Справа № 120/14774/23
Суддя: Альчук Максим Петрович
Дата ухвалення: 2023-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

20 грудня 2023 р. Справа № 120/14774/23

Суддя Вінницького окружного адміністративного суду Альчук М.П., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій та головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги обґрунтовано прийняттям органу Пенсійного фонду України протиправного рішення про відмову у призначенні пенсії відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу". Зокрема, зазначає, що при подачі заяви нею дотримано усіх необхідних законодавчих умов для встановлення пенсії по інвалідності на підставі зазначеної норми. Окремо наголошує, що закон не пов`язує нарахування пенсії по інвалідності з такою умовою, як досягнення певного віку.

Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області заперечило щодо задоволення позовних вимог з огляду на те, що обов`язковою умовою призначення пенсії відповідно до перехідних положень Закону України № 889-VIII "Про державну службу" є наявність необхідного стажу роботи та досягнення пенсійного віку, визначеного ст. 26 Закону № 1058. Окрім того, наголошує на відсутності підстав для врахування довідок.

Правом на подання відзиву скористалося головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві. У цьому відзиві головним управлінням зауважено, що позивачка не досягла необхідно віку для призначення пенсії.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Позивачка перебуває на обліку в головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та з 26.11.2013 року отримувала пенсію по інвалідності у групи відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Надалі, позивачу було переведено на пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 115 Закону України ""Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Після призначення пенсії особа продовжувала працювати на посаді державного службовця до 14.08.2023 року.

22.08.2023 року позивачка звернулася до головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою про переведення її на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про державну службу".

Вказану заяву було розглянуто головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

За результатами розгляду цієї заяви було прийнято рішення № 01 від 30.08.2023 року про відмову в перерахунку пенсії, оскільки позивачкою не досягнуто пенсійного віку.

Вважаючи дане рішення протиправним, позивач звернувся до суду.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, визначені Законом України від 09.07.2003 року № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - № 1058-IV), який набрав чинності з 01.01.2004 року.

Згідно із пунктом 1 частини 1 статті 8 цього Закону, право на отримання пенсії та соціальних послуг із солідарної системи мають: громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку, чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідно виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, визначені Законом України від 10.12.2015 року № 889-VIII "Про державну службу" (далі - № 889-VIII).

Відповідно до статті 90 цього Закону, пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Згідно із п.п. 1 п. 2 Розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 889-VIII, визнано таким, що втратив чинність Закон України від 16.12.1993 року № 3723-XII "Про державну службу" (далі - № 3723-XII), крім ст. 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Пунктами 10, 12 Розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 889-VIII, передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону № 3723-XII, на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 частини 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Згідно з ч. 6 статті 37 Закону № 3723-XII, пенсія по інвалідності у розмірах, передбачених частиною першою цієї статті, призначається за наявності страхового стажу, встановленого для призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», особам, визнаним інвалідами І або II групи у період перебування на державній службі, які мають стаж державної служби не менше 10 років, а також особам з числа інвалідів 1 або II групи незалежно від часу встановлення їм інвалідності, які мають не менше 10 років стажу державної служби на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії вони працювали на зазначених посадах.

Водночас, за приписами ч. 9 ст. 37 Закону № 3723-XII визначено, що пенсія по інвалідності у розмірах, передбачених ч. 1 цієї статті, призначається за наявності страхового стажу, встановленого для призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону № 1058-IV особам, визнаним інвалідами І або II групи у період перебування на державній службі, які мають стаж державної служби не менше 10 років, а також особам з числа інвалідів І або II групи незалежно від часу встановлення їм інвалідності, які мають не менше 10 років стажу державної служби на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії вони працювали на зазначених посадах. Пенсія по інвалідності відповідно цього Закону, призначається незалежно від причини інвалідності за умови припинення державної служби.

Відповідно до довідки МСЕК серії АВ № 0070721 від 27.11.2013 року, другу групу інвалідності.

Окрім того, стаж позивачки на державній службі складає понад 20 років, що підтверджується розрахунком стажу для визначення права на призначення пенсії та трудової книжки. Суд наголошує, що понад 15 років стажу на державній службі були наявні в позивачки станом на дату набрання чинності Законом № 889-VIII.

Відповідно до доводів територіальних органів Пенсійного фонду України, що, зокрема відображено у рішенні про підмову в перерахунку пенсії, у позивачки не виникає юридичного права на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" з огляду на недотримання умов, що визначають право на таку пенсію.

Так, у вказано рішенні зазначено, що позивачкою має бути дотримано досягнення пенсійного віку.

Проте суд спростовує доводи відповідача з огляду на наступне.

З аналізу наведених норм законодавства слідує, що обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-ХІІ після 01.05.2016 року є дотримання сукупності вимог, визначених ч. 1ст. 37 Закону № 3723-ХІІ і пунктами 10, 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону 889-VIII, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Водночас суд наголошує, що закон не пов`язує нарахування пенсії по інвалідності з такою умовою, зокрема, як досягнення певного віку.

Розвиваючи вказане, суд вважає за доречне зазначити, що Велика Палата Верховного Суду у рішенні від 13.02.2019 року по зразковій справі № 822/524/18 зазначила, що закон не пов`язує нарахування пенсії по інвалідності з такою умовою, як досягнення певного віку. При цьому зазначив, що орган пенсійного фонду, як суб`єкт владних повноважень, трактує норми закону на свій розсуд, і віддає перевагу найменш сприятливому для пенсіонера тлумаченню законодавства України.

Аналогічна правова позиція також зазначена у постанові Верховного Суду від 02 квітня 2019 року по справі №687/545/17.

З огляду на зазначене, суд вважає необґрунтованим висновок відповідача про відсутність у позивачки права на отримання пенсії державного службовця по інвалідності, передбаченої ст. 37 Закону № 3723-XII.

Щодо урахування довідок при призначенні пенсії, суд зазначає наступне.

З дня набрання чинності Законом № 889-VIII пенсійне забезпечення суб`єкта права на конституційну скаргу та інших державних службовців унормовано Законом № 1058-IV як загальним законом, що регулює відносини між усіма суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII, пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Водночас право на призначення пенсії на підставі ст. 37 Закону № 3723-XII як спеціального закону збережено для осіб, визначених у пунктах 10, 12 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 889-VIII. Проте цим особам не надано права на перерахунок розміру призначених їм пенсій.

Конституційний Суд України у рішенні від 23.12.2022 року № 3-р/2022 зазначив, що юридичний механізм перерахунку розмірів пенсій, інших видів соціальних виплат та допомоги є однією з конституційних гарантій дієвості права на соціальний захист.

У зв`язку з тим, що в підпункті 1 пункту 2 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 889-VIII немає посилання на статтю 37-1 Закону № 3723-XII, для суб`єкта права на конституційну скаргу та інших осіб, яким надано право на призначення пенсії на підставі статті 37 Закону № 3723-XII, унеможливлено перерахунок розмірів пенсій, тобто їх осучаснення. Унаслідок цього існує відмінність у розмірах пенсій державних службовців, призначених на підставі статті 37 Закону № 723-XII, залежно від часу призначення пенсій.

З огляду на наведене Конституційний Суд України визнав, що підпункт 1 пункту 2 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 889-VIII суперечить частині другій статті 3, частинам першій, другій статті 8, частині першій статті 24, статті 46 Конституції України в тім, що він унеможливив перерахунок розмірів пенсій, призначених на підставі статті 37 Закону № 3723-XII.

Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 01.11.1996 року "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя" передбачено, що якщо при розгляді справи буде встановлено, що нормативно-правовий акт, який підлягав застосуванню, не відповідає або суперечить законові, суд зобов`язаний застосувати закон, який регулює ці правовідносини.

Відповідно до положень п. 4 постанови КМУ від 14.09.2016 р. № 622 пенсія державним службовцям призначається які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Окрім того, за бажанням осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, і які на момент виходу на пенсію не перебувають на державній службі, розмір зазначених в абз. 3-5 цього пункту виплат визначається в середніх розмірах відносно визначених законодавством таких виплат за місяць, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії, але не раніше травня 2016 р., за відповідною (прирівняною) посадою (посадами) за останнім місцем роботи на державній службі.

Окрім того, судом враховано, що заяву про призначення пенсії було розглянуто за принципом екстериторіальності. Натомість, призначення пенсії відбувається територіальним органом до якого було адресовано відповідно заяву, про що свідчать норми Порядку № 22-1.

З урахуванням вищезазначеного, суд приходить до висновку, що належним та ефективним способом захисту є зобов`язання головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві призначити позивачці з 22.08.2023 року пенсію по інвалідності відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII в розмірі 60 відсотків суми заробітної плати, зазначених у наданих довідках про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 21.08.2023 року № 2600-0-602-8/162258 від 18.08.2023 року та № 2600-0602-8/161758 та від 21.08.2023 № 07/16

Таким чином позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Розподіл судових витрат у цій справі не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Зодчих, 22, м. Вінниця, ), головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (вул. Бульварно-Кудрявська, 16, м. Київ, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

Визнати протиправним та скасувати рішення головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 30.08.2023 року № 01 про відмову ОСОБА_1 у переведенні з пенсії по інвалідності згідно із Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію по інвалідності згідно із Законом України "Про державну службу".

Зобов`язати головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві призначити, здійснити нарахування і виплату ОСОБА_1 з 22.08.2023 року пенсії по інвалідності відповідно до ст. 37 Закону України від 16.12.1993 року № 3723-XII "Про державну службу" у розмірі 60 відсотків суми заробітної плати, зазначеної у наданих довідках про складові заробітної плати від 18.08.2023 року № 2600-0602-8/161758, від 21.08.2023 року № 2600-0602-8/162258 та від 21.08.2023 року № 07/16.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Альчук Максим Петрович