Справа № 461/7492/23
Суддя: Кузь В. Я.
Дата ухвалення: 2023-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

2-а/465/406/23
Ухвала

про повернення адміністративного позову

"19" грудня 2023 р. м. Львів

Суддя Франківського районного суду м. Львова Кузь В.Я., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Львівського районного упрвління поліції №2 (як це зазначено в позові) про скасування постанови ГБВ №580887 від 27 серпня 2023 року у справі про адміністративне правопорушення, -

встановив:

Позивач звернувся в Галицький районний суд м.Львова з адміністративним позовом до Львівського районного упрвління поліції №2 (як це зазначено в позові) про скасування постанови ГБВ №580887 від 27 серпня 2023 року у справі про адміністративне правопорушення.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 11.09.2023р. адміністративну справу передано за підсудністю до Франківського районного суду м. Львова.

Підстави такого рішення викладені в ухвалі.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.10.2023р., головуючим суддею визначено суддю Кузя В.Я., матеріали отримано суддею 30.10.2023р.

Ухвалою судді Франківського районного суду м. Львова від 03 листопада 2023 року поданий адміністративний позов залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків, допущених при його подачі, який не може перевищувати десять днів з дня отримання позивачем копії ухвали.

Підстави такого рішення викладені в ухвалі.

Крім того, в ухвалі суду зазначено строк для усунення недоліків позовної заяви, вказаних у мотивувальній частині ухвали, а саме десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Через канцелярію суду позивачем подано адміністративний позов з усуненими недоліками, на думку позивача, відповідно до вимог ухвали суду від 03.11.2023р.

Разом з тим, позивачем не усунено недоліки адміністративного позову, зокрема, і надалі не зазначено повне найменування відповідача - Львівське районне управління поліції №2 Головного управління Національної поліції у Львівській області.

В адміністративному позові в порушення вимог п.11 ч.5 ст.160 КАС України надалі відсутнє власне письмове підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Позивачем надалі не долучено оригінал квитанції про сплату судового збору, натомість долучено відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про відсутність джерел/сум нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 29.11.2023р.

Дослідивши адміністративний позов з усуненими недоліками, як це вважає позивач, відповідно до вимог ухвали суду від 03.11.2023р., суд вважає встановленим, що ухвала суду про залишення позовної заяви без руху від 03.11.2023р. не виконана, недоліки позовної заяви не усунено.

При цьому, суд враховує, що надані позивачем відомості з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків в повній мірі не свідчать про відсутність у позивача інших джерел для існування та забезпечення своїх потреб зокрема для сплати судового збору (вклади, нерухоме та рухоме майно з якого отримується дохід, компенсації, сукупний дохід родини, тощо), відсутні документи наявності в позивача статусу малозабезпеченої особи, дохід якої є нижчим від прожиткового мінімуму, що могло б беззаперечно свідчити про його скрутне матеріальне становище.

Верховний Суд у своїй постанові від 15.06.2021 по справі № 504/2642/19 зазначив, що необхідність сплати судових витрат не може визнаватися обмеженням права доступу до суду, оскільки, за змістом положень статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, судові процедури повинні бути справедливими для всіх учасників процесу. Так, згідно прецедентної судової практики ЄСПЛ, інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (KREUZ v. POLAND, N 28249/95, § 59, ЄСПЛ, від 19 червня 2001 року).

Оскільки ухвала про залишення позову без руху в частині виконання вимог ст. ст.160, 161 КАС України не виконана, матеріали позовної заяви підлягають поверненню.

У зв`язку із цим, приходжу до переконання, що позовну заяву слід вважати неподаною та повернути позивачу.

Європейський суд з прав людини зазначив, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (рішення Європейського суду з прав людини від 7 липня 1989 року у справі Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії, № 11681/85, § 35).

Відповідно до п.1 ч.4 ст. 169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Відповідно до позиції Великої Палати Верховного Суду у Постанові від 20.01.2021 № 9901/258/ (11-331заі20), повернення позовної заяви через те, що позивач не виконав вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху та не усунув недоліків такої заяви, обмежує гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції право на доступ позивача до суду, але не порушує цього права і не нівелює його суті. Зазначене повернення позовної заяви забезпечує юридичну визначеність у правовідносинах суду з позивачем, який не виконав вимог чинної ухвали

Відповідно до ч.8 ст. 169 КАС України, повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

На підставі наведеного, керуючись ст.169 КАС України,-

постановив:

Матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Львівського районного упрвління поліції №2 (як це зазначено в позові) про скасування постанови ГБВ №580887 від 27 серпня 2023 року у справі про адміністративне правопорушення повернути позивачу.

Роз"яснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

На ухвалу суду може бути подано апеляційну скаргу протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В. Кузь