язків начальника управління під час контролю за супроводженням справи №420/10616/22 у суді апеляційної інстанції.

Підставою для прийняття зазначеного наказу став висновок відповідача, що позивач при поданні листа щодо необхідності оплати судового збору за апеляційне оскарження рішення у справі №420/10616/22, не вказала термін його виконання. Крім того, не вірно визначила суму судового збору та не здійснила належний контроль за процесуальними заявами, які були подані під час вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Позивач заперечує факт наявних порушень службової дисципліни зі свого боку та вказує на недотримання порядку проведення дисциплінарного провадження та накладення дисциплінарного стягнення.

Зокрема наголошує, що матеріали дисциплінарного провадження не містять копій документів та матеріалів судової справи №420/10616/22, що, у свою чергу, виключає належне дослідження членами комісії обставин подій, на підставі яких воно було порушено.

Також заначено про порушення строку ознайомлення позивача з оскаржуваним наказом.

Щодо суті порушень позивач вказує, що нею забезпечено участь представника Одеської митниці у розгляді справи №420/10616/22 в суді першої інстанції, своєчасно подано апеляційну скаргу на судове рішення та ініційовано звернення до начальника митниці щодо необхідності сплати судового збору.

Разом з цим, незважаючи на вчасно вчинені дії щодо забезпечення апеляційного оскарження рішення у справі №420/10616/22, судовий збір не був сплачений, що призвело до повернення апеляційної скарги 01.11.2022 року.

З метою захисту права Одеської митниці 09.11.2022 року було повторно подано апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення строку та про звільнення від сплати судового збору.

Таким чином висновки службового розслідування стосовно неналежного рівня організації роботи та супроводження судової справи №420/10616/22 є необ`єктивними, безпідставними та такими, що не ґрунтуються на фактичних обставинах справи та не підтверджуються жодним документом в матеріалах дисциплінарної справи.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2023 року позов задоволено.

Вирішуючи спір по суті, суд дійшов висновку, що з боку позивача не було допущено порушень трудового законодавства під час організації роботи та супроводження судової справи №420/10616/22.

Судом досліджено обставини щодо забезпечення апеляційного оскарження рішення у зазначеній справі та зроблено висновок про відповідність поведінки позивача вимогам загального та внутрішнього трудового законодавства.

Зокрема, акцентовано увагу на вчиненні необхідних дій для сплати судового збору у встановленому законом розмірі та передачу відповідного листа для опрацювання до Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Одеської митниці. Проте у зв`язку із встановленою судом бездіяльністю Управління, у ОСОБА_1 були відсутні об`єктивні підстави та можливості усунення виявлених недоліків апеляційної скарги.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, посилаючись на невірне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, Одеська митниця просить скасувати його у та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

В обґрунтування наведених в апеляційній скарзі доводів апелянт зазначив, що оскаржуваний наказ містить чітке формулювання підстав звільнення, суті та обставин допущеного проступку, підстав прийняття такого рішення та обґрунтування обраного виду стягнення, тому відсутні підстави для його скасування в судовому порядку.

Апелянтом наголошено, що всі порушення організації роботи та супроводження судової справи №420/10616/22 були ретельно досліджені та описані під час проведеного службового розслідування.

На переконання апелянта, суд першої інстанції залишив поза увагою ту обставину, що під час повторного подання апеляційного скарги представник Митниці Василащук Р.А., який за посадовими обов`язками підпорядковувався ОСОБА_1 , на виконання ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху подав клопотання про звільнення від сплати судового збору без відповідних доказів. Разом з тим, аналогічне за змістом клопотання було подано разом з повторною апеляційною скаргою, незважаючи на те, що судом вже було відмовлено у звільненні від сплати судового збору за вказаних підстав.

Крім того, листами Держмитслужби України у 2022 році доведено до територіальних підрозділів рекомендований зразок процесуальної заяви про відстрочення/розстрочення/зменшення розміру судового збору.

Таким чином, позивач не здійснювала належний моніторинг результатів супроводження судових справ.

Окремо зазначено про порушення з боку позивача порядку сплати судового збору в частині визначення його розміру та не зазначення у листі граничного терміну виконання (сплати).

ОСОБА_1 подала відзив на апеляційну скаргу, у якому заперечує проти її задоволення.

Фактичні обставини справи.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 на час спірних правовідносин перебувала на посаді начальника юридичного управління Одеської митниці.

На підставі наказу Одеської митниці від 19.01.2023 року №8 відділом з питань запобігання та протидії корупції проведено перевірку (з окремих питань) дотримання посадовими особами Одеської митниці вимог чинного законодавства під час підготовки та супроводження судової справи №420/10616/22 та ведення претензійної роботи, за результатами якої складено Акт про результати перевірки (з окремих питань) від 14.03.2023 року (т.1 а.с.35-55).

Актом перевірки встановлено, що у юридичному підрозділі на неналежному рівні організована робота, а саме: відсутній контроль з боку начальника юридичного управління ОСОБА_1 та начальника відділу представництва інтересів митниці у судах юридичного управління Пташинської А.О. за підготовкою ОСОБА_2 процесуальних документів, які направлялися до суду по справі №420/10616/22; не здійснювався моніторинг результатів супроводження справ у суді керівництвом юридичного управління; неналежним чином організовано роботу щодо винесення на розгляд Комісії питань оскарження рішень суду та доведення рішень Комісії до осіб, які супроводжують справи.

За результатами перевірки зроблено, зокрема, висновок, що начальником юридичного управління Одеської митниці ОСОБА_3 не забезпечено виконання основних функцій юридичного управління, визначених підпунктами 2, 15, 23 пункту 1 розділу III Положення про юридичне управління та порушено підпункти 1 та 19 пункту 4 розділу IV Положення про юридичне управління, пункти 1 та 2 розділу 3 посадової інструкції начальника юридичного управління в частині неналежного здійснення керівництва, координації діяльності та організації роботи юридичного управління Одеської митниці, забезпечення виконання завдань і функцій, покладених на підрозділ. Крім того встановлені порушення пунктів 1.4 та 1.7 Розділу II, пункту 1.7 Розділу III Порядку №223 та пункту 4.3 розділу 4 Порядку №4.

Наказом Одеської митниці від 29.03.2023 року №39-дс стосовно ОСОБА_4 порушено дисциплінарне провадження та створено дисциплінарну комісію з розгляду дисциплінарної справи (т.1 а.с.34).

Листом №7.10-19-13/101 від 31.03.2023 року дисциплінарна комісія повідомила ОСОБА_1 про здійснення стосовно неї дисциплінарного провадження та запропонувала надати письмові пояснення у термін до 03.04.2023 року (т.1 а.с.64).

Наказом Одеської митниці від 13.04.2023 року №47-дс продовжено строк здійснення дисциплінарного провадження до 60 календарних днів, порушеного наказом Одеської митниці від 29.03.2023 року №39-дс (т.1 а.с.70).

Наказом Одеської митниці від 05.05.2023 року №66-дс ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді оголошення догани за неналежне виконання основних обов`язків державного службовця, визначених пунктами 1, 6, 7, 8 та останнім абзацем частини першої статті 8 Закону України «Про державну службу», основних обов`язків начальника управління, визначених підпунктами 1, 19 пункту 4 розділу VI Положення про юридичне управління Одеської митниці, затвердженого наказом від 30.06.2021 №19, пунктів 1, 2, 3 розділу 3 посадової інструкції начальника юридичного управління Одеської митниці, затвердженої 30.06.2021 року, порушення абзаців 2, 3, 9 пункту 2.5 розділу І, пунктів 1.4 та 1.7 розділу ІІ, пункту 1.7 розділу ІІІ Порядку організації роботи Державної митної служби України та її територіальних органів під час підготовки та супроводження справ у судах і ведення претензійної роботи, затвердженого наказом Держмитслужби від 02.04.2021 № 223, (т.1 а.с.28-32).

Не погоджуючись з правомірністю винесеного наказу від 05.05.2023 року №66-дс, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та оцінка суду апеляційної інстанції доводів апеляційної скарги і висновків суду першої інстанції.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення, з огляду на наступне.

Засади дисциплінарної відповідальності державних службовців визначено Законом України «Про державну службу» № 889-VIII.

Частиною першою статті 64 Закону №889-VIII визначено, що за невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, визначених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з частиною першою статті 65 Закону №889-VIII підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених Законом №889-VIII та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.

Відповідно до пункту 7 частини другої статті 65 Закону №889-VIII дисциплінарним проступком є перевищення службових повноважень, якщо воно не містить складу кримінального або адміністративного правопорушення.

Частиною першою статті 66 Закону №889-VIII передбачено види дисциплінарних стягнень, один із яких застосовується до державних службовців: 1) зауваження; 2) догана; 3) попередження про неповну службову відповідність; 4) звільнення з посади державної служби.

Згідно з частиною першою статті 69 Закону №889-VIII для здійснення дисциплінарного провадження з метою визначення ступеня вини, характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку утворюється дисциплінарна комісія з розгляду дисциплінарних справ.

З метою збору інформації про обставини, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження, для визначення дисциплінарною комісією ступеня вини, характеру і тяжкості цього дисциплінарного проступку Комісією, дисциплінарною комісією формується дисциплінарна справа (частина перша статті 73 Закону №889-VIII).

Пропозиція Комісії, подання дисциплінарної комісії є обов`язковими для розгляду суб`єктами призначення та враховуються ними під час вирішення питань щодо застосування дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження (частина п`ята статті 77 Закону №889-VIII).

В свою чергу, статтею 74 Закону №889-VIII встановлено гарантії прав державних службовців під час застосування дисциплінарного стягнення.

Так, дисциплінарне стягнення має відповідати ступеню тяжкості вчиненого проступку та вини державного службовця. Під час визначення виду стягнення необхідно враховувати характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, результати оцінювання службової діяльності державного службовця, наявність заохочень, стягнень та його ставлення до служби.

Дисциплінарне стягнення може бути накладено тільки у разі встановлення факту вчинення дисциплінарного проступку та вини державного службовця. Вчинення державним службовцем діянь у стані крайньої потреби або необхідної оборони виключають можливість застосування дисциплінарного стягнення.

Дисциплінарне стягнення не може бути застосовано під час відсутності державного службовця на службі у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, під час перебування його у відпустці або у відрядженні.

Норми ст.71 Закону №889-VIII передбачають, що Порядок здійснення дисциплінарного провадження затверджується Кабінетом Міністрів України. Порядок здійснення дисциплінарного провадження визначає, зокрема: 1) повноваження та порядок роботи дисциплінарної комісії; 2) порядок формування дисциплінарної комісії; 3) порядок здійснення дисциплінарного провадження у разі неможливості утворення або функціонування дисциплінарної комісії у державному органі.

Порядок здійснення дисциплінарного провадження затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 04.12.2019 № 1039 (далі Порядок № 1039).

Пунктом 4 Порядку №1039 визначено, що дисциплінарне провадження розпочинається з дати видання наказу (розпорядження) про порушення дисциплінарного провадження та завершується виданням наказу (розпорядження) про накладення на державного службовця, стосовно якого здійснюється дисциплінарне провадження (далі - державний службовець), дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження.

Згідно з п.7 Порядку №1039 для здійснення дисциплінарного провадження з метою визначення ступеня вини, характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку утворюється дисциплінарна комісія.

Відповідно до п.13 Порядку №1039 дисциплінарна комісія у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими нормативно-правовими актами, що регулюють питання здійснення дисциплінарних проваджень, і цим Порядком.

З метою збору інформації про обставини, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження, для визначення ступеня вини, характеру і тяжкості дисциплінарного проступку дисциплінарною комісією формується дисциплінарна справа (п.24 Порядку № 1039).

Згідно з п.25 Порядку №1039 дисциплінарна справа повинна містити: дату і місце її формування; підстави для відкриття дисциплінарного провадження; характеристику державного службовця, складену його безпосереднім керівником, та інші відомості, що характеризують державного службовця; відомості щодо наявності чи відсутності дисциплінарних стягнень; пояснення державного службовця щодо обставин, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження, та/або акт про відмову від надання таких пояснень; пояснення безпосереднього керівника державного службовця з приводу обставин, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження; пояснення інших осіб, яким відомі обставини, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження (за наявності); належним чином завірені копії документів і матеріалів, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку; пропозиції Комісії або подання дисциплінарної комісії у державному органі з висновком про наявність чи відсутність у діях державного службовця дисциплінарного проступку та підстав для його притягнення до дисциплінарної відповідальності; опис матеріалів, які містяться в дисциплінарній справі.

Пункт 33 Порядку №1039 визначає, що дисциплінарна комісія розглядає належним чином сформовану дисциплінарну справу та за результатами такого розгляду приймає рішення про наявність чи відсутність у діях державного службовця дисциплінарного проступку та підстав для його притягнення до дисциплінарної відповідальності, про що зазначається у протоколі засідання.

Дисциплінарна комісія повинна встановити: чи мали місце обставини, на підставі яких порушено дисциплінарне провадження; чи містять дії державного службовця ознаки дисциплінарного проступку; чим характеризується дисциплінарний проступок, обставини, за яких він був вчинений, обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, результати оцінювання службової діяльності державного службовця, наявність заохочень, стягнень та його ставлення до державної служби; чи підлягає державний службовець притягненню до дисциплінарної відповідальності; який вид дисциплінарного стягнення може бути застосований до державного службовця.

Відповідно до п.34 Порядку №1039 результатом розгляду дисциплінарної справи є пропозиція або подання. Пропозиція (подання) готується дисциплінарною комісією після прийняття рішення за результатами розгляду дисциплінарної справи та підписується усіма її членами, які брали участь у голосуванні.

Члени дисциплінарної комісії мають право викласти свою окрему думку, яка додається до пропозиції (подання).

Пропозиція (подання) складається із вступної, мотивувальної та резолютивної частини.

У вступній частині зазначаються: дата складення; відомості щодо підстав для порушення дисциплінарного провадження; прізвище, ім`я, по батькові державного службовця, його посада, інші відомості, що мають значення для здійснення дисциплінарного провадження.

У мотивувальній частині зазначаються: у разі відсутності у діях державного службовця дисциплінарного проступку: - факти, що підтверджують відсутність вчинення державним службовцем дисциплінарного проступку із відповідним обґрунтуванням; - заяви, клопотання, пояснення державного службовця та рішення, прийняті Комісією, дисциплінарною комісією за результатами їх розгляду; у разі наявності у діях державного службовця дисциплінарного проступку: - факти, що підтверджують вчинення державним службовцем дисциплінарного проступку, з посиланням на положення відповідних нормативно-правових актів; - обставини, що призвели до вчинення державним службовцем дисциплінарного проступку; - ступінь вини державного службовця; - характер дисциплінарного проступку, ступінь його тяжкості, настання тяжких наслідків; - відомості, що характеризують державного службовця, обставини, що пом`якшують чи обтяжують дисциплінарну відповідальність державного службовця, результати оцінювання службової діяльності державного службовця, наявність заохочень, стягнень та ставлення державного службовця до державної служби; - заяви, клопотання, пояснення державного службовця та рішення, прийняті Комісією, дисциплінарною комісією за результатами їх розгляду.

У резолютивній частині зазначаються: у разі відсутності у діях державного службовця дисциплінарного проступку: - прізвище, ім`я, по батькові державного службовця, висновок про відсутність у діях державного службовця дисциплінарного проступку; - пропозиція про закриття дисциплінарного провадження; у разі наявності у діях державного службовця дисциплінарного проступку: - висновок про наявність у діях державного службовця дисциплінарного проступку, передбаченого відповідним пунктом частини другої статті 65 Закону, та підстав для його притягнення до дисциплінарної відповідальності; - вид дисциплінарного стягнення, рекомендованого до застосування, передбачений відповідною частиною статті 66 Закону, або обставини, що виключають можливість накладення дисциплінарного стягнення.

Проведений ретельний аналіз наведених правових положень вказує, що передумовою для застосування дисциплінарного стягнення суб`єкт призначення має встановити наявність всіх елементів складу дисциплінарного проступку - об`єкту, об`єктивної сторони, суб`єкта, суб`єктивної сторони, а також врахувати інші обставини, що мають значення: ступінь тяжкості, наявність шкоди, особу працівника. Об`єктивна сторона дисциплінарного проступку складається з протиправної поведінки суб`єкта (працівника), шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ними і поведінкою особи, що притягається до відповідальності. Протиправність поведінки полягає у порушенні трудових обов`язків, закріплених нормами загального та спеціального законодавства про працю: Кодексом законів про працю України, Законом № 889-VIII, правилами внутрішнього розпорядку, статутами, положеннями, посадовими інструкціями, а також у порушенні або невиконанні наказів і розпоряджень власника, уповноваженої ним адміністрації.

При цьому матеріали дисциплінарного провадження мають містити належним чином завірені копії документів і матеріалів, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку працівником.

В контексті зазначеного колегія суддів звертає увагу, що підставою для притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності визначено неналежне виконання її посадових обов`язків під час супроводження судової справи №420/10616/22 в суді апеляційної інстанції, однак матеріали дисциплінарної справи не містять жодних процесуальних заяв, які подавались до суду чи інших внутрішніх документів відповідача щодо супроводження даної справи, в т.ч. щодо необхідності сплати судового збору.

Колегія суддів відхиляє доводи апелянта щодо належного опису подій та документів у доповідній записці від 22.03.2023 року та акті від 14.03.2023 року, оскільки вказані документи складені відповідачем поза межами дисциплінарного провадження, а викладені в них обставини мали бути досліджені саме спеціально створеною дисциплінарною комісією у даному дисциплінарному проваджені з метою визначення ступеня вини, характеру та тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку.

Таким чином, дисциплінарне провадження здійснено без дослідження матеріалів та документів самої судової справи, чим порушено п.33 Порядку №1039. Тобто дисциплінарною комісією не досліджено, не перевірено, чи мали місце обставини, на підставі яких порушено дисциплінарне провадження.

Стосовно самого дисциплінарного проступку, вчинення якого інкриміновано позивачу, колегія суддів зазначає наступне.

Посадові обов`язки ОСОБА_1 , як начальника юридичного управління Одеської митниці, регламентовані Положенням про юридичне управління Одеської митниці, затвердженого наказом начальника Одеської митниці від 30.06.2021 року №19 та Порядком організації роботи Державної митної служби України та її територіальних органів під час підготовки та супроводження справ у судах і ведення претензійної роботи, затвердженого наказом Держмитслужби від 02.04.2021 року №223.

Відповідно до підпунктів 2, 15, 23 пункту 1 розділу ІІІ Положення №19 Управління відповідно до покладених на нього завдань виконує такі функції:

- організація правової роботи, спрямованої на правильне застосування, неухильне дотримання та запобігання невиконанню вимог законодавства, інших нормативних актів;

- здійснення методичного керівництва правовою роботою в Митниці, перевірка стану правової роботи та подання пропозицій на розгляд керівника Митниці щодо її поліпшення, усунення недоліків у правовому забезпеченні діяльності Митниці, вжиття заходів до впровадження новітніх форм і методів діяльності Управління, виконання актів Мін`юсту та його територіальних органів;

- сприяння своєчасному вжиттю заходів до усунення порушень, зазначених у сумових рішеннях, відповідних документах правоохоронних і контролюючих органів.

Так, відповідно до п.1.4 розділу II Порядку №223 юридичний підрозділ готує службовий лист до бухгалтерської служби щодо необхідності оплати судового збору за подання позовної заяви та в інших випадках, передбачених законодавством.

Службовий лист повинен містити найменування суду та сторін у справі, розмір судового збору, реквізити для сплати судового збору, строки для подання позовної заяви (процесуального документа) та інші важливі і необхідні для вирішення даного питання відомості.

Бухгалтерська служба, у строк, визначений юридичним підрозділом з додержанням вимог законодавства щодо сплати та підтвердження сплати судового збору, подає до органів казначейства необхідні документи для здійснення органами казначейства оплати судового збору.

Відповідно до п.1.7 розділу II Порядку №223 у разі отримання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху (без розгляду) юридичний підрозділ вживає заходів щодо усунення недоліків (повторного звернення) у межах строків, визначених судом або процесуальним законодавством, та у разі необхідності витребовує від інших структурних підрозділів митного органу необхідні документи (інформацію, відомості тощо).

За приписами п.1.7 розділу ІІІ Порядку №223 подання апеляційної/касаційної скарги здійснюється з обов`язковою сплатою судового збору на підставі службового листа юридичного підрозділу митного органу. У виняткових випадках у разі відсутності наявних відкритих бюджетних асигнувань для його сплати або з інших причин звернення до суду може здійснюватися без сплати судового збору. У такому випадку бухгалтерська служба митного органу повинна вжити заходів щодо сплати судового збору в межах визначених судом строків.

У разі неможливості сплати судового збору бухгалтерська служба територіального органу Держмитслужби в межах визначених судом строків зобов`язана надати юридичному підрозділу докази, які підтверджують наявність об`єктивних підстав, що унеможливлюють виконання вимог суду та копію звернення до Держмитслужби/Міністерства фінансів України щодо перерозподілу або виділення бюджетних асигнувань у разі їх недостатності.

З акту перевірки від 14.03.2023 року, наявного в матеріалах дисциплінарного провадження, вбачається, що в провадженні Одеського окружного адміністративного суду перебувала справа №420/10616/22 за позовом ОСОБА_5 до Одеської митниці про визнання протиправним та скасування наказу Одеської митниці від 20.07.2022 №645-о «Про притягнення до відповідальності ОСОБА_6 ».

Рішенням від 14 вересня 2022 року позов ОСОБА_6 задоволено. Суд Ввзнав протиправним та скасував оскаржуваний наказ.

На зазначене судове рішення 13.10.2022 року Одеська митниця подала апеляційну скаргу з дотриманням строків оскарження, однак без доказів сплати судового збору.

Цього ж дня юридичне управління подало службовий лист №7.10-10/1529 щодо необхідності сплати судового збору за подання апеляційної скарги по справі №420/10616/22, однак без зазначення строку сплати.

18.10.2022 року вказаний лист з резолюцією в.о. начальника Одеської митниці Михайла Мірошніченка «До оплати» направлено начальнику управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку - головному бухгалтеру Марині Стебловській.

В подальшому лист щодо сплати судового збору з резолюцією ОСОБА_6 «До опрацювання» був переданий головному державному інспектору сектору бюджетування управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Одеської митниці Ользі Тимчик.

Після опрацювання лист був переданий на розгляд начальнику управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Марині Стебловській.

Після надходження листа юридичного управління від 13.10.2022 року №7.10-10/1529, будь яких доручень від начальника управління стосовно сплати або не сплати судового збору, направлення відповіді юридичному управлінню щодо неможливості сплати та надання копії листа зі зверненням до Державної митної служби України щодо перерозподілу або виділення бюджетних асигнувань ОСОБА_7 не надавались.

Колегією суддів з відомостей комп`ютерної програми «Діловодство спеціалізованого суду» встановлено, що ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18.10.2022 року апеляційну скаргу Одеської митниці залишено без руху у зв`язку з несплатою судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду.

31.10.2022 року до суду від Одеської митниці надійшло клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 01.11.2022 року відмовлено у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору, апеляційну скаргу Одеської митниці повернуто апелянту.

09.11.2022 року Одеською митницею повторно подано апеляційну скаргу разом з клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 15.11.2022 року відмовлено у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору, апеляційну скаргу Одеської митниці залишено без руху у зв`язку з несплатою судового збору.

28.11.2022 року до суду від Одеської митниці надійшло клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 29.11.2022 року відмовлено у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору та відмовлено у відкритті апеляційного провадження.

Як вбачається з акту перевірки, станом на 01.01.2023 року, згідно даних бухгалтерського обліку, судовий збір в сумі 1203,84 грн за подання до П`ятого апеляційного адміністративного суду апеляційної скарги на рішення Одеського окружного суду від 14.09.2022 року у справі № 420/10616/22 не сплачено та бухгалтерською службою не було надано юридичному управлянню доказів, які підтверджують об`єктивні підстави неможливості такої оплати.

Проведений ретельний аналіз п.1.4, 1.7 розділу II, 1.7 розділу IIІ Порядку №223 дозволяє зробити висновок, що відповідні норми прямо визначають обов`язок сплати судового збору, як виключну компетенцію бухгалтерської служби територіального органу Держмитслужби. Як альтернативний характер дій при відсутності можливості сплати судового збору визначено, що бухгалтерська служба в межах визначених судом строків зобов`язана надати юридичному підрозділу докази, які підтверджують наявність об`єктивних підстав, що унеможливлюють виконання вимог суду.

В ході проведеного службового розслідування відповідач неодноразово підтверджував, що з боку бухгалтерської служби не було здійснено дій щодо оплати судового збору та не було надано до юридичного управління жодних доказів неможливості такої оплати, що виключає будь-яку відповідальність позивача за не надання доказів сплати судового збору за подання до П`ятого апеляційного адміністративного суду апеляційної скарги на рішення Одеського окружного суду від 14.09.2022 року у справі № 420/10616/22.

Стосовно відсутності у листі від 13.10.2022 року №7.10-10/1529 строку оплати судового збору, колегія судів зазначає, що в ході здійснення дисциплінарного провадження та прийняття відповідачем рішення про накладення на ОСОБА_1 заходу дисциплінарного впливу, було залишено без уваги, що відповідно до п.165, 180 Типової інструкції з діловодства в міністерствах, інших центральних та місцевих органах виконавчої влади, затвердженої Кабінетом Міністрів України від 17.01.2018 №55 (далі - Типова інструкція №55), а також п.289 Інструкції з діловодства у Державній митній службі України та її територіальних органах, затвердженої наказом Держмитслужби України від 29.06.2021 №470 (далі - Інструкція №470), документи, розглянуті керівництвом установи, повертаються з відповідною резолюцією службі діловодства, яка здійснює передачу документів виконавцю для виконання у 30-денний термін, якщо в документі або резолюції начальника не зазначено інше.

Крім того, пунктом 4.4 розділу 4 Порядку №223 визначено, що якщо документи для оплати не відповідають визначеним вимогам, вони не приймаються та/або повертаються особі, яка їх надала, для приведення у відповідність із відміткою про це у Журналі реєстрації.

Запис про надання виправлених документів здійснюється у хронологічному порядку наступним порядковим номером відповідно до дати надання виправлених документів.

Розділом 2 Порядку №223 передбачено, що усі документи, які надходять до бухгалтерської служби, підлягають перевірці на відповідність форми і повноти змісту.

Таким чином, якби лист про сплату судового збору №1529 не відповідав вимогам пункту 1.4 Розділу ІІ Порядку №223 та пункту 4.3 розділу 4 Порядку №4, у відповідності до вимог пункту 4.4 розділу 4 Порядку № 223 він підлягав поверненню для приведення у відповідність особі, яка його надала, із відміткою про це у Журналі реєстрації.

Між тим в ході судового розгляду встановлено, що будь-які записи щодо повернення до юридичного управління листа про сплату судового збору №1529 для приведення у відповідність у журналі реєстрації відсутні.

До того ж, 19.10.2022 року на адресу Одеської митниці за вх. № 20031/8.19 надійшла ухвала П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18.10.2022 по справі №420/10616/22, якою апеляційну скаргу митниці залишено без руху, оскільки митницею не додано документ, що підтверджує сплату судового збору. Для усунення вказаного недоліку Одеській митниці надано 10-денний строк. Відповідно до резолюції в. о. начальника Одеської митниці Михайла Мірошніченка, вказана ухвала направлена на виконання як до юридичного управління (Федоришиній І.В.), так і до управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку (Стебловській М.О), що беззаперечно доводить обізнаність останньої щодо строку оплати судового збору.

З огляду на зазначене, спростовується теза апелянта, що відсутність сплати судового збору були наслідком неналежної координації роботи підрозділів юридичного управління та бухгалтерської служби, оскільки до посадових повноважень позивача не входить обов`язок контролю за діяльністю рівнозначного управління Одеської митниці.

Стосовно розбіжності суми судового збору, яка визначена у листі від 13.10.2022 року №7.10-10/1529 (1203,84 грн.) та зазначена у ухвалі П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18.10.2022 року у справі № 420/10616/22 (1488,6 грн.) колегія суддів зазначає наступне. Оскільки апеляційна скарга подана через підсистему «Електронний суд», у відповідності до ч.3 ст.4 Закону України «Про судовий збір», до визначеного законом розміру судового збору має застосуватись понижуючий коефіцієнт 0,8, що і було здійснено позивачем.

Таким чином, дії ОСОБА_1 при визначені суми судового збору відповідали вимогам Закону України «Про судовий збір», що виключає підстави накладення на неї дисциплінарної відповідальності.

Під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції представник митниці зазначив, що при застосуванні понижуючого коефіцієнту до сплати належало 1190,88 грн., а не 1203,84 грн., як то визначила позивач у листі ід 13.10.2022 року №7.10-10/1529.

Поряд з тим, матеріали службового розслідування відповідних доводів не містять, що виключає надання оцінки даним розбіжностям у суду апеляційної інстанції.

Крім того, визначена позивачем у листі сума судового збору була достатньою для відкриття апеляційного провадження за умови її оплати бухгалтерською службою та в Законі України «Про судовий збір» визначено механізм повернення надміру чи помилково сплачених сум.

Також колегія суддів зауважує, що визначення суми судового збору не мали вплив на повернення апеляційної скарги та подальшу відмову у відкритті апеляційного провадження у справі у справі № 420/10616/22.

Колегією суддів досліджено доводи апелянта щодо неналежного контролю за підготовкою та поданням процесуальних документів співробітниками юридичного підрозділу. Як зазначає митний орган, під час апеляційного провадження у справі №420/10616/22 представником митниці тричі подавалась клопотання про звільнення від сплати судового збору без доказів, що підтверджують неможливість його сплати. Крім того, листами Держмитслужби рекомендовано подавати клопотання про відстрочення сплати судового збору, а не про звільнення.

В свою чергу колегія суддів зазначає, що питання відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати регламентовано ст.8 Закону України «Про судовий збір». Враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. З зазначених підстав суд також може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати.

Таким чином, передумовою для вирішення вказаних питань є оцінка майнового стану сторони, яка здійснюється судом на основі наданих разом з клопотанням доказів про неможливість сплатити судовий збір.

Дослідивши процесуальні рішення суду апеляційної інстанції у справі №420/10616/22, колегія суддів зазначає, що підставою для відмови у задоволенні клопотань про звільнення від сплати судового збору визначено саме відсутність доказів неможливості сплатити таку суму.

Кожного разу відповідні ухвали суду надходили до відповідача та передавались для виконання до юридичного управління та до управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку з відповідною резолюцією керівника.

В даному випадку, як зазначалось вище, питання надання доказів щодо відсутності можливості сплатити судовий збір є виключною компетенцією управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку, тому позивач не може нести будь-яку відповідальність за невиконання своїх обов`язків іншим підрозділом митного органу.

В контексті наведеного також необґрунтовним є посилання відповідача на невідповідну форму поданого клопотання, оскільки підстави для відмови було зазначено не неналежна форма клопотання, а невиконання з боку апелянта вимог щодо доведеності відповідних обставин.

Таким чином, з боку юридичного управління було забезпечено як вчасне подання апеляційної скарги у справі №420/10616/22, так і здійснено всі подальші дії для забезпечення відкриття апеляційного провадження з огляду на фінансові можливості та наявні підтверджуючі докази, що виключає наявність підстав для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності з посиланням на неналежний контроль за діями представника митниці під час юридичного супроводження судової справи.

На противагу зазначеному відповідачем не було доведено наявності причинного зв`язку між поведінкою ОСОБА_1 в контексті забезпечення юридичного супроводу справи №420/10616/22 в суді апеляційної інстанції та шкідливими наслідками, що настали внаслідок повернення судом апеляційної інстанції апеляційної скарги.

Зважаючи, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад дисциплінарного проступку та не доведено наявність шкідливих наслідків в результаті її дій/допущеної бездіяльності, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про наявність підстав для визнання протиправним та скасування оскаржуваного наказу Одеської митниці.

Оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, суд апеляційної інстанції відповідно до ст.316 КАС України залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись статтями ст.ст.292, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Одеської митниці - залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2023 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено та підписано 14.12.2023 року.

Суддя-доповідач І.П. Косцова
Судді Ю.В. Осіпов В.О. Скрипченко