Справа № 420/8977/23
Суддя: Ступакова І.Г.
Дата ухвалення: 2023-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2023 р.м. ОдесаСправа № 420/8977/23

Головуючий в 1 інстанції: Хом`якова В.В. Дата і місце ухвалення: 14.09.2023р., м. Одеса
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого Ступакової І.Г.

суддів Бітова А.І.

Лук`янчук О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14 вересня 2023 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

В квітні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ГУ ПФУ в Одеській області, ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, в якому просила суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Дніпропетровській області про відмову у призначенні пенсії №30 від 22.03.2023р.;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Одеській області здійснити ОСОБА_1 призначення та виплату пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 з 16 березня 2023 року із зарахуванням до стажу роботи за Списком № 2 періоду роботи на посаді медичної сестри в інфекційному відділенні та центру (інфекційних захворювань) з 04.04.1989р. по 26.10.2000р. в 411 військовому госпіталі;

- звернути рішення до негайного виконання в межах суми стягнення за один місяць.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначала, що рішенням ГУ ПФУ в Дніпропетровській області №30 від 22.03.2023р. їй незаконно відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 з посиланням на відсутність пільгового стажу роботи. При цьому, територіальним органом ПФУ за наданими документами не зараховано до пільгового період роботи ОСОБА_1 з 04.04.1989р. по 26.10.2000р. на посаді медичної сестри в інфекційному відділенні, оскільки в наданій довідці №548/773 від 10.02.2023р. відсутня інформація про роботу за Списком №2. Позивач стверджувала, що відомості про її роботу на відповідній посаді у вказаний період підтверджено записами трудової книжки (записи 7, 8, 9), яка є основним документом, що підтверджує стаж роботи. Уточнюючі довідки повинні надаватися лише у випадку відсутності відповідних записів у трудовій книжці. Спеціальний стаж ОСОБА_1 за Списком №2 становить більше 10 років, тому вона має право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах при досягненні 55 років відповідно до п.2 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 14.09.2023р. позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення про відмову у призначенні пенсії №30 від 22.03.2023р., прийняте ГУ ПФУ в Дніпропетровській області.

Зобов`язано ГУ ПФУ в Дніпропетровській області здійснити ОСОБА_1 призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 з 16 березня 2023 року із зарахуванням до стажу роботи за Списком №2 періоду роботи з 04.04.1989р. по 26.10.2000р. на посаді медичної сестри в інфекційному відділенні та центру (інфекційних захворювань) в 411 військовому госпіталі.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 1073,60 грн. судового збору.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ГУ ПФУ в Дніпропетровській області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на не правильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення від 14.09.2023р. з ухваленням по справі нового судового рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 .

В своїй скарзі апелянт зазначає, що при вирішенні спору судом першої інстанції не надано належної правової оцінки посиланням відповідача на те, що при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 надання уточнюючих характер роботи довідок є обов`язковим, оскільки в трудовій книжці зазвичай відсутні відомості про зайнятість особи в шкідливих умовах протягом повного робочого дня, не зазначається характер виконуваної роботи, розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи. Відповідних відомостей не містять ні надана ОСОБА_1 трудова книжка, а ні довідка №548/773 від 10.02.2023р.

Також, апелянт посилається на те, що робота у шкідливих та важких умовах після 21.08.1992р. зараховується до пільгового стажу, якщо право підтверджене результатами атестації робочого місця. В наданих ОСОБА_1 документах відсутні відомості про атестацію її робочого місця. Відповідно до розрахунку стажу, наданого позивачем до суду, вищевказаний період її роботи віднесений до спеціального стажу працівників охорони здоров`я, на який розповсюджуються положення п. «е» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Посилається апелянт і на те, що судом першої інстанції необґрунтовано зобов`язано ГУ ПФУ в Дніпропетровській області здійснити ОСОБА_1 призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 з 16 березня 2023 року, оскільки позивач територіально відноситься та на обліку перебуватиме в ГУ ПФУ в Одеській області.

ОСОБА_1 подала письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому просить скаргу відповідача залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін.

Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.3 ч.1 ст.311 КАС України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 16.03.2023р. ОСОБА_1 звернулася до ГУ ПФУ в Одеській області із заявою щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

До заяви позивач додала: диплом про навчання НОМЕР_1 ; архівну довідку №К-803/926 від 18.11.2022р. про нарахування заробітної плати з квітня 1989 року по жовтень 2000 року; довідку №3/3547 від 16.09.2020р. про заробітну плату для обчислення пенсії; архівну довідку №К-14/13 від 16.01.2023р. про роботу у 411 Окружному військовому госпіталі з 04.04.1989р. по 26.10.2000р. на посаді «медичної сестри інфекційного відділення», «медичної сестри-анестезіста» центру (інфекційних захворювань); довідку №548/1438 від 15.03.2023р.; довідку №548/773 від 10.02.2023р. про період роботи у 411 Окружному військовому госпіталі; довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру; заяву про спосіб виплати пенсії; свідоцтво про народження дитини НОМЕР_2 ; свідоцтво про шлюб НОМЕР_3 ; паспорт громадянина України; трудову книжку НОМЕР_4 .

Відповідно до п.п.4.1 та 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005р. №22-1, заяву позивача за принципом екстериторіальності передано для розгляду до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області.

Рішенням ГУ ПФУ в Дніпропетровській області №30 від 22.03.2023р. ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 з підстав відсутності пільгового стажу роботи. До пільгового стажу за Списком №2 не зараховано періоди роботи з 04.04.1989р. по 26.10.2000р., оскільки в наданій довідці №548/773 від 10.02.2023р. відсутня інформація про роботу за Списком №2.

Не погоджуючись з правомірністю вказаного рішення ОСОБА_1 оскаржила його в судовому порядку.

Задовольняючи частково позов суд першої інстанції виходив з того, що період роботи позивача з 04.04.1989р. по 26.10.2000р. в 411 військовому госпіталі на посаді медичної сестри в інфекційному відділенні та центру (інфекційних захворювань), яка відноситься до Списку №2, підтверджується записами її трудової книжки. Суд зазначив, що Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637, на який посилається ГУ ПФУ в Дніпропетровській області в обґрунтування своїх дій, поширюється саме на випадки відсутності трудової книжки або записів у ній. Трудова книжка ОСОБА_1 заповнена відповідно до положень внесення записів до неї та містить відомості про періоди роботи позивача в інфекційному відділенні госпіталю. Що стосується атестації робочих місць, то суд першої інстанції прийняв до уваги висновки Великої Палати Верховного Суду, наведені у постанові від 19 лютого 2020 року по справі № 520/15025/16-а, про те, що особи, які зайнятті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списком №2 відповідно до пункту «б» статті 13 Закону №1788-ХІІ.

Судом встановлено, що спеціальний стаж позивача за Списком № 2 становить більше 10 років, тому вона має право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно п.2 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». А відтак, за висновками суду, належним способом захисту прав позивача у спірних правовідносинах буде зобов`язання ГУ ПФУ в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 з дати звернення її з відповідною заявою, тобто з 16.03.2023р.

Надаючи правову оцінку таким висновкам суду першої інстанції колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ст.9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003р. №1058-IV (далі Закон №1058-IV) відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Частиною першою статті 114 Закону №1058-IV передбачено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Відповідно до п.п.2 ч.2 ст.114 Закону №1058-IV працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Аналогічні за своїм змістом положення визначено п.«б» ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

За приписами п.2 Розділу XV «Перехідні положення» Закону №1058-IV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Згідно пунктів 1-3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993р. №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи.

У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. (п.20 Порядку №637)

Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005р. №383 затверджено Порядок застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, пунктом 3 якого передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992р. та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992р.

Згідно п.10 Порядку №383 для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993р. №637.

Аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку №2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці (з 21.08.1992р.), яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці.

Списком №2, затвердженим постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956р. №1173, (застосовується до пільгової роботи до 31.12.1991р.), в розділі XXVI «Заклади охорони здоров`я» передбачено, що правом на пенсію за Списком №2, серед інших, мали молодший медичний персонал в туберкульозних та інфекційних установах.

Постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991р. №10 (застосовується до 11.03.1994р.) передбачено, що правом на пенсію за Списком №2 користуються працівники зазначені у розділі XXIV «Установи охорони здоров`я та соціального забезпечення», зокрема, молодший та середній медичний персонал в туберкульозних та інфекційних установах, відділеннях, кабінетах.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994р. №162 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» (застосовується до 16.01.2003р.) затверджено Список №2 виробництв, цехів, професій, посад і показників з шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, в якому у розділі XXIV «Установи охорони здоров`я та соціального забезпечення» передбачено, серед інших, робітники, які безпосередньо обслуговують хворих у туберкульозних та інфекційних установах, відділеннях, кабінетах: середній медичний персонал, молодший медичний персонал.

Наданими ОСОБА_1 документами, зокрема, трудовою книжкою, архівними довідками, підтверджено її стаж роботи на посаді медичної сестри в інфекційному відділенні та центру (інфекційних захворювань) з 04.04.1989р. по 26.10.2000р. в 411 військовому госпіталі.

Як стверджує апелянт, з наданих документів неможливо встановити зайнятість на відповідній роботі протягом повного робочого дня, характер виконуваної роботи, розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи. У зв`язку з цим, обов`язково має бути надана уточнююча довідка підприємства.

Колегія суддів критично ставиться до таких доводів апелянта.

Так, встановити найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи територіальний орган ПФУ може з Списків, про які зазначено вище та які були чинними у відповідні періоди.

Надання уточнюючої довідки не визначено чинним законодавством обов`язковим за наявності відповідних записів у трудовій книжці, які, як слідує зі змісту спірного рішення ГУ ПФУ в Дніпропетровській області про відмову у призначенні пенсії №30 від 22.03.2023р., не досліджувалися відповідачем.

Більше того, частиною 3 статті 44 Закону №1058-ІV органам Пенсійного фонду надано право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Отже, у разі сумніву органу, що призначає пенсію, у належності та обґрунтованості поданих заявником документів, в нього є право перевірити надані заявником документи шляхом звернення до установ, підприємств, організацій, де працював заявник, із відповідними запитами. Проте, відповідачем не здійснено жодних дій, спрямованих на отримання відомостей, додаткових документів, на підставі яких можна було б додатково підтвердити пільговий стаж ОСОБА_1 .

Що ж до посилань апелянта на відсутність відомостей про атестацію робочого місця позивача, то колегія суддів звертає увагу на наступне.

Постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992р. №442 «Про Порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці» затверджено Порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці, відповідно до п.п.1-4 якого атестація робочих місць за умовами праці проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров`я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому.

Основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між роботодавцем і працівниками у галузі реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Атестація проводиться згідно з цим Порядком та методичними рекомендаціями щодо проведення атестації робочих місць за умовами праці, що затверджуються Мінсоцполітики і МОЗ.

Атестація проводиться атестаційною комісією, склад і повноваження якої визначаються наказом по підприємству, організації, в строки, передбачені колективним договором, але не рідше ніж один раз на п`ять років.

Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

Таким чином, атестація робочого місця є важливим запобіжником порушень у забезпеченні належних умов праці на підприємствах, в організаціях та установах. Проте, розуміючи положення пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» - «за результатами атестації робочих місць» як обмежувальний захід при призначенні пільгової пенсії, держава покладає відповідальність за непроведення атестації, та відповідно, надмірний тягар, на пенсіонера (позивача у цій справі).

Велика Палата Верховного Суду у рішенні від 19.02.2020 у справі №520/15025/16-а, сформулювала правовий висновок, згідно з яким особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списком №2. При цьому, на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.

В подальшому такі висновки Великої Палати Верховного Суду неодноразово враховано Верховним Судом, зокрема, у постановах від 26.03.2021р. по справі №562/2103/16-а, від 08.09.2022р. по справі №200/8337/20-а, від 25.05.2022р. по справі №560/5334/20, від 18.02.2022р. по справі №360/4639/20.

На підставі викладеного у сукупності колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність рішення ГУ ПФУ в Дніпропетровській області №30 від 22.03.2023р. та його скасування.

Поряд з цим, колегія суддів не може погодитися з висновком суду першої інстанції про зобов`язання ГУ ПФУ в Дніпропетровській області призначити пенсію ОСОБА_1 з огляду на наступне.

Перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною 2 статті 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - ключовим завданням якого є здійснення правосуддя.

Відповідно до ч.4 ст.245 КАС України, у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, і давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, що належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Статтею 58 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та готує документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії, зокрема прийняття відповідного рішення, оскільки прийняттю такого рішення передує дослідження та аналіз відповідного стажу роботи особи, що звернулася за призначенням пенсії; перевірка та оцінка наданих доказів на предмет їх прийнятності та достатності.

Приймаючи рішення №30 від 22.03.2023р. ГУ ПФУ в Дніпропетровській області не виконало свого обов`язку щодо всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів, передусім, відомостей трудової книжки позивача, а також не скористалося правом звернення до установи, де працювала заявник, із відповідними запитами щодо підтвердження пільгового стажу її роботи при наявності відповідних сумнівів щодо цього (характер роботи, зайнятість протягом повного робочого дня, тощо).

За наведених обставин, висновок суду першої інстанції про наявність підстав для зобов`язання призначити позивачу пенсію, на думку колегії суддів, є передчасним.

Колегія суддів враховує, що органи Пенсійного фонду України застосовують принцип екстериторіальності при опрацюванні заяв про призначення та перерахунки пенсій, що передбачено постановою правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020р. №25-1 «Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України», суть якого полягає в опрацюванні заяв про призначення пенсій територіальними органами Пенсійного фонду України в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де було прийнято заяву та де проживає особа.

В даному випадку заява позивача про призначення пенсії за віком розглянута за принципом екстериторіальності ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, за результатом якої прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії, яке оскаржується в рамках даної справи.

Відтак, відповідальним за опрацювання заяви позивача та прийняття відповідного рішення є, в даному випадку, визначений у встановленому порядку територіальний орган Пенсійного фонду ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, а тому саме на нього має бути покладено й обов`язок відновлення порушених прав позивача.

З огляду на встановлені обставини колегія суддів доходить висновку, що належним способом захисту прав позивача у спірних правовідносинах буде зобов`язання ГУ ПФУ в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 16.03.2023р. про призначення пенсії з урахуванням правової оцінки, наданої судом.

Згідно п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до ст.317 КАС України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на зазначене колегія суддів вважає, що постановлене Одеським окружним адміністративним судом рішення від 14.09.2023р. підлягає скасуванню в частині зобов`язання ГУ ПФУ в Дніпропетровській області призначити позивачу пенсію за віком з ухваленням в цій частині нового судового рішення.

В іншій частині оскаржуване рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Оскільки дана справа, у відповідності до п.3 ч.6 ст.12 КАС України, є справою незначної складності, тому постанова суду апеляційної інстанції, відповідно до ч.5 ст.328 КАС України, в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.2 ч.1 ст.315, ст.ст. 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області задовольнити частково.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14 вересня 2023 року скасувати в частині задоволення вимог позову ОСОБА_1 про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 з 16 березня 2023 року із зарахуванням до стажу роботи за Списком №2 періоду роботи з 04.04.1989р. по 26.10.2000р. на посаді медичної сестри в інфекційному відділенні та центру (інфекційних захворювань) в 411 військовому госпіталі.

Ухвалити в цій частині нове рішення, яким зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 16 березня 2023 року про призначення пенсії з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.

В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14 вересня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Повний текст судового рішення виготовлений 19 грудня 2023 року.

Головуючий: І.Г. Ступакова

Судді: А.І. Бітов

О.В. Лук`янчук