Справа № 200/2047/23
Суддя: Геращенко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2023-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2023 року справа №200/2047/23

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Геращенка І.В., суддів Блохіна А.А., Казначеєва Е.Г., розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення від 18 серпня 2023 року та додаткове рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11 вересня 2023 року у справі № 200/2047/23 (головуючий І інстанції Загацька Т.В.) за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач) в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 стосовно нарахування та виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди у розмірі 100000,00 грн/місяць за період з 01.04.2022 по 16.05.2022 відповідно до Постанови КМУ про «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 №168;

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 стосовно нарахування та виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди у розмірі 100000,00 грн/місяць за період з 17.10.2022 по 14.12.2022 відповідно до Постанови КМУ про «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 №168;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплати ОСОБА_1 додаткову винагороди у розмірі 100000,00 грн/місяць за період з 01.04.2022 по 16.05.2022 з урахуванням фактично виплачених сум відповідно до Постанови КМУ про «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 №168, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п.2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплати ОСОБА_1 додаткову винагороди у розмірі 100000,00 грн/місяць за період з 17.10.2022 по 14.12.2022 з урахуванням фактично виплачених сум відповідно до Постанови КМУ про «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 №168, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п.2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплати ОСОБА_1 компенсацію втрат доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати грошового забезпечення за період з 01.04.2022 року по день її фактичної виплати, відповідно до Закону України від 19.10.2000 року №2050-ІІІ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року №159, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п.2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 18.08.2023 року позов задоволений частково:

- визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та не виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди у збільшеному розмірі (100 000 грн на місяць), передбаченої постановою Кабінету Міністрів України «Про питання деяких виплат військовослужбовцям особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 року № 168, за період з 1 квітня 2022 року по 16 травня 2022 року;

- зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду у розмірі 100 000 грн. (з розрахунку на місяць), передбачену постановою Кабінету Міністрів України «Про питання деяких виплат військовослужбовцям особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 року № 168, за період з 1 квітня 2022 року по 16 травня 2022 року, з урахуванням фактично виплачених сум;

- в задоволенні інших позовних вимог - відмовлено.

Додатковим рішенням від 11.09.2023 року стягнуто з Військової частини за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2500 грн.

Відповідач не погодився з рішенням та додатковим рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального, процесуального права, просив скасувати рішення та додаткове рішення суду, прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Апелянт в частині ненарахування та невиплати додаткову винагороду у розмірі 100000 грн. за період з 1 квітня 2022 року по 16 травня 2022 року зазначив, що у зв`язку з тим, що інформації про існування документів, передбачених абзацом третім пункту 3 Окремого доручення № 912/з/29, що підтверджують участь позивача у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії у період з 1 квітня по 16 травня 2022 року немає, а дії спрямовані на пошук (виявлення) таких документів не дали позитивних результатів, відсутні підстави для видання наказу про виплату додаткової грошової винагороди у розмірі 100000 грн. з розрахунку за місяць за період з 1 квітня по 16 травня 2022 року позивачу, у зв`язку із чим виплата їй додаткової винагороди за цей період здійснювалась у розмірі 30000 грн. пропорційно в розрахунку на місяць.

На думку апелянта, Окреме доручення № 912/з/29 підлягає застосуванню до спірних правовідносин та не підлягає державній реєстрації.

В іншій частині рішення суду не оскаржено.

Щодо стягнення витрат на правничу допомогу апелянт вважає, що відсутні підстави для відшкодування цих витрат, враховуючи відсутність процесуальних документів, складених представником позивача та те, що справа є незначної складності.

Апеляційним судом витребувано у Донецького окружного адміністративного суду справу, який листом повідомив, що зазначена справа зареєстрована через «ЄСІТС», тому в паперовому вигляді відсутня, електронну картку справи можна отримати, витребував справу з ЦБД КП «Діловодство спеціалізованого суду».

За ч.ч. 1, 4 ст. 18 КАС України у судах функціонує Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система. Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система відповідно до закону забезпечує обмін документами (надсилання та отримання документів) в електронній формі між судами, між судом та учасниками судового процесу, а також фіксування судового процесу і участь учасників судового процесу у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

За пп. 15 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України подання, реєстрація, надсилання процесуальних та інших документів, доказів, формування, зберігання та надсилання матеріалів справи здійснюються в паперовій формі (пп. 15.1); розгляд справи у суді здійснюється за матеріалами справи у паперовій формі (пп. 15.3).

Суд проводить розгляд справи за матеріалами судової справи у паперовій або електронній формі в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) (ч. 9 ст. 18 КАС України).

Процесуальні та інші документи і докази в паперовій формі зберігаються в додатку до справи в суді першої інстанції та у разі необхідності можуть бути оглянуті учасниками справи чи судом першої інстанції або витребувані судом апеляційної чи касаційної інстанції після надходження до них відповідної апеляційної чи касаційної скарги (ч. 10 ст. 18 КАС України).

За пп. 5.2 п.5 розділу І Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 17 серпня 2021 року № 1845/0/15-21, електронна копія паперового документа - документ в електронній формі, що містить візуальне подання паперового документа, отримане шляхом сканування (фотографування) паперового документа. Відповідність оригіналу та правовий статус електронної копії паперового документа засвідчуються кваліфікованим електронним підписом особи, що створила таку копію.

Апеляційний суд вважає за можливе здійснити апеляційний перегляд за документами, наявними в підсистемі «Електронний суд».

Відповідно до ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Суд апеляційної інстанції заслухав доповідь судді-доповідача, вивчив доводи апеляційної скарги, перевірив їх за матеріалами справи і дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Позивач є учасником бойових дій згідно посвідчення серії НОМЕР_2 від 21 листопада 2015 року.

Позивач з 06.01.2022 року (запис у військовому квитку серії НОМЕР_3 ) по 10.01.2023 року (витяг з наказу командира ВЧ НОМЕР_1 від 10.01.2023 №10) проходила військову службу на посадах Військової частини НОМЕР_1 .

Згідно наказу командира ВЧ НОМЕР_1 «Про результати службового розслідування» від 29.11.2022 року № 57 у ході проведення службового розслідування стало відомо, що старший солдат ОСОБА_1 колишній начальник групи секретного документального забезпечення служби охорони державної таємниці військової частини НОМЕР_1 , 6 січня 2022 року прибула до розташування штабу військової частини НОМЕР_1 у АДРЕСА_1 , де підписала контракт військовослужбовця та була призначена на посаду начальника групи секретного документального забезпечення служби охорони державної таємниці військової частини НОМЕР_1 .

Крім того, згідно до рапорту та пояснень старшого солдата ОСОБА_1 стало відомо, що з 24.02.2022 року по 25.02.2022 року вона знаходилась за адресою АДРЕСА_1 , де виконувала службові обов`язки.

25.02.2022 року наказом командира Військової частини НОМЕР_1 позивача направлено до Військової частини НОМЕР_4 , де вона знаходилась до 27.02.2022 року.

27.02.2022 року наказом командира Військової частини НОМЕР_1 змінила місце дислокації, її було переведено до комбінату « ІНФОРМАЦІЯ_1 », де вона перебувала до 17.05.2022.

17.05.2022 року військовослужбовці, які знаходились на території заводу « ІНФОРМАЦІЯ_1 », на виконання наказу Президента України, для збереження життя здались у полон, особисту зброю старший солдат ОСОБА_1 здала до штабу військової частини НОМЕР_4 . При виході з заводу Азовсталь солдати російської федерації допитали, обшукали, забрали документи, особисті речі солдата ОСОБА_1 .

17.05.2022 року старший солдат ОСОБА_1 вивезена до селища Оленівка в колонію, де перебувала до 01.10.2022 року.

З 01.10.2022 року по 14.10.2022 року солдат ОСОБА_1 перебувала у колонії воронезької області російської федерації.

З 14.10.2022 року по 17.10.2022 року перебувала у колонії міста Таганрог Ростовської області російської федерації.

17.10.2022 року старший солдат ОСОБА_1 вивезена в Запорізьку область в район селища Василівка, де відбувся обмін військовополоненими, після чого була направлена до Військової частини НОМЕР_5 міста Дніпро, де проходила обстеження до 15.11.2022 року.

15.11.2022 року позивач прибула до Військової частини НОМЕР_1 .

Згідно пояснень сторін та акту службового розслідування з 24 лютого 2022 року по 17 травня 2022 року Військова частина НОМЕР_6 , яка з 27 лютого 2022 року базувалась на території ПрАТ «Металургійний комбінат «Азовсталь» в м.Маріуполь, була безпосередньо залучена до участі у бойових діях та забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення) зазначених заходів, зокрема в м. Маріуполь.

Згідно акту службового розслідування позивач з 17.10.2022 року відповідно до виписного епікризу зі медичної карти стаціонарного хворого № 11232 прибула до військової частини НОМЕР_5 на медичний поглиблений огляд, де перебувала до 15.11.2022 року.

За рапортом від 15 листопада 2022 року та наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 15.11.2022 року № 211 старшого солдата ОСОБА_2 слід вважати такою, що повернулася з лікування та приступила до тимчасового виконання обов`язків за невакантною посадою начальника групи секретного документального забезпечення служби охорони державної таємниці військово частини НОМЕР_1 .

Згідно повідомлення № 6033-22 від 20.10.2022 року Державного підприємства «Український національний центр розбудови миру» в ході збройної агресії російської федерації проти України ОСОБА_1 (старший солдат, в/ч НОМЕР_7 ) перебувала у полоні та була звільнена 17.10.2022 року.

За довідкою ВЛК ВЧ НОМЕР_8 від 14 листопада 2022 № 2624 позивачу проведено медичний огляд та встановлено діагноз про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва): Розлад адаптації у вигляді порушення емоцій і поведінки: помірно виражений тривожно-інсомнічний синдром з виходом в нестійку компенсацію. Захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби. На підставі статті 17-г графи II Розкладу хвороб потребує відпустки за станом здоров`я на 30 (тридцять) календарних днів.

Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 20 жовтня 2022 року № 183 визначено нижчепойменованих осіб рядового, сержантського складу, які до цього часу обліковувались як безвісті зниклі в районі виконання бойових завдань за призначенням та перебувають у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_9 , вважати такими, які звільнені з полону та перебувають на стаціонарному лікуванні у військовій частині НОМЕР_5 з 17 жовтня 2022 року по теперішній час, зокрема: старшого солдата ОСОБА_1 , колишнього начальника групи секретного документального забезпечення служби охорони державної таємниці віськової частини НОМЕР_1 , посадовий оклад 3170 грн. на місяць (9 тарифний розряд), щомісячна премія в розмірі 239% від встановленого посадового окладу, ШПК «головний сержант» , ВОС 992425А; підстава: довідка командира військової частини НОМЕР_5 від 20 жовтня 2022 року № 555/3629.

Наказом командира Ввійськової частини НОМЕР_1 від 15 листопада 2022 року № 211, старшого солдата ОСОБА_1 допущено до тимчасового виконання обов`язків за невакантною посадою начальника групи секретного документального забезпечення служби охорони державної таємниці військової частини НОМЕР_1 .Цим же наказом визначено вважати такими, що вибувають: у відпустку для лікування у зв`язку з хворобою: […] старшого солдата старшого солдата ОСОБА_1 допущено до тимчасового виконання обов`язків за невакантною посадою начальника групи секретного документального забезпечення служби охорони державної таємниці військової частини НОМЕР_1 , у АДРЕСА_2 на 30 діб з 15 листопада 2022 року по 14 грудня 2022 року. Підстава: виписаний епікриз із медичної картки стаціонарного хворого від 15 листопада 2022 року № 11232 (вих. № 2393 від 15 листопада 2022 року), рапорт старшого солдатаХастюрк М.П. (вих. № 2394, 2395 від 15 листопада 2022 року).

Згідно витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 13 грудня 2022 року № 328, з метою виконання вимог Указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію», постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» та внесеною зміною до неї постановою уряду від 7 березня 2022 року № 217, окремого доручення Міністра оборони України від 23 червня 2022 року № 916/з/29, Порядку документального підтвердження (в умовах воєнного стану) безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях та забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, а також підтвердження перебування військовослужбовців в районах проведення зазначених заходів, затвердженого Головнокомандувачем Збройних Сил України 6 березня 2022 року, - наказано виплатити додаткову винагороду на період дії воєнного стану в розмірі 30 000 грн: з 1 квітня по 16 травня, з 17 жовтня по 19 жовтня 2022 року: старшому солдату ОСОБА_1 ; Виплатити додаткову винагороду в розмірі 100 000 грн військовослужбовцям, які захоплені в полон або заручниками, а також, які вважаються зниклими безвісті відповідно до додатку 1 до цього наказу: з 17 травня по 16 жовтня 2022 року: старшому солдату ОСОБА_1 . Вказаний наказ прийнято на підставі наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 29 листопада 2022 року № 57.

За матеріалами справи позивачу нараховано та сплачено (крім інших складових грошового забезпечення) додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168:

- за період з 24 лютого 2022 року по 31 березня 2022 року (не є спірним): у розмірі 100000 грн (із розрахунку на місяць) (зазначене встановлено на підставі пояснень сторін);

- за спірний період з 1 квітня 2022 року по 16 травня 2022 року (пропорційно із розрахунку за місяць 30 000 грн) виплачено у грудні 2022 року: за квітень 2022 року, за травень 2022 року;

- за період з 17 травня 2022 року по 16 жовтня 2022 року (не є спірним) (пропорційно із розрахунку за місяць 100 000 грн) виплачено у листопаді та грудні 2022 року;

- за спірний період з 17 жовтня 2022 року по 14 грудня 2022 року (пропорційно із розрахунку за місяць 30 000 грн) виплачено у грудні 2022 року та січні 2023 року.

Позивач зверталась до ВЧ НОМЕР_1 із заявою стосовно виплати грошової винагороди, у відповідь на яку відповідач у листі від 03.02.2023 року № 509 повідомив, що у Військової частини НОМЕР_1 відсутні документи, передбачені абзацом третім пункту 3 Доручення, які підтверджують участь ОСОБА_1 у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії у період з 1 квітня по 16 травня 2022 року, а дії спрямовані на пошук таких документів не дали позитивних результатів, станом на 02.02.2023 немає можливості видати наказ командира військової частини про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень із розрахунку за місяць за період з 1 квітня по 16 травня 2022 року. Пошук (відновлення) документів, які були втрачені під час безпосередньої участі Військової частини НОМЕР_1 у бойових діях, забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо у м. Маріуполь, продовжуються .

За ч. ч. 1-4 ст. 9 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011-ХІІ) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, а також стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

До складу грошового забезпечення військовослужбовців входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, а також надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань кваліфікованим особовим складом, а також враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування, керівниками розвідувальних органів України.

За п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі - Постанова № 704) грошове забезпечення військовослужбовців, складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії), одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Згідно п. 3 Постанови № 704 виплата грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснюється у порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, розвідувальними органами, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації.

Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України від 7 червня 2018 року № 260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26 червня 2018 року за № 745/32197 (далі - Порядок № 260), врегульовані правила та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам та визначена структура (складові) грошового забезпечення, яка є аналогічною структурі грошового забезпечення, визначеної у ч. 2 ст. 9 Закону № 2011-ХІІ та у п. 2 Постанови № 704.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку із військовою агресією рф в Україні введено воєнний стан із 5 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Указами Президента України від 14 березня 2022 року № 133/2022, від 18 квітня 2022 року № 259/2022«Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», від 22 квітня 2022 року № 259/2022, від 17 травня 2022 року № 341/2022, від 12 серпня 2022 № 573/2022, від 7 листопада 2022 року № 757/2022, від 6 лютого 2023 року № 58/2023, від 1 травня 2023 року № 254/2023, затверджених Законами України «Про продовження дії воєнного стану в Україні» від 15 березня 2022 № 2119, від 21 квітня 2022 року № 2212, від 22 травня 2022 року № 2263, від 15 серпня 2022 року № 2500-IX, від 16 листопада 2022 року № 2738-IX, від 7 лютого 2023 року № 2915-IX (відповідно), строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 5 год 30 хв 26 березня 2022 року строком на 30 діб, з 5 год 30 хв 25 квітня 2022 року строком на 30 діб, з 5 год 30 хв 25 травня 2022 року строком на 90 діб, з 5 год 30 хв 23 серпня 2022 року строком на 90 діб, з 5 год 30 хв 21 листопада 2022 року строком на 90 діб, від 2 травня 2023 року № 3057-ІХ з 5 год 30 хв 20 травня 2023 року строком на 90 діб.

За п. 2 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 визначено військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

28 лютого 2022 року на виконання Указу Президента України № 64/2022, а також Указу Президента України № 69/2022 від 24 лютого 2022 року «Про загальну мобілізацію» Кабінетом Міністрів України була прийнята № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стан» (далі - Постанова № 168).

Згідно п. 1 Постанови № 168 (в редакції чинною станом на час виникнення спірних правовідносин) на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, […] виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 грн, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів [...], - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 грн в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Постановою Кабінету Міністрів України № 793 від 7 липня 2022 року внесено зміни до Постанови № 168, якими, зокрема, доповнено постанову пунктом 2-1, згідно якого порядок та умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів. Вказано, що даний пункт застосовується з 24 лютого 2022 року.

Суд зазначає, що Постановою № 168 не визначено перелік документів, які мають підтверджувати участь військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні здійснення відповідних заходів.

За поясненням відповідача, питання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168, в тому числі перелік на підтвердження участь військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні здійснення відповідних заходів, було врегульовано Окремим дорученням Міністра оборони України від 23 червня 2022 року № 912/з/29 (далі - Окреме доручення), копія якого додана до відзиву на позов.

За п.1 Окремого доручення під терміном «безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії в період здійснення зазначених заходів» (бойові дії та заходи) слід розуміти виконання військовослужбовцем:

бойових завдань у складі військової частини (підрозділу), яка (який) веде воєнні (бойові) дії у складі створених (діючих) угруповань військ (сил) Сил оборони держави (визначених Головнокомандувачем Збройних Сил України або начальником Генерального штабу Збройних Сил України) в районі ведення воєнних (бойових) дій;

бойових (спеціальних) завдань на лінії бойового зіткнення (в межах району виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки)) під час перебування у складі органу військового управління, штабу угруповання військ (сил) або штабу тактичної групи, включеної до складу діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави:

бойових (спеціальних) завдань із всебічного забезпечення діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави безпосередньо в районі ведення бойових дій згідно з бойовими розпорядженнями;

бойових завдань з ведення руху опору на територіях України, тимчасово окупованих (захоплених) противником;

завдань з ведення оперативної (військової, спеціальної) розвідки в районі ведення бойових дій або на територіях України, тимчасово окупованих (захоплених) противником;

бойових завдань з відбиття збройного нападу (вогневого ураження противника) на об`єкти, що охороняються, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою;

бойових завдань з пошуку, виявлення та знешкодження диверсійно-розвідувальних груп, незаконних збройних формувань (озброєних осіб);

виконання бойових завдань з вогневого ураження повітряних цілей;

здійснення польотів у районах ведення воєнних дій, ведення повітряного бою;

здійснення заходів з виводу повітряних суден з під удару противника з виконанням зльоту;

виконання бойових (спеціальних) завдань кораблями, катерами, морськими суднами в морській, річковій акваторії.

Згідно п. 3 Окремого доручення передбачений перелік документів, які підтверджують безпосередню участь військовослужбовців у бойових діях або заходів, згідно якого такими документами є:

- бойовий наказ (бойове розпорядження);

- журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойового донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість (під час охорони об`єкту, на який було здійснено збройний напад);

- рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

Про підтвердження безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах надавати довідку керівника органу військового управління, штабу угрупування військ (сил), штабу тактичної групи, командира військової частини (установи, навчального закладу) до яких для виконання завдань відряджений військовослужбовець.

За п. 4 Окремого доручення керівникам органів військового управління, штабів угрупувань військ (сил), штабів тактичних груп, командирам військових частин (установ, навчальних закладів), що входять до складу діючих угруповань (сил) Сил оборони держави, до яких відряджені військовослужбовці, щомісячно до 5 числа повідомляти органи військового управління, військові частини (установи, навчальні заклади) за місцем штатної служби цих військовослужбовців про дні безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходах за минулий місяць за формою, наведеною в додатку 1 до цього доручення, у про їх безпосередню участь у бойових діях або заходах за попередній місяць.

Згідно п. 5 Окремого доручення виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 грн або 30 000 грн здійснювати на підставі наказів:

командирів (начальників) військових частин (військових навчальних закладів, установ, організацій) особовому складу військової частини;

керівника вищого органу військового управління командирам (начальникам) військових частин.

У цих наказах про виплату додаткової винагороди виходячи розміру 100 000 грн за місяць обов`язково зазначати підстави для його видання з посиланням на бойовий наказ (бойове розпорядження) тощо.

Пунктом 6 Окремого доручення визначено накази про виплату додаткової винагороди за минулий місяць видавати до 5 числа поточного місяця на підставі рапортів командирів підрозділів.

За поясненням відповідача наведене Окреме доручення було обов`язковим для виконання/врахуванням.

За п. 1 Положення про Міністерство оборони України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 671 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 19 жовтня 2016 року № 730), Міністерство оборони України (Міноборони) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України. Міноборони є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, який забезпечує формування та реалізує державну політику з питань національної безпеки у воєнній сфері, сферах оборони і військового будівництва у мирний час та особливий період. Міноборони є центральним органом виконавчої влади та військового управління, у підпорядкуванні якого перебувають Збройні Сили та Держспецтрансслужба.

За п. 8 Положення № 671 Міноборони в межах повноважень, передбачених законом, на основі і на виконання Конституції та законів України, актів Президента України та постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, актів Кабінету Міністрів України видає накази, організовує і контролює їх виконання. Накази Міноборони, які відповідно до закону є регуляторними актами, розробляються, розглядаються, приймаються та оприлюднюються з урахуванням вимог Закону України Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності. Нормативно-правові акти Міноборони підлягають державній реєстрації в установленому законодавством порядку.

Згідно пп. 24 п. 40 Положення Міністр оборони дає обов`язкові для виконання військовослужбовцями, державними службовцями і працівниками апарату Міноборони доручення.

За ч. 3 ст. 117 Конституції України нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, міністерств та інших центральних органів виконавчої влади підлягають реєстрації в порядку, установленому законом.

Згідно п. 1 Указу Президента України «Про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади» від 3 жовтня 1992 року № 493/92 визначено, що з 1 січня 1993 року нормативно-правові акти, які видаються міністерствами, іншими органами виконавчої влади, органами господарського управління та контролю і які зачіпають права, свободи й законні інтереси громадян або мають міжвідомчий характер, підлягають державній реєстрації.

За п.п. 2, 3 Указу Президента України від 3 жовтня 1992 року № 493/92 державна реєстрація провадиться в порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України. Нормативно-правові акти, зазначені в ст. 1 цього Указу, набувають чинності через 10 днів після їх реєстрації, якщо в них не встановлено пізнішого строку надання їм чинності.

За п. 2 Положення про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств, інших органів виконавчої влади, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 грудня 1992 року № 731 (далі - Положення № 731) державній реєстрації підлягають нормативно-правові акти, які містять одну або більше норм, що зачіпають права, свободи, законні інтереси та стосуються обов`язків громадян та юридичних осіб, встановлюють новий або змінюють, доповнюють, скасовують організаційно-правовий механізм їх реалізації, або мають міжвідомчий характер, тобто є обов`язковими для інших органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування, а також юридичних осіб, що не належать до сфери управління суб`єкта нормотворення.

Згідно п. 15 Положення № 731 міністерства, інші центральні органи виконавчої влади направляють для виконання нормативно-правові акти після їх державної реєстрації та офіційного опублікування. У разі порушення цих вимог нормативно-правові акти вважаються такими, що не набрали чинності і не можуть бути застосовані.

Суд зазначає, що Окреме доручення містить норми, які зачіпають права громадян (військовослужбовців) на отримання додаткової винагороди і встановлюють організаційно-правовий механізм реалізації таких прав, отже, виходячи з його змісту, воно підлягало обов`язковій державній реєстрації в Міністерстві юстиції України.

Оскільки Окреме доручення не було зареєстроване в Міністерстві юстиції України, воно не підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Крім того, 25 січня 2023 року Міністерством оборони України прийнято наказ № 44 (зареєстрований в Мінюсті 30 січня 2023 року за №177/39233), яким внесено зміни до Порядку № 260 (Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам), зокрема доповнено Порядок новим розділом: «XXXIV. Виплата додаткової винагороди на період дії воєнного стану».

За п. 2 розділу ХХХІV Порядку № 260 на період дії воєнного стану військовослужбовцям додаткова винагорода згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» виплачується в таких розмірах: 100 000 грн- тим, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), та виконують бойові (спеціальні) завдання (в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах):

під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно;

у районах ведення воєнних (бойових) дій з виявлення повітряних цілей противника;

із здійснення польотів у районах ведення воєнних (бойових) дій, ведення повітряного бою;

у районах ведення воєнних (бойових) дій з вогневого ураження противника у складі підрозділу (засобу) ракетних військ і артилерії;

на території противника (в тому числі на території між позиціями військ противника та своїх військ, тимчасово окупованих (захоплених) противником територіях);

з вогневого ураження повітряних (морських) цілей противника;

з виводу повітряних суден з-під удару противника з виконанням зльоту;

кораблями, катерами, суднами в морській, річковій акваторії (поза межами внутрішніх акваторій портів, пунктів базування, місць тимчасового базування);

у районах ведення воєнних (бойових) дій медичному персоналу медичних частин та підрозділів;

з відбиття збройного нападу (вогневого ураження противника) на об`єкти, що охороняються, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою;

50 000 грн- тим, які виконують бойові (спеціальні) завдання у складі органу військового управління, штабу угруповання військ (сил) або штабу тактичної групи до пункту управління оперативно-стратегічного угруповання військ включно (у тому числі поза районами ведення бойових (воєнних) дій), який здійснює оперативне (бойове) управління військовими частинами та підрозділами, що ведуть воєнні (бойові) дії на лінії бойового зіткнення на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно (в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах).

Перелік цих органів військового управління (управлінь (штабів) угруповань військ (сил)) затверджується Головнокомандувачем Збройних Сил України або начальником Генерального штабу Збройних Сил України;

30 000 грн- військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) (в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань):

у складі діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави, резерву Головнокомандувача Збройних Сил України Сил оборони держави, розгорнутих пунктів управління Генерального штабу Збройних Сил України, які здійснюють управління діючими угрупованнями військ (сил) (далі - завдання у складі угруповань військ (сил), резерву, пунктів управління);

з протиповітряного прикриття та наземної оборони об`єктів критичної інфраструктури згідно з бойовими розпорядженнями;

із всебічного забезпечення діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій згідно з бойовими (логістичними) розпорядженнями.

За п. 4 розділу ХХХІV Порядку № 260 підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях, виконанні бойового (спеціального) завдання або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії у період здійснення зазначених дій або заходів здійснюється на підставі таких документів:

бойовий наказ (бойове розпорядження);

журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад);

рапорт (донесення) командира підрозділу (групи), корабля (судна), катера про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

За п. 3 Наказу № 44 він застосовується з 1 лютого 2023 року.

Крім того, жодних вказівок про те, що винесені Наказом № 44 приписи мають застосовуватись також і щодо правовідносин, що виникли раніше, наказ не містить.

Отже , приписи Наказу Міноборони № 44 також не підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Інших нормативно-правових документів (наказів, доручень), які би встановлювали порядок та умови виплати додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168, та були належним чином зареєстровані, Міністерством оборони України у період з лютого 2022 року по січень 2023 року не видавалось.

Враховуючи те, що протягом спірних правовідносин був відсутній належний підзаконний нормативно-правовий акт щодо встановлення порядку та умов виплати додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168, військовослужбовцям Збройних Сил України, який був зареєстрований в Мінюсті України, суд висновує, що єдиним чинним у спірний період підзаконним нормативно-правовим актом, яким визначались підстави, порядок та умови виплати відповідачем додаткової винагороди, що передбачена Постановою № 168, була лише Постанова.

За п. 1 Постанови № 168 обов`язковою умовою для виплати додаткової винагороди (збільшеної до 100 000 грн) є встановлення факту безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях чи забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки та оборони, відсічі та стримування збройної агресії під час перебування безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів.

На період дії спірних правовідносин не було визначено, які документи підтверджують участь військовослужбовців Збройних Сил України у бойових діях чи у забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії.

За матеріалами справи Військова частина НОМЕР_6 , у складі якої проходить службу позивач, з 27 лютого 2022 року базувалась на території ПрАТ «Металургійний комбінат «Азовсталь» в м. Маріуполь і була безпосередньо залучена до участі у бойових діях та забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення) зазначених заходів, зокрема в м. Маріуполь.

Згідно пп. 2.6 п. 2 розділу І Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23 грудня 2022 року за № 1668/39004, вся територія Маріупольського району Донецької області (в т.ч. м. Маріуполь) віднесена до територій України, які тимчасово окуповані рф.

Факт оточення міста Маріуполь з 2 березня 2022 року військовими формуваннями російської федерації, а також факт ведення на території цього міста у вказаний період запеклих боїв, під час яких військовослужбовці, що перебували на території ПрАТ «Металургійний комбінат «Азовсталь» (в тому числі позивач) постійно піддавалися бомбардуванню та масованим обстрілам, є загальновідомим та не заперечується відповідачем по справі.

Таким чином, у період з 1 квітня 2022 року по 16 травня 2022 року позивач, як і у період з 27 лютого 2022 року по 31 березня 2022 року, за якій їй було сплачено збільшену винагороду (100 000 грн на місяць), виконувала свої військові обов`язки, перебуваючи на тимчасово окупованій території України, на якій велися активні бойові дії.

Враховуючи зазначене, суд першої інстанції дійшов вірного про те, що позивач має право на отримання передбаченої Постановою № 168 збільшеної до 100000 грн. (з розрахунку на місяць) додаткової винагороди.

На підставі викладеного, апеляційний суд погоджує висновок суду першої інстанції про визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та не виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди у збільшеному розмірі (100 000 грн на місяць), передбаченої постановою Кабінету Міністрів України «Про питання деяких виплат військовослужбовцям особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 року № 168, за період з 1 квітня 2022 року по 16 травня 2022 року; зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду у розмірі 100 000 грн. (з розрахунку на місяць), передбачену постановою Кабінету Міністрів України «Про питання деяких виплат військовослужбовцям особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 року № 168, за період з 1 квітня 2022 року по 16 травня 2022 року, з урахуванням фактично виплачених сум.

В іншій частині рішення суду не оскаржено.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Щодо додаткового рішення.

За ч. 3 ст. 252 КАС України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

За п.1 ч. 3 ст. 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

За ч. 3 ст. 134 КАС України визначають, що для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно ч.4 ст.134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

За ч.5 ст.134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно ч. 7 статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Між ОСОБА_1 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 укладено договір про надання юридичних послуг (правової допомоги) №09/08-03 від 09.08.2023.

Предметом договору є правова допомога на умовах та в обсязі визначеним цим договором та чинним законодавством України.

09.08.2023 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 укладено додаткову угоду №1 до договору про надання юридичних послуг (правової допомоги) №09/08-03 від 09.08.2023, якою визначено розмір та порядок оплати юридичних послуг (гонорару) юридичної фірми за надання юридичних послуг (правової допомоги) клієнту у спорі про визнання протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати клієнту додаткової грошової винагороди, відповідно до Постанови КМ України №168 від 28.02.2022, та зобов`язати вчинити певні дії.

21.08.2023 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 підписано акт приймання-передачі наданих послуг до додаткової угоди №1 до договору про надання юридичних послуг (правової допомоги) № 09/08-03 від 09.08.2023.

Згідно з розрахунком розміру винагороди до вказаного акту, адвокатом були надані наступні послуги:

- підготовка клопотання про залишення заяви (відзиву) без розгляду - 1294,50 грн.;

- підготовка заяви про виконання ухвали суду - 1294,50 грн.;

- підготовка додаткових пояснень у справі - 5178,00 грн.;

- підготовка заяви про ухвалення додаткового рішення - 2589,00 грн.;

- гонорар за складність справи - 23301,00 грн.

Разом: 33657,00 грн.

23.08.2023 року фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 виписано рахунок-фактуру №23/08-01 на сплату послуг.

Аналізуючи акт приймання-передачі наданих послуг до додаткової угоди №1 до договору про надання юридичних послуг (правової допомоги) №09/08-03 від 09.08.2023, суд зазначає наступне.

За п.3 ч.3 ст.44 КАС України учасники справи мають право подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб. Відповідно ч.1 ст.164 КАС України у запереченні відповідач викладає свої пояснення, міркування та аргументи щодо наведених позивачем у відповіді на відзив пояснень, міркувань та аргументів і мотиви їх визнання або відхилення.

Тобто, підготовка та подання до Донецького окружного адміністративного суду клопотання про залишення заяви (відзиву) без розгляду, додаткових пояснень у справі, також було правом позивача, та не потребувало обов`язкового подання.

За ч. 6 ст. 134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Суд не може втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта. Водночас, для включення всього розміру гонорару до суми, що підлягає стягненню на користь позивача за рахунок відповідача у разі задоволення позову, судом має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір є розумний та виправданий, що передбачено у ст. 30 Закону № 5076-VI. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Правова позиція Верховного Суду щодо необхідності доведення та врахуванням того чи були витрати на правничу допомогу фактичними, а їх розмір обґрунтованим та розумним викладена, зокрема у постанові від 05.05.2018 року у справі № 821/1594/17.

Верховним Судом в постанові від 19.02.2019 року у справі № 803/1032/18 підкреслюється, що при визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, до предмета доказування у питанні компенсації понесених у зв`язку з розглядом справи втрат на правничу допомогу необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`ємом наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Верховний Суд в постанові від 17 серпня 2022 року у справі № 580/3324/19 дійшов висновку, що визначаючись із відшкодуванням понесених витрат на правничу допомогу, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Верховним Судом у додатковій постанові від 08 березня 2023 року у справі № 873/52/22 зазначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Також, не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи не тільки те, чи були вони фактично понесені, але і оцінювати їх необхідність та неминучість.

Дослідивши документи та враховуючи предмет спору, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що вартість послуг правового характеру у розмірі 33657 грн., що заявлена до стягнення з відповідача є завищеною. Вказані витрати не можна вважати такими, що є неминучими.

Суд першої інстанції при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу, надаючи оцінку співмірності заявленої до повернення позивачем суми коштів із критеріями, встановленими частиною 5 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України виходив з того, що справа відноситься до незначної складності; розгляд справи проведено без участі сторін.

За ч.5 ст.143 КАС України у випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.

Проаналізувавши витрати на надання правової допомоги та враховуючи критерій обґрунтованості та доцільності понесених позивачем витрат, враховуючи об`єм наданих послуг, незначну складність справи та часткове задоволення позову, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про стягнення витрат на професійну правничу допомогу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача в сумі 2500 грн.

Отже, спір за суттю вимог судом першої інстанції вирішений правильно, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, внаслідок чого відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.

Керуючись ст. ст. 250, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 - залишити без задоволення.

Рішення від 18 серпня 2023 року та додаткове рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11 вересня 2023 року у справі № 200/2047/23 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без змін.

Повний текст постанови складений 18 грудня 2023 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати прийняття та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий І.В. Геращенко

Судді: А.А. Блохін

Е.Г. Казначеєв