Справа № 200/2198/23
Суддя: Казначеєв Едуард Геннадійович
Дата ухвалення: 2023-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2023 року справа №200/2198/23

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Казначеєва Е.Г., суддів Геращенка І.В. , Компанієць І.Д. , розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 14 червня 2023 р. у справі № 200/2198/23 (головуючий І інстанції Загацька Т.В. ) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі відповідач, ГУПФУ), в якому просила: визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві від 05.05.2023 №95 про відмову у призначенні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 ; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м.Києві призначити щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 23.02.2023; допустити негайне виконання судового рішення у межах суми стягнення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за один місяць.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 14 червня 2023 року задоволено позовні вимоги, а саме суд: визнав протиправним та скасував рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві від 05.05.2023 № 95 про відмову у призначенні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 ; зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в м.Києві призначити щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) з 23.02.2023; стягнув за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління пенсійного фонду України в м.Києві на користь ОСОБА_1 здійснені нею документально підтверджені судові витрати в розмірі 858 (вісімсот п`ятдесят вісім) грн. 88 (вісімдесят вісім) коп.

Відповідач не погодившись рішення суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права і просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що згідно наданих документів та індивідуальних відомостей про застраховану особу страховий стаж позивача на дату звернення становить 27 років 10 місяців 10 днів, в тому числі спеціальний стаж на посаді судді становить 17 років. До страхового стажу та спеціального стажу зараховано усі періоди.

Враховуючи вищевикладене позивачу відмовлено в призначенні грошового утримання судді у відставці відповідно до частини 2 статті 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у зв`язку із відсутністю спеціального стажу на посаді судді.

Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, встановив наступне.

Указом Президента України № 1429 від 07.10.2005, та відповідно до наказу №595к від 20.10.2005 року позивача було призначено на посаду судді Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області.

Позивач звернулась до Вищої ради правосуддя із заявою про звільнення з посади судді Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області у відставку.

Рішенням Вищої ради правосуддя України від 16.02.2023 №54/0/15-23 позивача звільнено з посади судді Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області у зв`язку з поданням заяви про відставку.

У рішенні, зокрема, вказано, що за результатом вивчення доданих до заяви документів щодо визначення наявності у позивача відповідного стажу для звільнення у відставку, встановлено, що стаж роботи позивача на посаді судді 17 років 3 місяці та стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), наявність якого відповідно до вимог закону надавала право для призначення на посаду судді, - 3 роки.

У рішенні мається висновок про те, що станом на дату ухвалення рішення загальний стаж роботи судді ОСОБА_1 , який дає їй право на відставку, становить 20 років 3 місяці.

Позивач із заявою від 27.04.2023 № 2800 звернулась до Головного управління пенсійного фонду України в м. Києві про призначення грошового утримання судді у відставці відповідно до частини 2 статті 142 Закону України Про судоустрій і статус суддів № 1402-VІІІ від 02.06.2016. До заяви про призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, зокрема, було надано паспорт, РНОКПП, довідку про реєстрацію місця проживання, біографічну довідку, Рішення Вищої ради правосуддя, трудову книжку, довідку про банківський рахунок та заробітну плату, наказ про відрахування зі штату суддів, розрахунок стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, довідку ТУДСА.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві розглянуто вищезазначену заяву та винесено рішення №95 від 05.05.2023 про відмову у призначені пенсії. Позивачу відмовлено в призначенні грошового утримання судді у відставці відповідно до частини 2 статті 142 Закону України Про судоустрій і статус суддів у зв`язку із відсутністю спеціального стажу на посаді судді. У рішенні вказано, що згідно наданих документів та індивідуальних відомостей про застраховану особу страховий стаж на дату звернення становить 27 років 10 місяців 10 днів, в тому числі спеціальний стаж на посаді судді становить 17 років.

Вважаючи рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві №95 від 05.05.2023 протиправним, позивач звернувся до суду.

До матеріалів справи також додано: трудову книжку серії НОМЕР_2 від 23 грудня 1994 року; копію наказу від 22.02.2023 №4-ІІ Про відрахування зі штату суду судді ОСОБА_1 ; довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного утримання судді у відставці №265/23 від 27.02.2023, з якої вбачається, що позивачу враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, складає 110 985,60 грн. (посадовий оклад 69366,00 та доплата за вислугу років 60% - 41619,60); розрахунок стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці №02-33/1/2023 від 22.02.2023, в якому вказано, що позивач працювала на посаді помічника голови Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області з 28.09.2001 по 20.10.2005 (04 роки 00 місяців 22 дня) та суддею Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області з 21.10.2005 по 22.02.2023 (17 років 04 місяці 01 день).

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У силу статті 130 Конституції України держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

Згідно зі частиною 1 статті 137 Закону №1402-VIIІ до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; 2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

При цьому, згідно частини 2 статті 137 Закону №1402-VIIІ до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Отже, за вимогами чинного законодавства, яке діяло на час відставки позивача, у зв`язку з набранням чинності Законом України Про Вищий антикорупційний суд № 2447-VIII (далі-Закон №2447), яким внесено зміни до статті 137 Закону № 1402, суддям додатково до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку підлягає зарахуванню стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Абзацом 4 пункту 34 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402-VIII установлено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Обмежень щодо дії цього пункту в часі Законом не встановлено.

Відповідно до статті 131 Закону №2453-VI до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України; 2) члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Згідно з пунктом 11 розділу XIII «Перехідні положення» Закону №2453-VI судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Відповідно до частини 2 статті 7 Закону України «Про статус суддів», чинного на час обрання позивача суддею, на посаду судді може бути рекомендований кваліфікаційною комісією суддів громадянин України, не молодший двадцяти п`яти років, який має вищу юридичну освіту і стаж роботи в галузі права не менш як три роки, проживає в Україні не менш як десять років та володіє державною мовою.

Відповідно до абз. 2 ч. 4 ст. 43 Закону України «Про статус суддів»№2862-ХІІ до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Частиною 6 статті 44 Закону України «Про статус суддів», чинного на час обрання позивача суддею, визначено, що для суддів судів загальної юрисдикції до стажу роботи, що дає право на одержання надбавки до посадового окладу за вислугу років та додаткової відпустки, крім часу роботи на посадах суддів, зараховується час роботи на посадах слідчих, прокурорських працівників, а також інших працівників, яким законом передбачені такі ж пільги.

З аналізу наведених норм слідує, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж роботи судді в галузі права, який вимагався законом як мінімальний для набуття таким суддею права для призначення на посаду судді на дату такого призначення (постанова Великої Палати Верховного Суду від 17 вересня 2020 року у справі № 9901/302/19).

Виражене й закріплене в частині другій статті 137 Закону № 1402-VIII положення (припис) про те, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді, означає, що до стажу роботи на посаді судді і прирівняних до нього стражів роботи (абзац четвертий пункту 34 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII) додається (може додаватися) ще один вид (чи види) роботи (професійної діяльності), який раніше не охоплювався поняттям стажу роботи на посаді судді. Під цим стажем у вимірі чинного законодавчого визначення поняття «стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді» треба розуміти за якісними властивостями вид (види) певної роботи (професійної діяльності) в галузі права, який відрізняється від суддівської і прирівняної до неї роботи та має часові (кількісні) межі (строк роботи) (постанова Великої Палати Верховного Суду від 08 жовтня 2020 року у справі № 9901/537/19).

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 18 листопада 2021 року справа № 9901/15/21 констатує, що вимоги до кандидатів на посаду судді були по-різному визначені законодавством України, що діяло на день їх призначення (обрання) на посаду судді, а тому такі вимоги можуть вважатися виправданою, обґрунтованою та справедливою підставою різниці при вирішенні питання щодо обчислення стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку, залежно від змісту цих вимог, визначених законодавством, яке було чинним на час призначення (обрання) на посаду судді.

Аналогічну правову позицію висловлено Великою Палатою Верховного Суду в постановах від 24 жовтня 2019 року у справі № 9901/2/19, від 17 вересня 2020 року у справі № 9901/302/19.

Період професійної діяльності, що передував призначенню позивача на посаду судді вперше та який зараховано при відставці становить 3 роки, що відповідає трирічному стажу, встановленого статтею 137 Закону № 1402-VIII та статтею 7 Закону України «Про статус суддів».

Також, відставка судді є особливою формою звільнення його з посади та обумовлена наявністю в особи відповідного стажу роботи на посаді судді (Рішення Конституційного Суду України від 15 квітня 2020 року № 2-р(ІІ)/2020).

КСУ в Рішенні від 19 листопада 2013 року № 10-рп/2013 зазначив, що аналіз розділу VIII Конституції України та Закону України від 07 липня 2010 року № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» дає підстави для висновку, що відставка судді є особливою формою звільнення його з посади за власним бажанням та обумовлена наявністю в особи відповідного стажу роботи на посаді судді. Наслідком відставки є, зокрема, припинення суддею своїх повноважень з одночасним збереженням за ним звання судді і гарантій недоторканності, а також набуттям прав на виплату вихідної допомоги та отримання пенсії або щомісячного довічного грошового утримання.

Відповідно до пункту 4 частини 6 статті 126 Конституції України, однією з підстав звільнення судді є подання заяви про відставку або про звільнення з посади за власним бажанням.

Рішення про звільнення судді з посади ухвалює Вища рада правосуддя у порядку, встановленому Законом України Про Вищу раду правосуддя.

За правилами частини 1 статті 116 Закону України від 2 червня 2016 року №1402-VIII Про судоустрій і статус суддів, суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається відповідно до статті 137 цього Закону, має право подати у відставку.

Суд зазначає, що стаж роботи на посаді судді, який дає право на відставку та призначення щомісячного довічного грошового утримання, є єдиним, обраховується та встановлюється (з`ясовується) Вищою радою правосуддя при розгляді заяви про відставку (прийнятті рішення про звільнення) і застосовується, як для прийняття рішення про відставку, так і для встановлення щомісячного довічного грошового утримання та визначення його розміру.

Зазначена правова позиція неодноразова застосовувалася Верховним Судом, зокрема у постановах від 09.11.2018 справі №243/4794/17, від 11.12.2018 у справі №522/5168/17, від 30.01.2020 у справі №592/3694/17, від 23 червня 2022 року справа № 620/6422/20, від 07 листопада 2023 року справа № 520/475/19

Рішенням Вищої ради правосуддя України від 16.02.2023 №54/0/15-23 позивача звільнено з посади судді Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області у зв`язку з поданням заяви про відставку, загальний стаж роботи судді, який дає їй право на відставку, становить 20 років 3 місяці, з яких стажу роботи позивача на посаді судді 17 років 3 місяці та стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), наявність якого відповідно до вимог закону надавала право для призначення на посаду судді, - 3 роки.

Зазначене також підтверджує право позивача на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому при таких обставинах апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення а рішення суду без змін.

Керуючись статями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 14 червня 2023 р. у справі № 200/2198/23 - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 14 червня 2023 р. у справі № 200/2198/23 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та не підлягає касаційному оскарженню до Верховного Суду, крім випадків, встановлених п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено та підписано колегією суддів 20 грудня 2023 року.

Суддя-доповідач: Е.Г. Казначеєв

Судді: І.В. Геращенко

І.Д. Компанієць