Справа № 727/10143/23
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2023-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 727/10143/23

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Слободян Г.М.

Суддя-доповідач - Ватаманюк Р.В.

19 грудня 2023 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ватаманюка Р.В.

суддів: Капустинського М.М. Сапальової Т.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 18 жовтня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора 1 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Чернівецькій області сержанта поліції Козерівської Тетяни Володимирівни, Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

Позивач звернувся із позовом до Шевченківського районного суду м. Чернівці в якому просив скасувати постанову, серії ЕАТ №7683152 від 07.09.2023 у справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1020,00 грн. та закрити провадження по справі.

ІІ. ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 18.10.2023 позов задоволено повністю.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що особою (поліцейським) не було дотримано положень ст. 280 КУпАП, а саме не в повній мірі з`ясовано чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа, в даному випадку позивач ОСОБА_1 , що потягло за собою протиправне притягнення його до адміністративної відповідальності за правопорушення передбачене ч. 6 ст. 122 КУпАП, якого він не вчиняв.

Відтак порушення позивачем ОСОБА_1 вимог п. 8,4 Правил дорожнього руху, у зв`язку з тим, що він перевозив особу з інвалідністю, свідчить про відсутність в діях позивача ознак правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 122 КУпАП.

ІІІ. ДОВОДИ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказав, що судом першої інстанції безпідставно не враховано те, що під час розгляду справи уповноваженою особою, тобто поліцейською Козерівською Т.В. встановлювались підстави, які б надавали права позивачеві зупинитись у визначеному місці. Позивачем було заявлено про відсутність в нього документів, які б надавали йому право на зупинку/стоянку у визначеному місці. Також зазначено, що позивачем не було заявлено під час розгляду справи, що він перевозив особу з інвалідністю.

Відеозаписом із нагрудної камери поліцейської зафіксовано той факт, що пасажиром його авто була дитина та він не заперечував факт вчинення ним даного правопорушення, що свідчить про доведеність висунутих стосовно позивача порушень.

ІV. ВІДЗИВ НА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому вказано, що саме працівники поліції мали встановити всі обставини справи, дослідити не лише наявність у нього відповідного статусу, але й з`ясувати чи є інші обставини, передбачені ч.6 ст. 122 КУпАП, що виключають притягнення особи до адміністративної відповідальності, зокрема чи перевозив позивач осіб з інвалідністю, чого в даному випадку зроблено працівниками поліції не було, що не заперечувалось у суді першої інстанції та не спростовується у апеляційній скарзі.

Вказано, що ні відзив на позов, ні апеляційна скарга не містять заперечень щодо поданих позивачем доказів, які підтверджують факт перевезення ним особи з інвалідністю, або контрдоказів, що спростовують цю обставину.

Також позивач звертає увагу суду на те, що на відеозаписі з бодікамер поліцейських відсутні відомості про паркування транспортного засобу в зоні дії вимог дорожнього знаку 7.17 та/або дорожньої розмітки 1.35 ПДР України, що свідчить про відсутність в діях позивача складу адміністративного правопорушення та є доказом проведення неналежного розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Крім того вказує, що поданий відеозапис не є належним і допустимим доказом у розумінні статті 283 КУпАП, так як в порушення положень зазначеної статті в оскаржуваній постанові не міститься відомостей про те яким саме записом було здійснено фіксацію адміністративного правопорушення.

V. РУХ СПРАВИ У СУДІ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ

Ухвалою суду від 11.12.2023 відкрито апеляційне провадження у справі та призначено справу до апеляційного розгляду на 19.12.2023 на 10:10 год.

Враховуючи, що учасники справи належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи у судове засідання не з`явилися, при цьому в матеріалах справи достатньо доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження на підставі п.2 ч.1 ст.311 КАС України.

VІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

07.09.2023 сержантом поліції першого батальйону другої роти Управління патрульної поліції в Чернівецькій області Козерівською Т.В. складено постанову серії ЕАТ №7683152 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.6 ст.122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1020 гривень.

Як вбачається зі змісту вказаної постанови ОСОБА_1 07.09.2023 в 09 год. 12 хв. керуючи транспортним засобом порушив вимоги дорожньої таблиці 7,17 ПДР України та дорожньої розмітки 1,35 ПДР України, яка позначає місця для паркування індивідуального транспортного засобу осіб з інвалідністю, не будучи такою особою, чим порушив пункт 8,4 ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 6 ст.122 КУпАП.

З письмових пояснень ОСОБА_2 встановлено, що вранці 7 вересня ОСОБА_1 на належному йому транспортному засобі "Honda", дорожній номерний знак НОМЕР_1 , перевозив ОСОБА_2 , який є інвалідом (що підтверджується пенсійним посвідченням серії НОМЕР_2 від 25.11.2022 та довідкою МСЕК №572603), та на прохання останнього зупинився на вул. Поштовій, де ОСОБА_2 пішов по справах, а ОСОБА_1 чекав його, однак надалі виявилось, що необхідності у перевезені ОСОБА_2 немає, про що ОСОБА_1 було повідомлено по телефону.

VІІ. ПОЗИЦІЯ СЬОМОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО АДМІНІСТРАТИВНОГО СУДУ

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції за такими доводами.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993 № 3353-XII учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР).

Згідно з п.1.3. ПДР, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Положенням пункту 8.4 ґ ПДР передбачено, що дорожні знаки поділяються на групи, зокрема, інформаційно-вказівні знаки, які запроваджують або скасовують певний режим руху, а також інформують учасників дорожнього руху про розташування населених пунктів, різних об`єктів, територій, де діють спеціальні правила.

Згідно п. 7.17 ПДР табличка до дорожніх знаків "Особи з інвалідністю" застосовується зі знаками 5.42.15.42.1 "Місце для стоянки", 5.42.25.42.2 "Місце для стоянки" і 5.435.43 "Зона стоянки" для позначення місця (або спеціально відведеної частини майданчика) для стоянки транспортних засобів, на яких установлено розпізнавальний знак "Водій з інвалідністю" відповідно до вимог цих Правил.

Відповідно до п. 1.35 ПДР розмітка 1.35 - позначає місця для паркування індивідуального транспорту осіб з інвалідністю та транспортних засобів, які перевозять осіб з інвалідністю.

Положенням частини шостої статті 122 КУпАП передбачено, що зупинка чи стоянка транспортних засобів на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю (крім випадків вимушеної стоянки), а так само створення перешкод водіям з інвалідністю або водіям, які перевозять осіб з інвалідністю, у зупинці чи стоянці керованих ними транспортних засобів, неправомірне використання на транспортному засобі розпізнавального знака "Водій з інвалідністю" тягнуть за собою накладення штрафу від шістдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Диспозиція наведеної статті передбачає, що відповідальність не настає у разі зупинки чи стоянки транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-8 цього Кодексу.

Статтею ст. 251 КУпАП визначено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з копії оскаржуваної постанови позивач керуючи транспортним засобом порушив вимоги дорожньої таблиці 7.17 ПДР України та дорожньої розмітки 1.35 ПДР України, яка позначає місця для паркування індивідуального транспортного засобу осіб з інвалідністю, не будучи такою особою, чим порушив пункт 8,4 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 6 ст.122 КУпАП.

Згідно матеріалів справи, відповідачем надано суду першої інстанції відеозапис, яким зафіксовано розгляд справи про адміністративне правопорушення.

При цьому вказаним відеозаписом зафіксовано, що здійснюючи розгляд справи працівниками поліції не встановлено чи перевозив позивач осіб з інвалідністю, що прямо передбачено диспозицією частини 6 статті 122 КУпАП, а лише встановлювався факт наявності такого статусу в самого позивача.

Разом з тим, позивачем долучено до позову письмові пояснення ОСОБА_2 , згідно яких 7 вересня ОСОБА_1 на належному йому транспортному засобі «Honda», дорожній номерний знак НОМЕР_1 , перевозив ОСОБА_2 , який є інвалідом (що підтверджується пенсійним посвідченням серії НОМЕР_2 від 25.11.2022 та довідкою МСЕК №572603), та на прохання останнього зупинився на вул. Поштовій, де ОСОБА_2 пішов по справах, а ОСОБА_1 чекав його, однак надалі виявилось, що необхідності у перевезені ОСОБА_2 немає, про що ОСОБА_1 було повідомлено по телефону.

Вказані обставини не були встановлені та враховані працівниками поліції під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Таким чином колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що посадовою особою (поліцейським) не було дотримано положень ст. 280 КУпаП, а саме не в повній мірі з`ясовано чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа, в даному випадку позивач ОСОБА_1 у його вчиненні, що потягло за собою протиправне притягнення його до адміністративної відповідальності за правопорушення передбачене ч. 6 ст. 122 КУпАП, якого він не вчиняв.

При цьому інші твердження позивача, зокрема що на відеозаписі з бодікамер поліцейських відсутні відомості про паркування транспортного засобу в зоні дії вимог дорожнього знаку 7.17 та/або дорожньої розмітки 1.35 ПДР України та що поданий відеозапис не є належним і допустимим доказом, так як в оскаржуваній постанові не міститься відомостей, яким саме записом було здійснено фіксацію адміністративного правопорушення колегія суддів зазначає, що вказані доводи не впливають на правову кваліфікацію спірних правовідносин враховуючи попередні висновки суду.

Відповідно до ст. 286 КАСУ, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи, що відповідачем не доведено вчинення позивачем адміністративного правопорушення та наявності складу правопорушення, внаслідок якого позивача притягнуто до відповідальності колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позову.

VІІІ. ВИСНОВОК ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення, а рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 18 жовтня 2023 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту прийняття і не може бути оскаржена відповідно до частини 3 статті 272 КАС України.

Головуючий Ватаманюк Р.В.

Судді Капустинський М.М. Сапальова Т.В.