Справа № 240/8384/23
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2023-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/8384/23

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Горовенко А.В.

Суддя-доповідач - Смілянець Е. С.

18 грудня 2023 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Смілянця Е. С.

суддів: Драчук Т. О. Полотнянка Ю.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління національної поліції у Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 28 липня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції у Житомирській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

в березні 2023 року позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом, у якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Житомирській області щодо відмови у видачі наказу щодо зарахування старшому дільничному офіцеру поліції відділу дільничних офіцерів поліції превенції Бердичівського районного відділу поліції ГУНП в Житомирській області до стажу служби в поліції для виплати надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки, стажу його служби в органах Державної кримінально-виконавчої служби України;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Житомирській області вчинити дії: зарахувати старшому дільничному офіцеру поліції сектору дільничних офіцерів поліції відділу превенції Бердичівського районного відділу поліції ГУНП в Житомирській області до стажу служби в поліції для виплати надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки, стажу його служби в органах Державної кримінально-виконавчої служби України в розмірі 08 років 03 місяці 16 днів, видавши відповідний наказ.

Житомирський окружний адміністративний суд рішенням від 28.07.2023 позов задовольнив частково. Визнав протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Житомирській області щодо не зарахування ОСОБА_1 до стажу роботи в поліції, що дає право на встановлення надбавки за вислугу років і надання додаткової оплачуваної відпустки, стажу його служби у Державній кримінально-виконавчій службі України за період з 29.01.1999 до 14.05.2007.

Зобов`язав Головне управління Національної поліції в Житомирській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу служби в поліції, що дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки, стаж служби в органах та установах Державної кримінально-виконавчої служби України за період з 29.01.1999 до 14.05.2007. У задоволенні решти позовних вимог, - відмовив.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.

Аргументами на підтвердження вимог скарги зазначає, що Частиною другою статті 78 Закону № 580-VIII визначено чіткий перелік, що зараховуються до стажу служби в поліції.

Вважає, що стаж служби в органах та установах кримінально-виконавчої служби не може бути зарахований до стажу служби в поліції, оскільки вказане не передбачено Законом України "Про Національну поліцію", оскільки Райківська виправна колонія Житомирської області (№37), у якій проходив службу позивач, не підпорядкована Національній поліції України, а відноситься до структури Міністерства юстиції України.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі-КАС України), суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Виходячи з приписів ст.ст. 311, 263 КАС України, вищезазначена апеляційна скарга розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 в період з 29.01.1999 по 14.05.2007 проходив службу у Державній кримінально-виконавчій службі України.

Згідно із витягом з наказу Управління Державного Депаратменту України з питань виконання покарань у Житомирській області №15 о/с від 30 квітня 2007 року, відповідно до п.64 "Ж" (за власним бажанням) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України, старшого лейтенанта внутрішньої служби ОСОБА_1 , начальника відділення соціально-психологічної служби відділу соціально-виховної та психологічної роботи Райківської виправної колонії №73), звільнено з 14.05.2007. Визначено вислугу років на день звільнення в календарному обчисленні 09 років 09 місяців 00 днів, у пільговому обчисленні - 12 років 06 місяців 04 дні.

Відповідно до відомостей з послужного списку №М-101637 в період з 01.10.2007 по 06.11.2015 ОСОБА_1 проходив на службу в органах внутрішніх справ, в подальшому з 07.11.2015 прийнятий на службу в органах Національної поліції.

Наказом Головного управління Національної поліції в Житомирській області №31о/с від 01.03.2019 встановлено стаж служби в поліції, який дає право на встановлення надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки, зокрема майору поліції ОСОБА_1 - 12 років 10 місяців 16 днів.

16.02.2023 позивач звернувся з рапортом до Управління кадрового забезпечення Головного управління Національної поліції в Житомирській області про зарахування до стажу служби в поліції, що дає право на встановлення надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки, стажу служби в Державній кримінально-виконавчій службі України за період з 29.01.1999 по 14.05.2007.

Згідно інформації викладеної в листі №816/12/01-2023 від 14.03.2023 Управління кадрового забезпечення Головного управління Національної поліції в Житомирській області повідомило позивачу про відсутність підстав для зарахування до стажу служби в поліції періодів проходження служби в Державній кримінально-виконавчій службі України.

Не погодившись із відмовою відповідача в зарахуванні до вислуги років у поліції періоду служби в Державній кримінально-виконавчій службі України, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Так, Закон України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року №580-VIII (далі - Закон №580-VIII) визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Відповідно до частин першої, другої статті 59 Закону №580-VIII служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. Час проходження служби в поліції зараховується до страхового стажу, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Приписами статті 78 Закону № 580-VIII передбачено, що стаж служби в поліції дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки.

Частиною другою статті 78 Закону № 580-VIII визначено, що до стажу служби в поліції зараховуються:

1) служба в поліції на посадах, що заміщуються поліцейськими, з дня призначення на відповідну посаду;

2) військова служба в Збройних Силах України, Державній прикордонній службі України, Національній гвардії України, Управлінні державної охорони, Цивільній обороні України, внутрішніх військах Міністерства внутрішніх справ України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки, Державній спеціальній службі транспорту;

3) служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду;

4) час роботи у Верховній Раді України, місцевих радах, центральних і місцевих органах виконавчої влади із залишенням на військовій службі, на службі в органах внутрішніх справ України або на службі в поліції;

5) час роботи в органах прокуратури і суді осіб, які працювали на посадах суддів, прокурорів, слідчих, а також служба у Службі судової охорони;

6) дійсна військова служба в Радянській Армії та Військово-Морському Флоті, прикордонних, внутрішніх, залізничних військах, в органах державної безпеки та інших військових формуваннях колишнього СРСР, а також служба в органах внутрішніх справ колишнього СРСР.

Згідно із пунктом 3 частини другої статті 78 Закону №580-VIII до стажу служби в поліції зараховується служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу.

Відповідно до пункту 5 Прикінцевих положень Кримінально-виконавчого кодексу України від 11 липня 2003 року №1129-IV до законодавчого врегулювання питань проходження служби персоналом органів і установ виконання покарань та його соціального захисту на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої системи поширюються дія статей 22 і 23 Закону України «Про міліцію», а також порядок і умови проходження служби та грошового забезпечення, передбачені для працівників органів внутрішніх справ.

При цьому, частина п`ята статті 23 Закону України від 23 червня 2005 року №2713-IV «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» передбачає, що на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється соціальний захист поліцейських, визначений Законом України «Про Національну поліцію», а також порядок і умови проходження служби, передбачені для поліцейських. Умови і розміри грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці працівників кримінально-виконавчої служби визначаються Кабінетом Міністрів України.

Отже, системний аналіз вище наведених норм чинного законодавства свідчить про те, що фактично законодавець поширив дію усіх норм, які врегульовують порядок і умови проходження служби працівниками органів внутрішніх справ, а в подальшому - поліцейськими, на працівників кримінально-виконавчої служби.

Водночас, сутність службової дисципліни, обов`язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень визначені Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України, затвердженим Законом України від 22 лютого 2006 року №3460-IV.

Зокрема, згідно з преамбулою зазначеного Статуту його дія поширюється на осіб начальницького складу Національного антикорупційного бюро України, осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України та податкової міліції, які повинні неухильно додержуватися його вимог.

Крім того, частиною першою статті 6 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» закріплено, що Державна кримінально-виконавча служба України відповідно до закону здійснює правозастосовні та правоохоронні функції і складається з центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань, його територіальних органів управління, кримінально-виконавчої інспекції, установ виконання покарань, слідчих ізоляторів, воєнізованих формувань, навчальних закладів, закладів охорони здоров`я, підприємств установ виконання покарань, інших підприємств, установ і організацій, створених для забезпечення виконання завдань Державної кримінально-виконавчої служби України.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, спір у даній справі виник з приводу бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо незарахування працюючому поліцейському стажу роботи в органах Державної кримінально-виконавчої служби України до стажу служби в поліції, що дає право на встановлення позивачеві надбавки за вислугу років і надання додаткової оплачуваної відпустки.

Разом з тим, матеріали справи свідчать, що ОСОБА_1 з 29 січня 1999 року по 14 травня 2007 року проходив службу в Державній кримінально-виконавчій службі України на посаді начальника відділення соціально-психологічної служби відділу соціально-виховної та психологічної роботи Райківської виправної колонії №73), йому присвоєно звання старшого лейтенанта внутрішньої служби.

Таким чином, всі обов`язки, обмеження служби в органах внутрішніх справ та поліції, її специфічні умови, порядок та підстави дисциплінарної відповідальності визнані законодавцем тотожними умовам проходження служби персоналом органів і установ виконання покарань.

Подібна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 20.10.2022 у справі №160/11127/20.

Доводи апеляційної скарги, що служба в Державній кримінально-виконавчій службі України відсутня у переліку, визначеному статтею 78 Закону №580-VIII, а тому не може бути зарахована при проведенні перерахунку стажу служби в поліції, який дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років і надання додаткової оплачуваної відпустки, колегія суддів вважає необгрунтованими оскільки чинним на час проходження позивачем служби в органах кримінально-виконавчої служби та виникнення спірних правовідносин законодавством статус осіб, які проходили службу в в органах кримінально-виконавчої служби, прирівнювався до статусу осіб, які перебували на службі в органах внутрішніх справ, а відповідно до пункту 3 частини другої статті 78 Закону №580-VIII до стажу служби в поліції зараховується служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що на позивача, як і на інших працівників кримінально-виконавчої служби (окрім тих, на яких розповсюджується дія Закону України «Про державну службу»), під час проходження ними служби в період, що досліджується, розповсюджується дія нормативно-правових актів органів внутрішніх справ України, а в подальшому - поліції, в тому числі й дія статей 22, 23 Закону України «Про міліцію» та відповідні норми Закону України «Про Національну поліцію», Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року №114, Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України.

Вказане свідчить про наявність законних підстав для задоволення позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності Головного управління Національної поліції в Житомирській області щодо не зарахування позивачу до стажу роботи в поліції, що дає право на встановлення надбавки за вислугу років і надання додаткової оплачуваної відпустки, стажу служби позивача у Державній кримінально-виконавчій службі України за період з 29.01.1999 по 14.05.2007, та зобов`язання відповідача зарахувати ОСОБА_1 до стажу служби в поліції, що дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки, стаж служби в органах та установах Державної кримінально-виконавчої служби України за період з 29.01.1999 до 14.05.2007.

Доводи апеляційної скарги щодо пропуску місячного строку звернення до суду колегія суддів сприймає критично, оскільки наданий до суду першої інстанції наказ Головного управління Національної поліції у Житомирській області №31 о/с від 01.03.2019 не містить відповідної відмітки про ознайомлення позивачем із зазначеним наказом. Таких доказів до суду апеляційної інстанції також не надано, що ставить під сумнів доводи заявника про оголошення зазначеного наказу особовому складу в доступний та зрозумілий для працівників спосіб.

Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою апелянта з висновками суду першої інстанцій по їх оцінці, тому не можуть бути прийняті апеляційною інстанцією.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління національної поліції у Житомирській області залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 28 липня 2023 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Смілянець Е. С.

Судді Драчук Т. О. Полотнянко Ю.П.