Справа № 643/9239/23
Суддя: Жук А.В.
Дата ухвалення: 2023-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

19 грудня 2023 року

м. Київ

справа №643/9239/23

адміністративне провадження № К/990/42578/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Жука А.В.,

суддів: Мельник-Томенко Ж.М., Мартинюк Н.М.,

перевірив касаційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 28 вересня 2023 року

та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 06 грудня 2023 року

у справі №643/9239/23

а позовом ОСОБА_1

до інспектора 4 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Соловйова Владислава Віталійовича

про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, у якому просив скасувати постанову серії ЕАТ № 7652093 від 02 вересня 2023 року у справі про адміністративне правопорушення, винесену інспектором 4 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Соловйовим В.В., закрити провадження у справі.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова 28 вересня 2023 року, залишеною без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 06 грудня 2023 року, позовну заяву ОСОБА_1 повернуто позивачу.

18 грудня 2023 року на адресу Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 28 вересня 2023 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 06 грудня 2023 року у справі №643/9239/23.

Заявник касаційної скарги, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просить рішення судів скасувати повністю і передати справу до суду першої інстанції для розгляду по суті.

Предметом касаційного оскарження є ухвала суду першої інстанції, залишена без змін постановою суду апеляційної інстанції, про повернення позовної заяви.

У відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити з таких підстав.

Згідно з частиною другою статті 328 КАС України у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції про забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, ухвали, зазначені в пунктах 3, 4, 5, 12, 13, 17, 20 частини першої статті 294 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Отже, за приписами частини другої статті 328 КАС України ухвала суду першої інстанції про повернення заяви позивачеві, після її перегляду в апеляційному порядку, та постанова суду апеляційної інстанції за наслідками її перегляду, можуть бути оскаржені в касаційному порядку.

Разом з тим, відповідно до частини третьої статті 333 КАС України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про повернення заяви позивачеві (заявникові), а також судових рішень у справах, визначених статтями 280, 281, 287, 288 цього Кодексу, якщо рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не може мати значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

За такого правового врегулювання та обставин справи, оскарження судового рішення в касаційному порядку можливе лише у випадку, якщо розгляд такої скарги може мати значення для формування єдиної правозастосовної практики.

Перевіряючи матеріали касаційної скарги Верховним Судом встановлено, що зміст ухвалених у цій справі оскаржуваних судових рішень та доводи, викладені у касаційній скарзі, не дають підстав для висновку, що рішення суду касаційної інстанції за наслідком розгляду касаційної скарги матиме значення для формування єдиної правозастосовчої практики у застосуванні норм процесуального права у такій категорії адміністративних справ.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі № 543/775/17, у якій відступила від висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові від 13 грудня 2016 року (провадження № 21-1410а16), сформулювала правову позицію, відповідно до якої: особи, стосовно яких ухвалено рішення про накладення адміністративного стягнення, є платниками судового збору у розумінні Закону України «Про судовий збір», а у випадку незгоди із судовим рішенням, прийнятим за наслідками розгляду справи цієї категорії, позивач та відповідач як рівноправні сторони в адміністративній справі мають право оскаржити це рішення в апеляційному порядку і вказаний Закон винятків чи застережень щодо сплати судового збору за оскарження таких судових рішень не містить.

Велика Палата Верховного Суду у цій справі звернула увагу, що відповідно до положень статей 3, 5 Закону України «Про судовий збір» серед осіб, які мають пільги щодо сплати судового збору, немає таких, які б звільнялися від сплати судового збору за подання до суду позовної заяви на постанову про накладення адміністративного стягнення, чи виключали б позовну заяву на постанову про накладення адміністративного стягнення з об`єктів оплати судовим збором.

Розмір судового збору, який підлягає стягненню у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (частина п`ята статті 4 Закону України «Про судовий збір»). Інших видів платежів (зокрема, у вигляді державного мита) у випадку звернення особи до суду цей закон не передбачає.

Отже, за системного, цільового та граматичного тлумачення до наведеного законодавчого регулювання відносин, пов`язаних зі сплатою судового збору, Велика Палата Верховного Суду в контексті фактичних обставин справи та зумовленого ними застосування норм процесуального права зазначила, що у справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення у розумінні положень статей 287, 288 КУпАП, як і в інших справах, які розглядаються судом у порядку позовного провадження, слід застосовувати статті 2-5 Закону України «Про судовий збір», які пільг за подання позовної заяви, відповідних скарг у цих правовідносинах не передбачають.

Велика Палата Верховного Суду указала, що з огляду на необхідність однакового підходу у визначенні розміру судового збору, який підлягає застосуванню у справах щодо накладення адміністративного стягнення та справляння судового збору, він складає за подання позовної заяви 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом спору у справі № 543/775/17 була, серед іншого, законність постанови від 19 серпня 2017 року серії АР № 483366 про адміністративне правопорушення, якою на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 425,00 грн за порушення частини другої статті 122 КУпАП.

У цій справі предметом спору також є постанову серії ЕАТ № 7652093, у справі про адміністративне правопорушення, винесену інспектором 4 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Соловйовим Владиславом Віталійовичем.

Отже, правові висновки Великої Палати Верховного Суду у справі № 543/775/17 є застосованими при вирішенні спірних правовідносин, оскільки правовідносини у цих справах є подібними.

Враховуючи відсутність обґрунтування впливу наслідків розгляду цієї скарги на формування єдиної правозастосовної практики у застосуванні норм процесуального права, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою необхідно відмовити.

Керуючись статтями 3, 333 КАС України

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 28 вересня 2023 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 06 грудня 2023 року у справі №643/9239/23.

Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями є остаточною та оскарженню не підлягає.

СуддіА.В. Жук Ж.М. Мельник-Томенко Н.М. Мартинюк