Справа № 380/14909/23
Суддя: Гавдик Зіновій Володимирович
Дата ухвалення: 2023-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

з питань закриття провадження у справі

18 грудня 2023 рокусправа № 380/14909/23
Львівський окружний адміністративний суд, суддя Гавдик З.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі № 380/14909/23 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

На розгляд до Львівського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , в якій позивач просить:

- Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 «індексації-різниці» грошового забезпечення у розмірі 3842,43 грн. в місяць за період з 01.03.2018 року по 29.12.2018 року.

- Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 «індексацію-різницю» грошового забезпечення у розмірі 3842,43 грн. в місяць за період з 01.03.2018 року по 29.12.2018 року.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на те, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 15.04.2022 було вирішено питання права позивача на нарахування та виплату так званої «поточної» індексації грошового забезпечення за період проходження служби. Проте, позивач вважає, що відповідачем протиправно не було нараховано та виплачено ще «індексацію-різниці» відповідно до вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, виходячи з фіксованої величини у кожному місяці 3744,61 грн. Вважає такі дії відповідача протиправними, просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Ухвалою судді від 04.07.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження.

На адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому проти позову заперечив. В обґрунтування заперечень зазначив, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 28.09.2020 у справі №380/5879/20 зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 31.05.2016 по 29.12.2018, з урахуванням виплачених сум.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17.11.2020 Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Львівського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2020 року у справі № 380/5879/20 без змін.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 15.04.2022 у справі №380/14479/21 зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період 30.05.2016 по 28.02.2018 з урахуванням базового місяця січень 2008 року та з 01.03.2018 по 29.12.2018 з урахуванням базового місяця березень 2018 року відповідно до вимог Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078, та здійснити виплату з урахуванням виплаченої суми.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 07.07.2022 апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 задоволено частково. Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2022 року у справі №380/14479/21 скасовано в частині позовних вимог про визнання протиправними дій та зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 29 грудня 2018 року з урахуванням базового місяця березень 2018 року відповідно до вимог Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, та здійснити виплату з урахуванням виплаченої суми, й ухвалити постанову, якою відмовити в задоволенні вказаних позовних вимог.

У решті рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2022 року у справі №380/14479/21 залишено без змін.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 22.12.2022 Постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 07 липня 2022 року у справі № 380/14479/21 залишено без змін.

Таким чином, відповідач зазначає, що позивач вирішив обійти рішення вищевказаних судів, та повторно подав заяву з тим самим пердметом спору та з тих самих підстав переназвавши вимогу на «індесацію-різниці», якої немає в жодних законодавчих актах чи Законах України.

Вважає, що відповідачем правомірно та з урахуванням вимог нормативно-правових актів здійснено нарахування та виплату індексації позивачу у спірний період. Просив у задоволенні позову відмовити.

Крім цього, просить відмовити у відкритті провадження у справі, у зв`язку з тим що позивач звернувся до суду з вимогами, які вже були предметом судового розгляду у справі №380/14479/21.

З огляду на те, що розгляд цієї справи здійснюється у спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) суд вирішив розглянути питання щодо закриття провадження у порядку письмового провадження.

При вирішенні питання про закриття провадження суд керується таким.

Згідно з частиною першою статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист визначеним шляхом.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Закриття провадження у справі у цьому разі можливе за умови, що рішення, яке набрало законної сили, ухвалене за результатами розгляду тотожного позову, в якому збігаються сторони, предмет і підстави позовів.

Предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення.

Підстави адміністративного позову - це фактичні та юридичні обставини публічно-правового спору, які обґрунтовують можливість подання такого позову, це факти, які відповідно до норм матеріального права вказують на наявність (відсутність) між позивачем та відповідачем спірних правовідносин. Відтак, для встановлення тотожності підстав позову визначальне значення має коло обставин та фактів, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги. Не є зміною підстав адміністративного позову викладення одних і тих же обставин, але в іншій стилістичній формі або із зазначенням обставин, які були відомі заявникові під час подання ним первісної заяви, але були названі ним інакше.

Визначаючи підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.

Згідно з позицією, висловленою Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 11-257заі18, тотожними визнаються позови, у яких збігаються сторони, предмет і підстава, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників адміністративного процесу, вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду в тотожній справі, що набрало законної сили, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення. Після набрання рішенням законної сили сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ті ж позовні вимоги й з тих же підстав.

Тобто, достатньою та необхідною правовою підставою для закриття провадження у справі на підставі пункту 4 частини першої статті 238 КАС України є одночасна сукупність наступних умов: тотожність спору (підстави, предмет позову та сторони співпадають); наявність постанови чи ухвали, якими завершено розгляд справи; набрання судовим рішенням в іншій справі законної сили.

З відомостей автоматизованої системи «Діловодство спеціалізованого суду» судом встановлено, що ОСОБА_1 вже звертався до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 , у якому просив:

- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо врахування травня 2016 року та липня 2016 року, як місяців за якими здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базових місяців) при нарахуванні індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 30.05.2016 року по 28.02.2018 року;

- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо не врахування вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078 при нарахуванні та виплаті індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 в період з 01.03.2018 року по 29.12.2018 року;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та доплату індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 30.05.2016 року по 28.02.2018 року в сумі 68 739,40 грн., із застосуванням січня 2008 року як місяця за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця);

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та доплату індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.03.2018 року по 29.12.2018 року в сумі 38 176,41 грн., із урахуванням вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078.

На обґрунтування цих позовних вимог позивач зокрема вказував, що відповідачем у період з 01.03.2018 по 14.01.2019 протиправно проігноровано вимоги абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 та починаючи з 01 березня 2018 року не виплачував позивачу індексацію грошового забезпечення.

У мотивувальній частині рішення Львівського окружного адміністративного суду у справі №380/14479/21 зокрема зазначено :

«…

Однак, на переконання суду відповідач у межах спірних правовідносин безпідставно оминув норми абзаців третього, четвертого, шостого пункту 5 Порядку № 1078 в частині вирішення питання про наявність підстав для виплати позивачу індексації його грошового забезпечення у місяці підвищення доходу (березень 2018 року), не встановив, чи перевищує розмір підвищення грошового доходу позивача суму індексації, що склалася у місяці підвищення такого доходу, у зв`язку з чим дійшов необґрунтованого висновку про відсутність підстав для виплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з березня 2018 року по листопад 2018 року, згідно долученого до матеріалів справи довідки-розрахунку.

З урахуванням викладеного вище та встановлених обставин справи суд констатує, що нарахування позивачу суми індексації грошового забезпечення в період з 30.05.2016 по 28 лютого 2018 року з врахуванням базового місяця травень 2016 року та липень 2016 року, а не січень 2008 року, не свідчить про належне та у повному обсязі виконання відповідачем свого обов`язку, передбаченого Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядку № 1078 в частині нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення за спірний період.

Разом з тим, вимоги про зобов`язання військової частини виплатити суму індексації в розмірі сумі 68 739,40 грн та в сумі 38 176,41 грн, задоволенню не підлягають, оскільки нарахування сум є виключними дискреційними повноваженнями відповідача, а тому в цій частині позовних вимог слід відмовити.

Суд зазначає, що нарахування індексації належить до безпосередніх повноважень відповідача як роботодавця та оскільки така індексація позивачу не нараховувалася, суд позбавлений можливості стягнути на користь позивача її суму.

Таким чином, визначення розміру індексації грошового забезпечення, який підлягає виплаті на користь позивача належить до компетенції відповідача і суд не має повноважень здійснювати її розрахунок до моменту його проведення відповідачем. Суд наділений лише повноваженнями перевірити правильність такого розрахунку у контексті застосування нормативно-правових приписів, що регулюють спірні правовідносини.

Оскільки на даний час нарахування та виплата на користь позивача індексації грошового забезпечення не здійснювалося з вказаним базовим місяцем, суд вважає, що відсутні порушені права позивача щодо правильного нарахування на його користь відповідачем індексації грошового забезпечення, які підлягають захисту в судовому порядку.

У відповідності до п. 10 ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права ст.1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

Відповідно до частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Суд також враховує, що відповідач здійснив виплату індексації грошового забезпечення позивача у розмірі 3001,24 грн.

Отже, аналізуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що нарахування та не виплата позивачу індексації грошового забезпечення за період з 30.05.2016 по 28 лютого 2018 року, з врахуванням базового місяця травень 2016 року та липень 2016 року є протиправним, а тому для ефективного захисту прав, свобод, інтересів позивача належить зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період 30.05.2016 по 28 лютого 2018 року з урахуванням базового місяця січень 2008 року та нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 30 листопада 2018 року з урахуванням базового місяця березень 2018 року відповідно до вимог Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078, та здійснити виплату з урахуванням виплаченої суми.»

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 15.04.2022 у справі №380/14479/21 зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період 30.05.2016 по 28.02.2018 з урахуванням базового місяця січень 2008 року та з 01.03.2018 по 29.12.2018 з урахуванням базового місяця березень 2018 року відповідно до вимог Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078, та здійснити виплату з урахуванням виплаченої суми.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 07.07.2022 апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 задоволено частково. Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2022 року у справі №380/14479/21 скасовано в частині позовних вимог про визнання протиправними дій та зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 29 грудня 2018 року з урахуванням базового місяця березень 2018 року відповідно до вимог Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, та здійснити виплату з урахуванням виплаченої суми, й ухвалити постанову, якою відмовити в задоволенні вказаних позовних вимог.

У решті рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2022 року у справі №380/14479/21 залишено без змін.

Не погоджуючись з Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду позивач звернувся з касаційною скаргою до суду касаційної інстанції.

В обґрунтування вимог зазначав, що судом апеляційної інстанції залишено поза увагою доводи позивача про необхідність врахування абзаців четвертого, п`ятого, шостого пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 при здійснення нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 29.12.2018.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 22.12.2022 Постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 07 липня 2022 року у справі № 380/14479/21 залишено без змін.

За викладених обставин суд приходить висновку про те, що вимоги позивача щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 29.12.2018 відповідно до вимог абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, вже вирішені судами у справі №380/10879/22.

При цьому доводи представника позивача про те, що в межах справи №380/14479/21 судами вирішувалося питання права позивача на отримання так званої «поточної» індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 29.12.2018 не знайшли свого підтвердження. Суд відхиляє такі доводи, оскільки позивач обґрунтовував підставність своїх вимог у справі №380/14479/21 зокрема й різницею між сумою індексації і розміром підвищення доходу та посиланням на положення абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, що є ідентичними доводам та розрахункам позивача у справі, що розглядається.

Суд вважає за доцільне зазначити, що при зміні однієї альтернативної позовної вимоги іншою, або при виділенні з позову, який вже заявлено, частини позовних вимог в окремий позов, тотожність предмета позову зберігається.

Аналогічний правовий висновок викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.04.2018 у справі № 9901/433/18.

Таким чином, суд приходить висновку про наявність передбаченої пунктом 4 частини першої статті 238 КАС України підстави для закриття провадження у справі, оскільки рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 15.04.2023 року та постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 07.07.2022 року у справі №380/14479/21, вирішено спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Покликання позивача на позицію Верховного Суду, яка викладена у постанові від 23.03.2023 по справі №400/3826/21, не спростовують висновків суду про наявність підстав для закриття провадження у справі. Зміна судової практики не є підставою для повторного розгляду та вирішення позовних вимог, по яких є рішення суду, що набрало законної сили.

Водночас, правові висновки, викладені судом вище повністю відповідають висновкам Верховного Суду в постановах від 26.07.2023 у справі №120/9859/22 та від 20.07.2023 у справі №600/4130/22 в аналогічних правовідносинах.

Відповідно до ч. 2 ст. 238 КАС України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, а наявність інших судових витрат судом не встановлено, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 238, 239, 243, 248, 250, 256, 293-295 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі задоволити.

Провадження у справі № 380/14909/23 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, - закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

СуддяГавдик Зіновій Володимирович