Справа № 420/18040/22
Суддя: Єресько Л.О.
Дата ухвалення: 2023-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

19 грудня 2023 року

м. Київ

справа № 420/18040/22

адміністративне провадження № К/990/37259/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Єресько Л.О.,

суддів: Соколова В.М., Загороднюка А.Г.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2023 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 10 травня 2023 року у справі №420/18040/22 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправним та скасування наказів та зобов`язання вчинити певні дії,-

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Департаменту патрульної поліції (далі - відповідач, ДПП), в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ ДПП Національної поліції України від 19 травня 2022 року №287 в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 ;

- визнати протиправним та скасувати наказ ДПП Національної поліції України від 01 червня 2022 року №815о/с в частині звільнення з 01 червня 2022 року зі служби в поліції ОСОБА_1 , відповідно до пункту 6 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію»;

- поновити його з 02 червня 2022 року на службі в поліції на попередньо займаній посаді;

- стягнути з ДПП Національної поліції України на його користь грошове забезпечення за час вимушеного прогулу.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2023 року, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 10 травня 2023 року, позов залишено без задоволення.

Не погоджуючись із вказаними судовими рішеннями, ОСОБА_1 звернулася до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду з вказаною касаційною скаргою.

Ухвалою Верховного Суду у складі суддів Касаційного адміністративного суду від 20 листопада 2023 року касаційну скаргу залишено без руху відповідно до правил статті 332 КАС України, з установленням скаржнику строку для подання до суду касаційної інстанції заяви із зазначенням інших підстав для поновлення строку на касаційне оскарження та надання відповідних доказів.

01 грудня 2023 року від скаржника на виконання ухвали про залишення без руху надійшла заява про усунення недоліків шляхом, визначеним зазначеною ухвалою Верховного Суду.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку скаржник вказує, що вперше звернувся із касаційною скаргою до Верховного Суду 16 червня 2023 року, однак ухвалою Верховного Суду від 27 червня 2023 року, повернуто скаржнику на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України, роз`яснивши, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до Верховного Суду. Крім того скаржник зазначає, що договір на правничу допомогу з адвокатом у червні 2023 року розірвано, що спричинило значного часу для підготовлення обґрунтованої касаційної скарги.

Також, у клопотанні позивач просить поновити строк на звернення до суду у зв`язку із запровадженням воєнного стану та посилається на постанову Верховного Суду у справі № 500/1912/22 (адміністративне провадження № К/990/20688/22), прийняту 29 вересня 2022 року. Звертає увагу на те, що з огляду на постійні обстріли м. Херсон країною-агресором вже тривалий час існують перебої у роботі електромереж, що призводило до неможливості отримання мешканцями міста якісного та безперебійного зв`язку, у тому числі доступу до мережі Інтернет. Враховуючи зазначене просить поновити строк на касаційне оскарження.

Оцінивши наведені скаржником обставини та обґрунтування причин пропуску строку, вирішуючи клопотання скаржника про поновлення строку на касаційне оскарження колегія суддів виходить з наступного.

У цій справі спірні правовідносини виникли у зв`язку із звільненням позивача наказом ДПП Національної поліції України від 01 червня 2022 року №815о/с зі служби в поліції відповідно до пункту 6 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію».

З матеріалів касаційної скарги слідує, що оскаржувана постанова суду апеляційної інстанції ухвалена 10 травня 2023 року, а касаційну скаргу подано через підсистему «Електронний Суд» 07 листопада 2023 року, тобто з пропуском передбаченого статтею 329 КАС України тридцятиденного строку на касаційне оскарження.

Надаючи оцінку доводам скаржника про поважність причин пропуску строку звернення до суду касаційної інстанції, Суд враховує, що поняття поважних причин пропуску процесуальних строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд судді, суду.

Частина друга статті 44 КАС України покладає на учасників справи обов`язок добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Наведеними положеннями КАС України чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема щодо дотримання строку звернення до суду.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Водночас, обов`язок доведення обставин, з якими сторона пов`язує поважність причин пропуску строків звернення до суду, покладається на особу, яка звернулася до суду.

Суд зауважує, що строк звернення до суду, як одна із складових гарантії "права на суд", може і має бути поновленим, лише у разі наявності достатніх на те поважних причин.

Поняття поважних причин пропуску процесуальних строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд судді, суду.

Колегія суддів, не заперечуючи проти права на повторне звернення з касаційною скаргою після її повернення, зазначає, що таке право не є абсолютним. Це обґрунтовується змістом частини восьмої статті 169 КАС України, відповідно до якої скаржник має право на повторне звернення з касаційною скаргою, якщо будуть усунуті недоліки касаційної скарги, які стали підставою для повернення вперше поданої касаційної скарги і таке звернення відбувається без зайвих зволікань. Також скаржник повинен довести, що повернення вперше поданої касаційної скарги відбулося з причин, які не залежали від особи, яка оскаржує судові рішення.

Поряд з цим суд касаційної інстанції зазначає, що невиконання скаржником вимог процесуального закону щодо належного оформлення касаційної скарги, та як наслідок, повернення заявнику касаційної скарги не належать до об`єктивних обставин особливого і непереборного характеру, які можуть зумовити перегляд остаточного і обов`язкового судового рішення після закінчення строку його касаційного оскарження, а відтак не свідчить про наявність поважних підстав для поновлення цього строку.

Ураховуючи обставини справи, зазначену скаржником причину пропуску строку на касаційне оскарження не можна вважати поважною, тобто такою, що не залежала від волевиявлення особи, яка оскаржує судове рішення, і пов`язана з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Відповідно до приписів статті 44 КАС України сторони, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку подання касаційної скарги, її форми та змісту, для чого, як особи, зацікавлені у її поданні, повинні вчиняти всі можливі та залежні від них дії, використовувати всі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.

Суд звертає увагу на те, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин, якщо ці відносини стали спірними.

Необхідно зауважити на тому, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Також, суд вважає за необхідне зазначити, що обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків, не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя (Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року № 17-рп/2011). Такі обмеження направленні на досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулюють учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків та поважати права та інтереси інших учасників правовідносин.

Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Скаржник зазначає, що строк на касаційне оскарження пропущено у зв`язку з тим, що договір на правничу допомогу з адвокатом у червні 2023 року розірвано, що спричинило значного часу для підготовлення обґрунтованої касаційної скарги.

З приводу вказаних аргументів скаржника, Суд зазначає, що доказів на підтвердження доводів про розірвання договору у червні 2023 року скаржник до суду не надав.

Водночас зі змісту постанови суду апеляційної слідує, що розгляд апеляційної скарги позивача відбувався у відкритому судовому засіданні за участю ОСОБА_1 та його адвоката Заверюхи К.О.

Вказане спростовує доводи позивача про необізнаність щодо процесуальних прав та обов`язків, оскільки останній мав представника під час розгляду його апеляційної скарги судом апеляційної інстанції .

Отже, маючи намір оскаржити рішення суду апеляційної інстанції в касаційному порядку, позивач користуючись послугами адвоката мав можливість отримати консультацію щодо строків оскарження рішення суду апеляційної інстанції та процесуального права на повторне звернення до суду.

Також, Судом встановлено, що вперше касаційну скаргу скаржнику повернуто Верховним Судом ухвалою від 27 червня 2023 року на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України, а саме у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Одночасно, на веб сторінці призначеної для пошуку та перегляду документів Єдиного державного реєстру судових рішень, 30 червня 2023 року оприлюднено ухвалу Верховного суду від 27 червня 2023 року (номер у Єдиному державному реєстрі судових рішень 111853201).

За даними автоматизованої системи документообігу суду, ухвалу Верховного Суду від 27 червня 2023 року доставлено ОСОБА_1 та його адвокату Заверюхі К.О. 28 червня 2023 року о 17:04 до їхніх Електронних кабінетів, що підтверджується довідками про доставку електронного листа.

Так, отримавши 28 червня 2023 року ухвалу Верховного Суду від 27 червня 2023 року, касаційну скаргу направлено через підсистему «Електронний Суд» лише 07 листопада 2023 року, і обставин, які об`єктивно перешкоджали та унеможливлювали звернення до суду касаційної інстанції без зайвих зволікань у період з 28 червня 2023 року по 07 листопада 2023 року, скаржник не навів.

Суд звертає увагу, що та обставина, що повернення касаційної скарги не позбавляє повторного звернення до суду не означає наявність у особи безумовного права оскаржувати судові рішення у будь-який момент після повернення вперше поданої касаційної скарги без урахування процесуальних строків, встановлених для цього, а у Суду - обов`язку поновлювати такий строк, у разі його пропуску, тим більш за відсутності поважних причин.

При попередньому зверненні із касаційною скаргою скаржником не було дотримано вимог щодо форми і змісту касаційної скарги, а саме: у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Водночас наявність права на повторне звернення до суду з касаційною скаргою не є безумовною підставою для поновлення строку. Окрім реалізації такого права без зайвих зволікань, скаржник повинен довести, що повернення вперше поданої касаційної скарги відбулося з причин, які не залежали від особи, яка оскаржує судові рішення.

Водночас скаржник не зазначає обставин, які позбавляли його можливості привести свою касаційну скаргу у відповідність із пунктом 4 частини другої статті 330 КАС України. При цьому, такі дії залежали виключно від скаржника.

Щодо посилання заявника як на поважну причину пропуску строку звернення до суду на обставини введення воєнного стану та обстрілів міста Херсона, то необхідно зазначити, що питання поновлення процесуального строку у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із обстрілами будь-якого населеного пункту України, включаючи місто Херсон, вирішується в кожному конкретному випадку, виходячи із доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку та наданих на їх підтвердження доказів.

Поряд із цим сам факт запровадження на території України воєнного стану, на які посилається позивач у касаційній скарзі, без обґрунтування неможливості звернення до суду в розумні строки, у зв`язку із запровадженням такого, не може вважатись поважною причиною пропуску цих строків. Введення на території України воєнного стану не зупинило перебіг процесуальних строків, а отже підставою для їх поновлення можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану і унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема у постановах від 04.04.2023 у справі № 140/1487/22, від 23.01.2023 у справі № 496/4633/18, від 23.12.2022 у справі № 760/5369/19, від 29.09.2022 у справі № 500/1912/22, від 02.06.2022 у справі у №757/30991/18-а.

Суд враховує, що вище вказана обставина могла уcкладнити дотримання такого строку позивачем за умови надання ним до суду належних доказів того, як саме введення воєнного стану вплинуло на пропуск строку звернення до суду, та могла б бути визнаною поважною причиною для поновлення процесуального строку, однак обґрунтованих доводів та доказів на їх підтвердження скаржник до суду не надав.

Однак, сам лише факт запровадження воєнного стану на території України, без обґрунтування неможливості звернення позивача до суду у передбачені КАС Україні строки без надання відповідних доказів того, як саме введення воєнного стану вплинуло на позивача, не може вказувати на наявність об`єктивних причин та перешкод для своєчасної подачі позовної заяви та вважатися безумовною причиною для поновлення цих стоків.

Саме така позиція викладена і в постанові Верховного Суду від 29 вересня 2022 року у справі №500/1912/22, на яку покликається позивач у своїй заяві, як підставу для поновлення строку в цій справі. При цьому, у справі №500/1912/22 позивач був учасником бойових дій, а тому суд зробив висновок, що вказані обставини можуть свідчити про пропуск строку звернення позивача до суду за захистом його прав із поважних причин. Однак, у цій справі позивачем таких доказів не подано, а тому встановлені у справі №500/1912/22 висновки суду щодо оцінки обставин не є релевантними до цих правовідносин.

Щодо зазначених позивачем обставин стосовно відключення світла та повітряних тривог, то необхідно зазначити, що такі не носили постійного та безперервного характеру.

При цьому, Суд враховує, що строк звернення до суду із касаційною скаргою у цьому випадку становив з 11 травня 2023 року по 11 червня 2023 року, а із цією касаційною скаргою позивач звернувся з пропуском чотирьох місячного строку (07 листопада 2023 року).

За усталеною практикою Верховного суду причина пропуску строку звернення до суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Отже, враховуючи обставини справи, зазначену позивачем причину пропуску строку не можна вважати поважною, тобто такою, що не залежала від волевиявлення особи, яка подає касаційну скаргу, і пов`язана з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Суд вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтованою пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення ЄСПЛ від 21 грудня 2010 року у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України», пункт 53 рішення ЄСПЛ від 8 квітня 2010 року у справі «Меньшакова проти України»).

Застосування судами наслідків пропущення строків звернення до суду не є порушенням права на доступ до суду. І навпаки, безпідставне поновлення таких строків свідчить про порушення принципу правової визначеності.

Будь-яких інших підстав для поновлення строку на касаційне оскарження, доводів на їх обґрунтування скаржником не наведено, відповідних доказів на їх підтвердження не надано.

За змістом пункту 4 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження, визнані судом неповажними.

Враховуючи вищевикладене, відсутність відповідних доказів щодо поважності підстав пропуску строку на касаційне оскарження, колегія суддів дійшла висновку про наявність правових підстав для застосування пункту 4 частини першої статті 333 КАС України за наслідками розгляду заяви скаржника щодо усунення недоліків касаційної скарги.

Керуючись пунктом 4 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Визнати неповажними підстави пропуску ОСОБА_1 строку на касаційне оскарження рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2023 року та постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 10 травня 2023 року у справі №420/18040/22.

Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2023 року та постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 10 травня 2023 року у справі №420/18040/22.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2023 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 10 травня 2023 року у справі №420/18040/22 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправним та скасування наказів та зобов`язання вчинити певні дії.

Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала у спосіб її надсилання до суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

СуддіЛ.О. Єресько В.М. Соколов А.Г. Загороднюк