Справа № 440/10638/23
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2023-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

18 грудня 2023 р.Справа № 440/10638/23

Суддя Другого апеляційного адміністративного суду Подобайло З.Г., розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду заяву ОСОБА_1 про відвід колегії суддів у справі за апеляційною скаргою Державної установи "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Полтавській області" на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 30.08.2023 по справі 440/10638/23

за позовом ОСОБА_1

до Державної установи "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Полтавській області"

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Другого апеляційного адміністративного суду перебуває справа за апеляційною скаргою Державної установи "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Полтавській області" на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 30.08.2023 року у справі № 440/10638/23 за позовом ОСОБА_1 до Державної установи "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Полтавській області" про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Другого апеляційного адміністративного суду від 03.10.2023 у справі № 440/10638/23 призначено склад колегії суддів: головуючого суддю - Ральченка І. М., суддів: Катунова В. В., Чалого І.С.

Ухвалами Другого апеляційного адміністративного суду від 20.10.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державної установи "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Полтавській області" на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 30.08.2023 року по справі № 440/10638/23 за позовом ОСОБА_1 до Державної установи "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Полтавській області" про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії та призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження.

14.12.2023 до суду надійшла заява ОСОБА_1 , у якій остання просила колегію суддів взяти самовідвід та передати справу № 440/10638/23 на перерозподіл для розгляду іншою судовою колегією.

В обґрунтування вказаної заяви про відвід позивачка посилається на те, що колегією суддів безпідставно відкрито провадження у справі за апеляційною скаргою Державної установи "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Полтавській області", оскільки наявні підстави для повернення апеляційної скарги відповідачу з огляду на підписання скарги особою - Йосипом Бегманом , право якого на вчинення таких дій не підтверджено у встановленому законом порядку. У зв`язку з викладеними обставинами позивачка звернулась до суду із клопотанням про повернення апеляційної скарги відповідачу на підставі ст. ст. 169, 298 КАС України. Вважає , що не розгляд вказаного клопотання, на думку позивача, свідчить про упередженість суду та вчинення дій, які перешкоджають доступу позивача до суду. Звертаючи увагу на те, що до апеляційної скарги відповідачем додано копію довіреності, а у тексті ухвали Другого апеляційного адміністративного суду від 05.12.2023 зазначено, що надано довіреність, позивач вважає, що після відкриття провадження у справі здійснена заміна довіреності, що свідчить про наявність домовленості між судом та стороною відповідача з метою надання відповідачу можливості подати вказаний документ з мокрою печаткою для заміни наявної в матеріалах справи копії. До таких висновків позивач дійшла також на підставі того, що провадження у справі відкрито ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 20.10.2023, натомість питання щодо пропущення позивачем строку звернення до суду із даним позовом порушено судом в ухвалі від 27.11.2023, отже наявністю часового проміжку між зазначеними процесуальними рішеннями суду позивач, крім іншого, доводить вчинення судом дій на користь відповідача, зокрема надання часу для заміни довіреності на підтвердження повноважень відповідача.

Також, на думку позивачки , обставини позасудової домовленості між судом та стороною відповідача підтверджуються фактом здобуття суддею Ральченком І.М. наукового ступеня кандидата юридичних наук шляхом захисту дисертації у Харківському національному університеті внутрішніх справ, що також свідчить про матеріальну та іншу залежність головуючого судді по справі від Міністерства внутрішніх справ України, а отже доводить наявність конфлікту інтересів.

Таким чином, на думку позивача, головуючий суддя прямо заінтересований у результаті розгляду даної справи, а отже є упередженим та необ`єктивним, з огляду на що наявні підстави для відводу колегії суддів.

Враховуючи викладені в заяві обставини та обґрунтування , позивачка просить колегію суддів : головуючого суддю - Ральченка І. М., суддів: Катунова В. В., Чалого І. С. припинити судове свавілля та шельмування, яке полягає у розгляді цієї справи поза межами правового поля, взяти самовідвід з подальшою передачею справи № 400/10638/23 на переразподіл для розгляду іншою судовою колегією.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 15.12.2023 року заяву ОСОБА_1 про відвід колегії суддів у складі головуючого судді Ральченка І.М., суддів Катунова В.В., Чалого І.С. залишено без задоволення. Передано справу для вирішення питання про відвід суддів у порядку, передбаченому ч. 4 ст. 40 КАС України

Заява про відвід передана для вирішення іншим складом суду у порядку, встановленому ч.1 ст. 31 КАС України.

Відповідно до ч.4 ст.40 КАС України якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 31 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Відповідно до ч.8 ст. 40 КАС України суддя, якому передано на вирішення заяву про відвід, вирішує питання про відвід в порядку письмового провадження. За ініціативою суду питання про відвід може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід.

Згідно з ч.11 ст.40 КАС України питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Другого апеляційного адміністративного суду від 15.12.2023 для вирішення питання про відвід визначено суддю Подобайло З.Г., який не входить до складу суду, що розглядає справу.

Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження з урахуванням приписів частини 8 статті 40 Кодексу адміністративного судочинства України.

Дослідивши доводи заяви ОСОБА_1 про відвід колегії суддів, матеріали справи, вважаю заяву необґрунтованою, з огляду на наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Відповідно до ст. 36 КАС України, суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу): 1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі; 2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи: 3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син. дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім і або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді; 5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

Згідно з ч. 3 ст. 39 КАС України, відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Заявляти відвід (самовідвід) після цього дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Зазначаю, що стандарт безсторонності ґрунтується насамперед на тому, що судді мають розглядати справи на основі фактів та згідно з законом, без жодних обмежень, неналежного впливу, спонукання, тиску, погроз чи втручань, прямих чи непрямих, з будь-чийого боку або з будь-якої причини. Також неупередженість стосується способу мислення або ставлення суду до питань і сторін у конкретній справі. Тож слово «неупереджений» передбачає виключення (усунення) розумних та обґрунтованих сумнівів щодо упередженості судді, як реальної, так і суб`єктивної.

Разом з тим, жодна норма національного права не визначає зміст нормативної конструкції «неупередженість» («безсторонність») судді», а тому під час з`ясування основних критеріїв неупередженості вважаю за потрібне керуватися джерелами міжнародного права, зокрема принципами, сформульованими у практиці Європейського суду з прав людини.

Згідно з усталеною практикою Європейського Суду з прав людини наявність безсторонності повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність судді є презумпцією, поки не надано доказів протилежного.

Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.

При визначенні наявності у відповідній справі законних підстав сумніватися в безсторонності певного судді позиція особи, про яку йдеться, має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальне значення при цьому матиме можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими, іншими словами, "має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється". Адже йдеться про необхідність забезпечення довіри, яку суди в демократичному суспільстві повинні вселяти у громадськість (рішення Європейського Суду з прав людини від 10 грудня 2009 року у справі "Мироненко і Мартенко проти України", заява № 4785/02 та рішення Європейського Суду з прав людини від 9 січня 2013 року у справі "Олександр Волков проти України", заява № 21722/11).

Практика цього Суду свідчить, що при об`єктивному підході до встановлення наявності упередженості суду (суддів) повинно бути визначено окремо від поведінки судді, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Коли це стосується органу, який засідає як суд присяжних, то визначається окремо від персональної поведінки його членів, чи існують явні факти, що ставлять під сумнів неупередженість органу в цілому. Так само й у вирішенні питання щодо існування легітимних причин, сумнівів у неупередженості конкретного судді (пункті 45-50 рішення ЄСПЛ у справі "Морель проти Франції"; пункт 23 рішення ЄСПЛ у справі "Пескадор Валеро проти Іспанії") або органу, що засідає у вигляді суду присяжних (пункт 40 рішення ЄСПЛ у справі "Лука проти Румунії"), позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є наявність обґрунтованості сумніву в неупередженості суду (пункт 44 рішення ЄСПЛ у справі "Ветштайн проти Швейцарії"; пункт 30 рішення ЄСПЛ у справі "Пабла Кю проти Фінляндії"; пункт 96 рішення ЄСПЛ у справі "Мікалефф проти Мальти").

ЄСПЛ в пункті 49 рішення у справі "Білуха проти України" вказав, що наявність безсторонності відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно об`єктивного критерію цей суд указує на те, що при вирішенні питання, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (пункт 52 рішення у справі "Білуха проти України").

Отже, не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами. Тобто, відвід повинен бути вмотивований - з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Як убачається зі змісту заяви ОСОБА_1 про відвід колегії суддів , доводи, покладені в її обґрунтування, не дають жодних підстав вважати, що зазначена колегія суддя не є безсторонньою або що суддям бракує неупередженості під час розгляду справи № 440/10638/23.

Так, заява ОСОБА_1 про відвід колегії суддів ґрунтується на незгоді позивача із рішенням колегії суддів про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Державної установи "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Полтавській області" із допущенням, на думку позивача, порушень норм процесуального права.

Зокрема, позивач звертала увагу, що апеляційна скарга підписана завідувачем сектору із соціально-гуманітарних питань Державної установи "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Полтавській області" Бегманом Й.Й., який не уповноважений представляти інтереси відповідача у суді. Наведені обставини, за визначенням позивача, є підставою для повернення апеляційної скарги заявнику, у зв`язку з чим відкриття апеляційного провадження у справі викликає сумнів у неупередженості та об`єктивності суддів та свідчить про наявність підстав для відводу, передбачених ст. 36 Кодексу адміністративного судочинства України.

З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження повноважень завідувача сектору із соціально-гуманітарних питань Державної установи "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Полтавській області" Бегмана Й.Й. щодо підписання апеляційної скарги від імені відповідача надано довіреність від 02.01.2023, підписану начальником Державної установи "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Полтавській області" Олександром Глушком, дійсну по 31.12.2023.

Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань начальником Державної установи "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Полтавській області" є саме Олександр Глушко.

Відповідно до змісту довіреності від 02.01.2023 Бегман Й.Й. наділений повноваженнями підпису від імені довірителя процесуальних документів, які подаються до адміністративних судів.

Тобто, матеріали справи містять належне підтвердження відповідачем повноважень завідувача сектору із соціально-гуманітарних питань Державної установи "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Полтавській області" Бегмана Й.Й. представляти інтереси відповідача, у тому числі від імені Державної установи "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Полтавській області" підписувати апеляційну скаргу у даній справі.

Доводи заявниці про те, що відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Глушко О. та Бегман Й.Й. не є особами, що уповноважені діяти від імені Міністерства внутрішніх справ України, є безпідставними, оскільки відповідачем у даній справі є Державна установа "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Полтавській області", повноваження на представництво інтересів якої і наявні у Бегмана Й.Й .

Також, обґрунтовуючи заінтересованість судді Ральченка І.М. у результаті розгляду справи позивач посилалась на не розгляд її клопотання про повернення апеляційної скарги відповідача.

Крім того, позивач, не погодившись із результатом розгляду її заяви про відвід головуючого судді по справі від 04.12.2023, зазначила, що при вирішенні вказаної заяви судом прийнято два рішення з одного питання, оскільки, визнаючи заяву необґрунтованою ухвалою від 05.12.2023 суд передав справу іншому складу суду, яким ухвалою судді Другого апеляційного адміністративного суду П`янової Я.В. від 06.12.2023 також відмовлено у задоволенні зазначеної заяви.

Вказані обставини, на думку позивача, не відповідають порядку розгляду заяв про відвід.

При цьому, посилання колегії суддів в ухвалі Другого апеляційного адміністративного суду від 05.12.2023 на відсутність підстав для повернення апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 розцінені як доказ протиправних дій суду щодо невчасного розгляду її клопотання та спроба виправити допущені порушення.

Тобто, зміст заяви ОСОБА_1 про відвід зводиться до незгоди заявника з процесуальними діями колегії суддів при розгляді апеляційної скарги та поданих заявником заяв, клопотань, що відповідно до зазначених вище вимог законодавства не може бути підставою для відводу, тоді як жодних посилань на обставини, які за суб`єктивними чи об`єктивними критеріями виключають можливість участі саме колегії суддів : головуючого суддю - Ральченка І. М., суддів: Катунова В. В., Чалого І. С. у розгляді цієї справи, відповідно до ст. 36 та 37 КАС України, заява про відвід не містить.

Тобто, обставини, якими заявник обґрунтовує свою заяву, не викликають обґрунтованих сумнівів у неупередженості, необ`єктивності та заінтересованості в результаті розгляду справи колегії суддів : головуючого суддю - Ральченка І. М., суддів: Катунова В. В., Чалого І. С., оскільки немає жодних доказів, які містили б належні, достатні, допустимі та достовірні дані щодо порушення гарантій неупередженості цієї колегії суддів як з погляду "суб`єктивного критерію", так і з погляду "об`єктивного критерію", яким керується Європейський суд з прав людини.

Слід зазначити, що головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи.

Надаючи оцінку обґрунтованості заяви про відвід колегії суддів колегії суддів : головуючого суддю - Ральченка І. М., суддів: Катунова В. В., Чалого І. С., також звертаю увагу на те, що окрім переліку обставин, які є безумовними підставами для відводу судді, у процесуальному законі також зазначені й виняткові випадки, за яких заявлення відводу a priori не може бути підставою для застосування цього процесуального інституту.

Наведені у заяві про відвід колегії суддів обставини не можуть слугувати підставами для відведення суддів як такі, що викликають сумнів у їх неупередженості, оскільки за правилами частини четвертої статті 36 КАС України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Посилання ОСОБА_1 на наявність змови між судом та стороною відповідача з метою прийняття рішення не на її користь є надуманими та носять характер припущень, існування наведених обставин не підтверджено жодними належними і допустимими доказами, а отже не є підставами для відводу колегії суддів.

Посилання ОСОБА_1 на наявність конфлікту інтересів у судді Ральченка І.М. при розгляді даної справи, оскільки за її висновками суддя є залежним від Міністерства внутрішніх справ України в силу здійснення наукової діяльності та захисту дисертації Харківському національному університеті внутрішніх справ, є особистими міркуваннями та домислами позивача, які не доведені жодними належними доказами.

Тобто, будь-яких доказів, які б підтверджували пряму чи опосередковану заінтересованість колегії суддів : головуючого суддю - Ральченка І. М., суддів: Катунова В. В., Чалого І. С. у результаті розгляду цієї справи або наявність обставин, які викликають сумнів у їх неупередженості при розгляді цієї справи, з матеріалів справи та доводів заяви про відвід не вбачається.

Враховуючи вищевикладене, оскільки підстави для відводу не обґрунтовані, заява про відвід колегії суддів : головуючого суддю - Ральченка І. М., суддів: Катунова В. В., Чалого І. С. у справі № 440/10638/23 не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 36, 37, 39, 40 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід колегії суддів : головуючого суддю - Ральченка І. М., суддів: Катунова В. В., Чалого І. С. у справі № 440/10638/23 - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя (підпис)Подобайло З.Г.