Справа № 480/9877/23
Суддя: Н.В. Савицька
Дата ухвалення: 2023-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 грудня 2023 року Справа № 480/9877/23
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Савицької Н.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м.Суми адміністративну справу №480/9877/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
2) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зарахувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_1 до загального страхового стажу:
- період роботи з 09.11.1987 по 18.04.1988 в колгоспі «Прогрес» Гречанівської сільської ради Гадяцького району Полтавської області,
- період отримання матеріальної допомоги по безробіттю з 24.10.2003 по 20.04.2004,
Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що позивачем було подано заяву про призначення пенсії на пільгових умовах. Розглянувши вказану заяву, відповідач прийняв оскаржуване рішення, яким відмовив у призначенні пенсій та зарахуванні стажу, не зарахувавши частину наявного у позивача пільгового стажу. Позивач вважає рішення про відмову у призначенні пенсії протиправним, оскільки право на зарахування спірного стажу підтверджується наданими документами, у зв`язку з чим просить суд задовольнити позов.
Ухвалою суду від 12.09.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області проти позову заперечує, у відзиві на позов просить відмовити в задоволенні позовних вимог, зазначивши, що до пільгового стажу позивача не зараховані вищезазначені періоди роботи, у зв`язку із ненаданням первинних документів та документів для перевірки.
Дослідивши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи та об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
З матеріалів справи судом встановлено, що 25 липня 2023 року позивач - ОСОБА_1 - подав до відділу обслуговування громадян № 6 (сервісний центр) управління обслуговування громадян головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області заяву про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 3 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», як чоловіку, який працює трактористом-машиністом і безпосередньо зайнятий у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі (а.с. 15).
У вказаному рішенні відповідач зазначив:
"Гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 25.07.2023 звернувся до управління із заявою про призначенням пенсії за віком на пільгових умовах, як трактористу-машиністу, надавши наступні документи: трудову книжку, військовий квиток, довідки про стаж, рішення Комісії з питань підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії, свідоцтво про народження, паспорт, код.
До загального страхового стажу не зараховано:
- період роботи з 09.11.1987 по 18.04.1988рр в колгоспі згідно записів трудової книжки № НОМЕР_2 , оскільки відсутня довідка про відпрацьовані вихододні та встановлений мінімум;
- період отримання матеріальної допомоги по безробіттю з 24.10.2003 по 20.04.2004 рр. згідно записів трудової книжки № НОМЕР_2 , оскільки не підтверджено, що виплата матеріальної допомоги по безробітно здійснювалося у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації.
Згідно акту перевірки від 01.06.2023 №1800-1004-06/4784 здійснено перевірку відповідності первинних документів змісту довідки про факт роботи на пільгових умовах від 23.01.2023 №2, виданої ТОВ "Перше Травня". Перевіркою встановлено, що довідка №2 від 23.01.2023 підлягає замінні, до пенсійної справи не надано замінену довідку, пільговий стаж згідно вищезазначеної довідки зараховано умовно.
Згідно акту перевірки від 08.06.2023 №1800-1004-1/5034 здійснено перевірку відповідності первинних документів змісту довідки про факт роботи на пільгових умовах від 06.02.2023 №02-06/23/01, виданої ТОВ Охтирка м`ясокомбінат, за період роботи з 01.12.2015 по 31.07.2017 рр. В акті перевірки зазначено, що перевірити первинні документи про безпосередньо зайнятість на протязі повного польового періоду в рослинництві та на протязі календарного року в тваринництві за період з грудня 2015 по липень 2017 року неможливо, в зв`язку з ненаданням документів для перевірки. Також перевірити безпосередню зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції на протязі повного польового періоду в рослинництві або на протязі календарного року в тваринництві неможливо, в зв`язку з ненаданням первинних документів. Пільговий стаж згідна вищезазначеної довідки не зараховано.
Аналіз наданих документів гр. ОСОБА_1 показує, що пільговий стаж роботи в якості тракториста-машиніста становить 16 років 10 місяців 27 днів, період проходження строкової військової служби 2 роки 0 місяців 9 днів, загальний стаж роботи в якості тракториста-машиніста, підтверджений в установленому законодавством порядку, становить 18 років 11 місяців 06 днів, якого недостатньо для призначення пільгової пенсії.
Загальний страховий стаж становить 29 років 04 місяців 21 днів.
Управлінням прийнято рішення: відмовити гр. ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком відповідно до пункту 3 частини 2 статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, в зв`язку з відсутністю необхідної тривалості стажу роботи в якості тракториста-машиніста, підтвердженого в установленому законодавством порядку.
Зазначене рішення може бути оскаржене у порядку, визначеному ст. 105 ЗУ Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, відповідно до законодавства про звернення громадян, а також у судовому порядку."(а.с. 16-17).
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі та в межах повноважень у спосіб, що передбачений, як Конституцією, так і Законами України.
Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон № 1058-IV) (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Щодо спірного періоду роботи позивача з 09.11.1987 по 18.04.1988 в колгоспі «Прогрес» Гречанівської сільської ради Гадяцького району Полтавської області, суд зазначає наступне.
Згідно із ч. 1 ст. 24 Закону № 1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Частиною 4 вказаної статті Закону № 1058 передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637).
Згідно п. 1 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Відповідно до п. 3 Порядку № 637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Отже, аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Тобто, надання уточнюючих довідок та інших документів підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пенсійне забезпечення.
Водночас, відповідно до пункту 1 Порядку видачі та ведення трудових книжок колгоспників, затверджених постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 № 310 (далі -Порядок № 310), основним документом про трудову діяльність членів колгоспу є трудова книжка колгоспника.
Відповідно до пункту 2 Порядку № 310 трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспу з моменту їх вступу в члени колгоспу.
До трудової книжки колгоспника, зокрема, заносяться: відомості про колгоспника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про роботу: призначення на роботу, переведення на іншу роботу, закінчення роботи; відомості про трудову участь: прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, його виконання (пункт 5 Порядку № 310).
Згідно пункту 6 Порядку № 310 всі записи в трудовій книжці засвідчуються у всіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженої правлінням колгоспу особи та печаткою.
За приписами частини другої статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення», при обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.
З аналізу наведеної норми вбачається, що у разі виконання членом колгоспу встановленого мінімуму трудової участі в колективному господарстві за відповідний рік або невиконання мінімуму трудової участі з поважних причин, зарахуванню до трудового стажу колгоспника підлягає повний календарний рік, за який виконано відповідний мінімум трудової участі або визнано його не виконання таким, що відбулось з поважних причин.
Дослідженням трудової книжки колгоспника ОСОБА_1 № НОМЕР_2 від 16.12.1986 підтверджується, що:
- запис № 3 - 09 листопада 1987 року позивач прийнятий в члени колгоспу «Прогрес» Гадяцького району Полтавської області, протокол № 14 від 09.11.1987;
- запис № 4 - 18 квітня 1988 року позивач звільнений з членів колгоспу «Прогрес» згідно поданої заяви, ппотокол № 4 від 18.04.1988 (а.с. 7).
У трудовій книжці позивача на стор. 18-19 наявні записи про трудову участь ОСОБА_1 в громадському господарстві колгоспу «Прогрес». Зокрема, зазначено, що у 1987 році прийнятий колгоспом річний мінімум трудової участі у громадському господарстві - 42, виконання позивачем річного мінімуму трудової участі у громадському господарстві -42.
У 1988 році прийнятий колгоспом річний мінімум трудової участі у громадському господарстві - 70, виконання позивачем річного мінімуму трудової участі у громадському господарстві - 70 (а.с. 8).
Тобто позивач повністю відпрацював норми трудоднів, встановлені колгоспом, відповідні записи наявні у трудовій книжці, а тому позивач має право на зарахування до його страхового стажу всього періоду роботи з 09.11.1987 по 18.04.1988 в колгоспі «Прогрес» Гречанівської сільської ради Гадяцького району Полтавської області.
Посилання представника Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на відсутність довідки про відпрацьовані вихододні та встановлений мінімум суд вважає безпідставним, адже як свідчать записи в трудовій книжці колгоспника ОСОБА_1 № НОМЕР_2 від 16.12.1986, позивач відпрацював норми трудоднів.
Разом з тим, суд зазначає, що станом на час внесення частини спірних записів діяла Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, затверджена постановою від 20.06.1974 № 162 Державного комітету СРСР по праці і соціальним питанням (далі - Інструкція № 162).
Пунктом 1.4 Інструкції № 162 визначалося, що питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання та обліку, регулюються постановою Ради Міністрів СРСР та ВЦРПС від 06.09.1973 № 656 «Про трудові книжки працівників та службовців» (далі - Порядок № 656) та цією Інструкцією.
Відповідно до пункту 18 Порядку № 656 відповідальність за організацію робіт з ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. Відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання та видачу несе спеціально уповноважена особа, що призначається наказом (розпорядженням) керівника підприємства, установи, організації. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а у передбачених законом випадках іншу відповідальність.
Крім того, суд зазначає, що відповідно до пункту 13 Порядку № 310 відповідальність за організацію робіт з ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок покладається на голову колгоспу.
Відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання та видачу несе спеціально уповноважена правлінням колгоспу особа.
За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок посадові особи несуть відповідальність відповідно до статуту та правил внутрішнього розпорядку колгоспу, а у передбачених законом випадках іншу відповідальність.
Таким чином, власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на його особисті права.
Так, відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 21.02.2018 у справі № 687/975/17, згідно якої на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства та не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист.
На переконання суду, відповідач отримавши документи про призначення пенсії належним чином не надав оцінку записам та відомостям трудової книжки, які в сукупності дають підстави для зарахування записів трудової книжки до страхового стажу позивача.
Разом з тим, частиною 3 статті 44 Закону № 1058 передбачено, що органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.
Щодо спірного періоду отримання матеріальної допомоги по безробіттю з 24.10.2003 по 20.04.2004, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Період, протягом якого особа, яка підлягала загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню на випадок безробіття, отримувала допомогу по безробіттю (крім одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності), допомогу по частковому безробіттю, допомогу по частковому безробіттю на період карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та матеріальну допомогу у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації, включається до страхового стажу.
У статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від №1788-XII від 05.11.1991 (далі - Закон № 1788-XII) визначені види трудової діяльності, що зараховується до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію. У пункті «а» ч. 3 цієї статті вказано, що до стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.
Таким чином, суд зазначає, що пенсійним законодавством передбачено зарахування періоду одержання допомоги по безробіттю до страхового стажу чи стажу роботи, який дає право на трудову пенсію.
Як було встановлено раніше, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка (ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення»).
У трудовій книжці колгоспника ОСОБА_1 № НОМЕР_2 від 16.12.1986 на стор. 16-17 маються записи:
- запис № 17 від 24.10.2003 - розпочато виплату матеріальної допомоги по безробіттю, наказ 031024 від 24.10.2003,
- запис № 18 від 20.04.2004 - припинено виплату матеріальної допомоги по безробіттю, наказ 040421 від 21.04.2004 (а.с. 9).
Тому наявні всі підстави для включення до загального страхового стажу позивача період отримання матеріальної допомоги по безробіттю з 24.10.2003 по 20.04.2004.
Положеннями ст. 62 Закону України „Про пенсійне забезпечення" встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Зазначеній нормі відвідає пункт 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі по тексту Порядок № 637).
Так, згідно з п.1 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Пунктом 20 зазначеного Порядку передбачено, що у тих випадках, коли у трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств або організацій. В довідці має бути вказано: період роботи, що зараховується до спеціального стажу: професія або посада, характер роботи: розділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включаються цій період роботи, первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Зі змісту вказаної норми вбачається, що довідки мають надаватися в разі, коли взагалі відсутні відомості в трудовій книжці про працю громадян у спірний період, що визначає його право на пенсію на пільгових умовах.
Зі змісту спірного рішення вбачається, що підставою для відмови позивачу у зарахуванні вказаного періоду до періоду, який дає право на призначення пільгової пенсії стала відсутність необхідних документів для підтвердження стажу роботи позивача на посаді тракториста-машиніста, а саме первинних документів.
Судом встановлено, що в трудовій книжці колгоспника ОСОБА_1 № НОМЕР_2 від 16.12.1986 на стор. 56-57 маються записи:
- запис № 34 від 01.12.2015 - ТОВ «Охтирка м`ясопродукт», прийнятий на посаду тракториста, наказ № 150 від 01.12.2015,
- запис № 35 від 31.07.2017 - звільнений з роботи за власним бажанням, згідно ст. 38 КЗпП України, наказ № 40-к/ос від 31.07.2017 (а.с. 11).
На підтвердження цього періоду роботи позивач також подав до органу пенсійного фонду довідку ТОВ «Охтирка м`ясопродукт» № 02-06/23/01 від 06.02.2023, в якій зазначено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працював в господарстві з 01.12.2015 по 31.07.2017 трактористом-машиністом сільськогосподарського виробництва і був безпосередньо зайнятий у виробництві сільськогосподарської продукції протягом повного польового періоду в рослинництві (а.с. 14).
Відповідно ст. 139 КАС України судові витрати в тому числі і судовий збір підлягають відшкодуванню в разі задоволення позову, або пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи задоволення позовних вимог, суд вважає необхідним стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача суму судового збору в розмірі 1073,60 грн.
Керуючись ст.ст. 2, 77, 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задовольнити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.В. Савицька