Справа № 380/18447/23
Суддя: Мартинюк Віталій Ярославович
Дата ухвалення: 2023-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2023 рокусправа № 380/18447/23
Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого-судді Мартинюка В.Я. розглянувши у письмовому провадженні у м.Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просить визнати протиправним і скасувати пункт 1 та пункт 2 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 30.06.2023 року «Про результати службового розслідування» про притягнення майора ОСОБА_1 до дисциплінарної та матеріальної відповідальності.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що службовим розслідуванням не було встановлено фактів розкрадання, знищення чи псування, іншого незаконного витрачання військового та іншого майна. Вказує, що ймовірні припущення щодо можливо неправомірних рішень не можуть бути законною підставою притягнення військовослужбовців до дисциплінарної та матеріальної відповідальності. Службовим розслідуванням не встановлено факту, що майно в сумі 39888, 40 не було використано на облаштування фортифікаційних споруд. В основу висновків комісії покладено факт неможливості (небажання) комісії здійснити перевірку його наявності, оскільки зазначені фортифікаційні споруди в даний час не є підконтрольні військовій частині. Стверджує, що обов`язковою умовою притягнення його до дисциплінарної та матеріальної відповідальності є доведення його вини у порушенні дисципліни та спричиненні матеріальної шкоди. Зазначає, що усі висновки щодо вартості майна здійснені на підставі пояснень осіб у тій чи іншій мірі зацікавлених в результат службового розслідування. Інші документи, які б в порядку визначеному законом підтверджували розмір заподіяної шкоди в матеріалах службового розслідування відсутні. Розслідуванням не встановлено і не доведено фактів протиправної поведінки позивачем, які б спричинили втрату військового майна.

Відповідач у відзиві посилається на те, що підставою для видання оскаржуваного наказу є грубе порушення ним військової дисципліни та неналежне виконання функціональних та посадових обов`язків. Зазначає, що Комісією встановлено грубе порушення позивачем всіх нормативно-правових актів, які врегульовують вимоги належного обліку військового майна в інженерній роті. У період з березня 2022 року по червень 2023 року позивачем не проведено жодних звірок з обліком майна у військовій частині НОМЕР_1 , а також не надано жодного інвентаризаційного акту за його підписом. Вказує, що Комісією встановлено, що позивач не здійснював належний контроль за рухом товарно-матеріальних цінностей інженерної роти, у тому числі за правильним та ощадливим їх витрачанням. Зазначає, що причинами й умовами, які сприяли виникненню нестачі військового майна, є неналежне виконання позивачем службових обов`язків, у тому числі, в частині здійснення неналежного керівництва військовим господарством, відсутності контролю щодо організації та проведення перевірок у встановлені терміни, щодо проведення інвентаризації матеріальних засобів, щомісячної внутрішньої інвентаризації. На момент здійснення, визначеному чинним законодавством стягнень та звільнення позивачем не було відшкодовано залишкову суму заподіяних ним збитків в розмірі 34108, 08 грн. Оскільки позивачем не ставиться під сумнів його обов`язок здійснювати щомісячної звірки даних щодо обліку військового майна отриманого підлеглими військовослужбовцями інженерної роти; у матеріальних справах відсутні докази про здійснення таких звірок за будь-який час виконання ним своїх обов`язків; він вважає, що може нести обмежену матеріальну відповідальність виключно за нестачу особисто отриманого на складі майна, очевидною є завдана шкода державі у зв`язку із неналежним виконанням своїх посадових обов`язків позивачем.

Ухвалою суду від 30.08.2023 року відкрито загальне позовне провадження.

Ухвалою суду занесеною до протоколу судового засідання від 23.10.2023 року продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів.

Ухвалою суду занесеною до протоколу судового засідання від 23.11.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Розглянувши матеріали справи та дослідивши докази, судом встановлено такі обставини.

Наказом начальника Регіонального управління сил територіальної оборони «Захід» №90 від 12.06.2023 року відповідно до п.2 ч.4 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» позивача звільнено з військової служби у відставку за підпунктом «б» (за станом здоров`я).

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) №513 від 18.06.2023 року з метою з`ясування причин та обставин щодо виявлення нестачі майна під час приймання та передачі посади командира інженерної роти військової частини НОМЕР_2 призначено проведення службового розслідування.

Згідно із наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 30.06.2023 року №133 «Про результати службового розслідування» відповідно до вимог ст.85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 21.11.2017 року №608, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13.12.2017 року за №1503/31371, на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 18.06.2023 року №513-АГД «Про проведення службового розслідування» комісією було проведено службове розслідування щодо виявлення нестачі майна під час прийняття майором ОСОБА_1 і здавання лейтенантом ОСОБА_2 посади командира інженерної роти. В ході проведення службового розслідування було встановлено, що під час прийняття лейтенантом ОСОБА_2 і здавання майором ОСОБА_1 посади командира інженерної роти військової частини НОМЕР_1 виявлено нестачу військового майна.

Зазначеним наказом, зокрема, серед іншого, притягнуто до обмеженої матеріальної відповідальності майора ОСОБА_1 та стягнуто з нього всю загальну суму збитків з 9 позицій на загальну суму 39888 грн. 40 коп. відповідно до ч.2 ст.5 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців». Підставою притягнення до матеріальної відповідальності є дійсна шкода військовій частині НОМЕР_1 у формі завданих державі збитків, що спричинені внаслідок грубого порушення виконання ним службових та функціональних обов`язків. Притягнуто до дисциплінарної відповідальності майора ОСОБА_1 та накладено на нього дисциплінарне стягнення сувора догана. Підставами притягнення до дисциплінарної відповідальності є:

- неналежне виконання службових обов`язків, визначених вимогами ст.ст.11,16,58,59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, а також п.п.2.3 3.1.9 Положення про військове (корабельне) господарство, затвердженого наказом Міністерства Оборони України №300 від 16.07.1997 року та іншого наведеного законодавства України, яке стосується обов`язків командира роти вести належним чином ротне господарство, п.7 розділу 17 Інструкції з обліку військового майна у ЗС України, затвердженого наказом МО України від 17.08.2017 року №440;

- неналежне виконання своїх обов`язків, зокрема, в частині не проведення відповідних заходів і дій, що прямо передбачені посадовими обов`язками майора ОСОБА_1 , зокрема, щомісячно (або хоча б двічі на рік проводити в роті повну інвентаризацію матеріальних засобів). З моменту вступу майора ОСОБА_1 на посаду 24.03.2022 року внаслідок халатного ставлення до своїх посадових обов`язків в інженерній роті на момент проведення службового розслідування відсутні і не подані комісії інвентаризаційні описи втрат, нестач або надлишків матеріальних засобів номенклатури інженерної служби за весь 2022 рік, а також за 2023 рік;

- порушення функціональних обов`язків командира роти, відповідно до яких саме командир інженерної роти майор ОСОБА_1 повинен організовувати своєчасне одержання, правильну експлуатацію, збереження, технічне обслуговування і ремонт озброєння, техніки та іншого майна роти;

- невиконання своїх функціональних обов`язків та невжиття елементарних заходів для забезпечення надійного збереження матеріальних засобів, а також не проведення особисто перевірок (планової та раптової) щодо фактичної наявності матеріальних засобів у підлеглих в інженерній роті.

Актом службового розслідування від 30.06.2023 року, на підставі якого було прийнято оскаржуваний наказ, було запропоновано притягнути позивача до обмеженої матеріальної відповідальності та дисциплінарної відповідальності з тих же причин, що зазначені вище в наказі від 30.06.2023 року №133.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 №193 від 02.07.2023 року (по стройовій частині) позивача 02.07.2023 року виключено зі списків особового складу частини та усіх видів забезпечення.

Листом №1626/4061 від 10.07.2023 року відповідач повідомив позивача, що за результатами службового розслідування було прийнято рішення про притягнення його до обмеженої матеріальної відповідальності та стягнути всю загальну суму збитків в розмірі 39888 грн. 40 коп. на підставі завдання дійсної шкоди військовій частині НОМЕР_1 у формі завдання державі збитків, що спричинені внаслідок грубого порушення виконання службових та функціональних обов`язків. Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 12.06.2023 року №90 та наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 02.07.2023 року №193 його було звільнено з військової служби у відставку відповідно до п.2 ч.4 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та виключено зі списків особового складу частини. Станом на момент здійснених в порядку, визначеному чинним законодавством України стягнень, залишкова сума завданих ним збитків становить 34108 грн. 08 коп.

Змістом спірних правовідносин є п.1 та п.2 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 30.06.2023 року №133 «Про результати службового розслідування».

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, судом враховано наступні обставини справи та норми чинного законодавства.

Частиною другою статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Абзацом шостим ст.11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 року №548-XIV (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин; далі Статут), необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців обов`язок знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно.

Відповідно до ст.16 Статуту кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення та провини несуть з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України "Про оборону України" дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом (ст.26 Статуту).

Як передбачено у ст.27 Статуту військовослужбовці, на яких накладається дисциплінарне стягнення за вчинене правопорушення, не звільняються від матеріальної та цивільно-правової відповідальності за ці правопорушення.

Статтею 58 Статуту передбачено, що командир (начальник) є єдиноначальником і особисто відповідає перед державою за бойову та мобілізаційну готовність довіреної йому військової частини, корабля (підрозділу) за забезпечення охорони державної таємниці; за бойову підготовку, виховання, військову дисципліну, морально-психологічний стан, збереження життя і зміцнення здоров`я особового складу; за внутрішній порядок, стан і збереження озброєння, боєприпасів, бойової та іншої техніки, пального і матеріальних засобів; за всебічне забезпечення військової частини, корабля (підрозділу); за додержання принципів соціальної справедливості.

Абзацами восьмим, чотирнадцятим, двадцять четвертим ст.59 Статуту передбачено, що командир (начальник) зобов`язаний: завжди мати точні відомості про особовий склад, озброєння, боєприпаси, бойову та іншу техніку, пальне, матеріальні засоби (кошти), що є у військовій частині, на кораблі (у підрозділі) за штатом, списком і в наявності; організовувати своєчасну видачу всіх видів забезпечення та перевіряти його повноту; вживати заходів для відшкодування матеріальних збитків, заподіяних військовій частині, кораблю (підрозділу).

Пунктом «в» ст.48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 року №551-XIV (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин; далі Дисциплінарний статут), передбачено, що на військовослужбовців може бути накладене таке дисциплінарні стягнення як сувора догана.

Прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини (ст.84 Дисциплінарного статуту).

Службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу (ч.1 ст.85 Дисциплінарного статуту).

Як передбачено частиною першою ст.86 Дисциплінарного статуту, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.

Абзацу першого п.1 розділу ІІ Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 року №608 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин; далі Порядок №608), службове розслідування може призначатися у разі: невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або загрожувало життю і здоров`ю особового складу, цивільного населення чи заподіяло матеріальну або моральну шкоду.

Службове розслідування проводиться для встановлення: неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби; ступеня вини військовослужбовця; порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства; причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення; причин виникнення матеріальної шкоди, її розміру та винних осіб (у разі виявлення факту її заподіяння) (п.3 розділу ІІ Порядку №608).

Відповідно до п.1 розділу V Порядку №608 за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини.

Згідно із п.1 розділу VI Порядку №608 за результатами розгляду акта та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу.

Відповідно до п.6 Положення про порядок обліку, зберігання, списання та використання військового майна у Збройних Силах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.08.2000 року №1225 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин; далі Положення №1225), облік військового майна ведеться з метою отримання даних про його наявність, втрату, нестачу, рух, вартість та якісний (технічний) стан, необхідних для організації матеріально-технічного забезпечення військових частин, встановлення належного контролю за умовами зберігання, доцільністю та ефективністю його використання (витрачання), а також з метою підготовки даних для складення облікових документів та державної статистичної звітності.

Обліку підлягає все військове майно незалежно від його призначення та джерел надходження. Облік військового майна повинен бути своєчасним, достовірним і точним (п.7 Положення №1225).

Як передбачено у п.9 Положення №1225 облік військового майна ведеться шляхом запису (відображення) в книгах (картках) обліку, інших матеріальних носіях інформації (далі - облікові документи) даних про кількість, якісний (технічний) стан, облікові та заводські номери, вартість (ціну) військового майна, а також про його рух, втрату та нестачу.

Згідно із абзацом першим п.11 Положення №1225 кількісний облік військового майна ведеться в натуральних показниках і відповідних одиницях виміру.

Вартісний облік військового майна ведеться в національній валюті України (абзац другий цієї норми).

Відповідно до абзацу п`ятого п.11 Положення №1225 за якісним (технічним) станом військове майно обліковується за категоріями (не більше п`яти), ступенями придатності (придатні, непридатні) або за сортом відповідно до державних стандартів.

Відповідно до абзацу четвертого п.2 Положення про інвентаризацію військового майна у Збройних Силах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.2000 року №748 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин; далі Положення №748), інвентаризація військового майна - перевірка інвентаризаційною комісією фактичної наявності, кількості, якісного стану (категорійності) і комплектності військового майна у підрозділах, на складах, в їдальнях, в парках, майстернях та на інших об`єктах військового (корабельного) господарства, а також звіряння отриманих результатів з даними книг або карток обліку матеріальних цінностей, звітів, службових листів тощо.

Відповідно до абзацу сьомого п.2 Положення №748 нестача військового майна - перевищення кількісних показників обсягу військового майна за даними облікових документів над даними про його фактичну наявність, установленими під час інвентаризації.

Пунктом четвертим Положення №748 передбачено, що інвентаризація військового майна у військовій частині проводиться як планова, так і позапланова у разі перевірки результатів господарської діяльності і документальної ревізії та в інших випадках, коли необхідно встановити наявність військового майна.

Інвентаризації підлягає все військове майно, закріплене за військовими частинами, незалежно від його технічного стану, у тому числі те, що перебуває у ремонті, на реконструкції, модернізації, в запасі, а також передане в оренду (п.6 Положення №748).

Відповідно до п.30 Положення №748 у разі виявлення за результатами інвентаризації надлишку або нестачі військового майна командир (начальник) військової частини призначає розслідування з метою встановлення причин їх виникнення, розміру заподіяної шкоди та винних осіб.

Згідно із п.31 Положення №748 відповідальність за нестачу військового майна несуть матеріально відповідальні особи.

Як передбачено у п.32 Положення №748 заподіяна шкода відшкодовується винними особами у порядку, передбаченому законодавством.

Відповідно до п.2.3Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 16.07.1997 року №300 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин; далі Положення №300), командир військової частини (з`єднання) організовує військове (корабельне) господарство та керує ним. Керівництво він здійснює особисто, через штаб, своїх заступників, начальників родів військ та служб.

Пункт 2.4 Положення №300, серед іншого, передбачає, що організація та ведення військового (корабельного) господарства(господарська діяльність) включає: планування та організацію роботи служб, підрозділів та об`єктів господарського, технічного і медичного призначення, а також безперервне управління та здійснення контролю за цією роботою; витребування, одержання, підвезення, зберігання, видачу та витрату матеріальних засобів і коштів; ведення діловодства, обліку і звітності за всіма видами матеріальних засобів та інші питання забезпечення різноманітної діяльності військових частин (з`єднань).

Видача (відправлення) матеріальних засобів зі складів військової частини підрозділам та окремим військовослужбовцям здійснюється за накладними чи роздавальними відомостями, що виписуються у відповідних службах частини (підп.5.4.16 п.5.4 Положення №300).

Згідно із підп.5.5.1 п.5.5 Положення №300 відповідальність за зберігання матеріальних засобів на складах покладається на відповідних начальників служб, начальників складів (сховищ).

Підпункт 5.5.15 п.5.5 Положення №300, серед іншого, передбачає, що зберігання матеріальних засобів при їх утриманні на складах військових частин (з`єднань) забезпечується: правильним улаштуванням, обладнанням, утриманням та використанням складських приміщень і сховищ; ретельним контролем кількості та якості матеріальних засобів, що надійшли на зберігання у військову частину; високим рівнем професійної підготовки матеріально-відповідальних осіб і суворим дотриманням ними встановлених вимог нормативних актів; постійним спостереженням за технічним та якісним станом матеріальних засобів.

Судом встановлено, що позивача за наслідками проведення службового розслідування щодо виявлення нестачі майна під час здавання позивачем посади командира інженерної роти у військовій частині НОМЕР_1 було притягнуто до обмеженої матеріальної відповідальності у вигляді стягнення загальної суми збитків у розмірі 39888 грн. 40 коп., а також до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення у вигляді суворої догани.

Серед згаданого майна відповідачем у акті службового розслідування від 30.06.2023 року та оскаржуваному наказі зазначено наступні позиції: ложка столова (ціна 1,00, кількість 59, загальна сума 59,00); рукавиці БЗ-1М (ціна 20, кількість 5, загальна сума 100,00); лопата саперна БСЛ-110 (ціна 11,00, кількість 6, загальна сума 66,00); шнур ШВВП 2*15 чорний Expert power (ціна 20,70, кількість 80, загальна сума 1656,00); шнур ШВВП 2*15 Expert power (ціна 23,00, кількість 100, загальна сума 2300,40); шнур ШВВП 2*2,5 Expert power (ціна 36,00, кількість 170, загальна сума 6120,00); подовжувач на котушці ОТК 3 розетки без заземл., 50м, ПВС 2*2,5, 4 кВт (ціна 2825,00, кількість 3, загальна сума 8475, 00); ретро гірлянда на 20 патронів ТМ ITERNA 11 метрів проводу ( ціна 1312,00; кількість 1, загальна сума 1312,00); провід Одескабель 2*4,0 (ціна 66,00, кількість 300, загальна сума 19800,00); всього 39888 грн. 40 коп.

Суд звертає увагу, що, з урахуванням згаданих раніше норм, позивач на своїй посаді зобов`язаний був неухильно утримувати в готовності до застосування закріплене за ним майно, берегти його; здійснювати облік вказаного майна та проводити його інвентаризацію; чітко контролювати його рух у своєму підрозділі; не допускати втрату майна.

Функціональними обов`язками командира інженерної роти військової частини НОМЕР_1 , які наявні в матеріалах справи, також передбачено, що командир інженерної роти, серед іншого, зобов`язаний: підтримувати особовий склад роти, озброєння, бойову та іншу техніку в постійній бойовій готовності; правильно зберігати, використовувати та особисто перевіряти наявність, утримання зброї та техніки роти; вести встановлений облік (знати наявність і стан) озброєння, боєприпасів, техніки, пального, інших матеріальних засобів; організовувати своєчасне одержання, правильну експлуатацію, збереження, технічне обслуговування і ремонт озброєння, техніки, казарменого інвентарю, речового, технічного та іншого майна роти, перевіряти не менш ніж один раз на місяць їх наявність, стан та облік. Результати огляду озброєння, боєприпасів та техніки записувати до книги огляду (перевірки) озброєння, техніки та боєприпасів; один раз на місяць звіряти дані ротного обліку особового складу, а також матеріальних засобів з обліковими даними військової частини НОМЕР_1 .

При цьому, матеріалами справи підтверджується та самим позивачем не заперечується, що ним не проводились жодні перевірки щодо виявлення матеріальних цінностей, ним не надано жодних документів, які б підтверджували наявність та рух уже згаданого майна відповідача, ним не проводились звірки, інвентаризації щодо обліку товарно-матеріальних цінностей, не здійснювався контроль за рухом вказаних цінностей у військовій частині НОМЕР_1 .

Зазначена бездіяльність позивача під час проходження ним військової служби на посаді командира інженерної роти військової частини НОМЕР_1 грубо суперечить уже згаданим нормативно-правовим актам, а також функціональним обов`язкам командира інженерної роти військової частини НОМЕР_1 .

Враховуючи згадані обставини, суд вважає, що у даному випадку вина позивача щодо порушення ним військової дисципліни доведена належними та допустимими доказами, а накладене відповідачем дисциплінарне стягнення є співмірним із виявленим проступком позивача.

Як наслідок, суд вважає, що у спірних правовідносинах відповідачем було правомірно застосовано до позивача дисциплінарне стягнення у вигляді суворої догани.

Відтак, адміністративний позов у цій частині не підлягає задоволенню.

Що стосується притягнення позивача до обмеженої матеріальної відповідальності.

Статтею першою Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» від 21.09.1999 року №1075-ХІV (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин; далі Закон №1075-ХІV), військове майно - це державне майно, закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України (далі - військові частини). До військового майна належать будинки, споруди, передавальні пристрої, всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси, пально-мастильні матеріали, продовольство, технічне, аеродромне, шкіперське, речове, культурно-просвітницьке, медичне, ветеринарне, побутове, хімічне, інженерне майно, майно зв`язку тощо.

Для забезпечення постійного державного контролю за наявністю, якісним станом і ефективністю використання військового майна, закріпленого за військовими частинами Збройних Сил України, щорічно проводиться його інвентаризація згідно з Положенням про інвентаризацію військового майна, яке затверджується Кабінетом Міністрів України (ст.5 Закону №1075-ХІV).

Відповідно до ст.7 Закону №1075-ХІV особи, винні у порушенні вимог цього Закону, притягаються до відповідальності згідно із законом.

Частиною першою ст.1 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» №160-ІХ від 03.10.2019 року (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин; далі Закон №160-ІХ), передбачено, що матеріальна відповідальність - вид юридичної відповідальності, що полягає в обов`язку військовослужбовців та деяких інших осіб покрити повністю або частково пряму дійсну шкоду, що було завдано з їх вини шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків, а також додаткове стягнення в дохід держави як санкція за протиправні дії у разі застосування підвищеної матеріальної відповідальності.

Підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність (ч.1 ст.3 Закону №160-ІХ).

Частиною другою цієї ж норми передбачено, що умовами притягнення до матеріальної відповідальності є: 1) наявність шкоди; 2) протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; 3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; 4) вина особи в завданні шкоди.

Згідно із ч.3 ст.3 Закону №160-ІХ притягнення особи до матеріальної відповідальності за завдану шкоду не звільняє її від дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності, встановленої законами України.

Особа несе матеріальну відповідальність у повному розмірі завданої з її вини шкоди в разі виявлення нестачі, розкрадання, умисного знищення, пошкодження чи іншого незаконного використання військового та іншого майна, у тому числі переданого під звіт для зберігання, перевезення, використання або для іншої мети, здійснення надлишкових виплат грошових коштів чи вчинення інших умисних протиправних дій (п.1 ч.1 ст.6 Закону №160-ІХ).

Як передбачено частиною першою ст.7 Закону №160-ІХ розмір завданої шкоди встановлюється за фактичними втратами на підставі даних бухгалтерського обліку з урахуванням цін, що діють на період розгляду питання про притягнення особи до матеріальної відповідальності. У разі відсутності таких даних розмір шкоди визначається суб`єктами оціночної діяльності відповідно до законодавства або за рішенням суду.

Згідно із ч.2 ст.8 Закону №160-ІХ у разі виявлення факту завдання шкоди командир (начальник) протягом трьох діб після отримання відповідної письмової доповіді посадових (службових) осіб письмовим наказом призначає розслідування для встановлення причин завдання шкоди, її розміру та винних осіб.

Відповідно до ч.6 ст.8 Закону №160-ІХ за результатами проведення розслідування складається акт (висновок), який подається командиру (начальнику), що призначив розслідування, на розгляд. До акта (висновку), складеного за результатами розслідування, додаються довідка про вартісну оцінку завданої шкоди за підписом начальника відповідної служби забезпечення і фінансового органу (головного бухгалтера) військової частини, установи, організації, закладу та/або акт оцінки збитків, що складається суб`єктами оціночної діяльності.

Частиною сьомою цієї ж норми встановлено, що якщо вину особи доведено, командир (начальник) не пізніше ніж у п`ятнадцятиденний строк із дня закінчення розслідування видає наказ про притягнення винної особи до матеріальної відповідальності із зазначенням суми, що підлягає стягненню.

У разі звільнення особи, притягнутої до матеріальної відповідальності, зі служби або у разі, якщо рішення про притягнення до матеріальної відповідальності особи не прийнято до її звільнення зі служби, відшкодування завданої шкоди здійснюється в судовому порядку в разі відмови особи від її добровільного відшкодування або в іншому встановленому законом порядку (ст.12 Закону №160-ІХ).

Наведені норми вказують на те, що особу можна притягнути до матеріальної відповідальності лише за умови сукупного встановлення таких обставин - шкоди та її розміру, протиправної поведінки особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою та вини особи в завданні шкоди.

Крім того, зміст ч.1 ст.1 Закон №160-ІХ, вказує на те що шкода повинна бути спричинена шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків.

Як уже згадувалось раніше, загальна сума заподіяних позивачем збитків, яка зазначена відповідачем, становить 39888 грн. 40 коп.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно із абзацом першим ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Абзацом другим цієї ж норми передбачено, що суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Із раніше встановлених обставин вбачається, що позивач сам звертався до відповідача із рапортом щодо нестачі майна, за наслідками чого було проведено службове розслідування та притягнуто його до обмеженої матеріальної відповідальності.

У вказаному рапорті позивач пояснював, що сталось із окремим майном, яке, серед іншого, зазначене в акті службового розслідування та оскаржуваному наказі.

При цьому, в матеріалах справи відсутні будь-які відомості та самим відповідачем не заперечується, що ним не проводились перевірки з метою підтвердження або спростування тверджень, на які позивач посилається у згаданому рапорті та своїх поясненнях.

Іншими словами, відповідачем не перевірено інформацію зазначену у згаданому рапорті по місцю перебування майна, з метою встановлення наявності, або відсутності такого.

Відтак, відповідачем під час службового розслідування не встановлено однієї з умов, яка дозволяє притягнути особу до матеріальної відповідальності, а саме визначення шкоди та її розміру.

З метою дійсного, об`єктивного притягнення позивача до матеріальної відповідальності у розмірі 39888 грн. 40 коп. відповідач повинен був обґрунтувати саме цю суму належними доказами, що ним зроблено не було.

Крім того, в акті службового розслідування не встановлено якими саме діями спричинена шкода - знищенням, пошкодженням, створенням нестачі, розкраданням або незаконним використанням військового та іншого майна.

Як наслідок під час службового розслідування не встановлено причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) позивача та можливою шкодою.

У цьому контексті слід зазначити про те, що об`єктивна сторона порушення, за яке законодавством визначено дисциплінарну відповідальність, відрізняється від об`єктивної сторони порушення, за яке визначено матеріальну відповідальність.

Так, об`єктивна сторона дисциплінарного проступку передбачає діяння щодо невиконання чи неналежне виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків, а об`єктивна сторона правопорушення, за яку особу можна притягнути до матеріальної відповідальності, - наявність шкоди, протиправної поведінки особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою.

Наведене дозволяє суду прийти до висновку, що під час службового розслідування не було встановлено всіх передбачених умов, за наявності яких особу можна притягнути до матеріальної відповідальності.

Щодо зацікавленості третіх осіб в результаті проведення службового розслідування.

Згадане твердження позивача є лише припущенням, оскільки не підтверджене доказами у справі, а тому не може бути покладене в основу даного рішення.

Судом не беруться також інші твердження сторін, з огляду на встановлені обставини.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що п.1 оскаржуваного наказу не відповідає критеріям правомірності, передбачених п.1 та п.3 ч.2 ст.2 КАС України, а тому підлягає скасуванню.

Відтак, адміністративний позов у цій частині підлягає задоволенню.

В іншій частині у задоволенні позову належить відмовити.

Що стосується судових витрат, то, у відповідності до вимог ст.139 КАС України, такі підлягають стягненню зі сторін спору.

Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-246, 250, підп.15.5 п.15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним і скасувати пункт 1 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 30.06.2023 року за №133 «Про результати службового розслідування» щодо притягнення ОСОБА_1 до обмеженої матеріальної відповідальності та стягнення з нього суми збитків у розмірі 39888 грн. 40 коп.

В іншій частині у задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення через Львівський окружний адміністративний суд, а у разі реєстрації офіційної електронної адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Мартинюк Віталій Ярославович