Справа № 466/11976/23
Суддя: Зима І. Є.
Дата ухвалення: 2023-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2023 року Шевченківський районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Зими І.Є.

секретаря судового засідання Колодій Я.П.

з участю позивача ОСОБА_1

адвоката Квака В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом адвоката Квака Вадима Васильовича в інтересах ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області та інспектора Управління патрульної поліції у Львівській області Марковича Михайла Михайловича про визнання протиправними дій інспектора та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

встановив:

15.11.2023 адвокат Квак В.В., в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до Шевченківського районного суду м. Львова з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції у Львівській області та інспектора Управління патрульної поліції у Львівській області Марковича Михайла Михайловича, в якій просить визнати протиправними дії інспектора УПП Марковича М.М. щодо зупинки 06.02.2023 року автомобіля марки «VOLKSWAGEN PASSAT» д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 ; скасувати постанову серії ЕАС № 6509715від 06.02.23 року про накладення адміністративного стягнення на позивача.

Свої вимоги мотивує тим, що 06.02.2023р. інспектором УПП Марковичем М.М. протиправно, без будь яких правових підстав було зупинено вищевказаний автомобіль, під керуванням ОСОБА_1 . В подальшому поліцейським було складено оскаржувану постанову серії ЕАС № 6509715, за ч.4 ст. 126 КУпАП із накладенням на позивача штрафу в розмірі 20 400 грн. У постанові зазначено, що ОСОБА_1 виїхав на трамвайну колію зустрічного напрямку, а також було встановлено, що він позбавлений права керування транспортними засобами.

Зазначає, що постанова позивачу не вручалась і по пошті не надсилалась, він отримав таку від державного виконавця 06.11.2023р. Таким чином, вважає, що строк на звернення до суду з даним позовом пропущений з поважних причин і підлягає поновленню.

Дії інспектора поліції при винесенні постанови, позивач вважає протиправними з огляду на наступне.

Так, статтею Ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію» передбачено вичерпний перелік підстав для зупинки транспортного засобу. Однак, жодної із передбачених підстав для зупинки автомобіля позивача не було, про що свідчить відсутність протоколів про порушення правил дорожнього руху, які б візуально могли виявити працівники поліції. Відтак, вважає дії поліцейського по зупинці автомобіля позивача протиправними.

Також зазначає, що оскаржувана постанова була складена на підставі недопустимих

доказів. Виходячи з того, що зупинка транспортного засобу позивача була протиправною,

всі докази які були здобуті працівником поліції після (внаслідок) такої зупинки є недопустимими доказами і не можуть бути покладені в основу постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Також зазначає, що санкція ч. 4 ст. 126 КУпАП передбачає покарання у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20400 грн. У випадку не сплати зазначеної суму в 15 денний строк з моменту вручення, розмір штрафу подвоюється до 40 800 грн. Однак відповідач надіслав на примусове виконання постанову із заявою про стягнення уже 40 800 грн. В оскаржуваній постанові зазначено не правильну адресу проживання позивача, а саме замість будинку «1Б» помилково зазначено «1Д». Як наслідок, позивач не отримував оскаржувану постанову. Відтак, оскільки оскаржувана постанова позивачу не вручалась, то стягненню може підлягати лише сума штрафу в розмірі 20400 грн.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 20.11.2023р. відкрито провадження по адміністративній справі.

В судовому засіданні засідання позивач ОСОБА_1 та його представник, адвокат Квак В.В. позовні вимоги підтримали, надавши пояснення, аналогічні тим , що викладені у заяві.

Представник відповідачів 04.12.2023р. подав відзив на позовну заяву, в якому вимоги позивача повністю заперечив. Вважає, що оскаржувана постанова винесена правомірно. Автомобіль позивача було зупинено за виїзд ним на трамвайну колію зустрічного напрямку, за що передбачена відповідальність за ч.2 ст. 122 КУпАП. Інспектор поліції чітко спостерігав факт порушення ПДР, відтак зобов`язаний був відреагувати на вказану подію. В ході перевірки документів було виявлено, що позивач позбавлений права керування транспортними засобами за рішенням суду, відтак відносно нього була винесена постанова за ч.4 ст. 126 КУпАП, згідно вимог ст. 36 КУпАП, за більш серйозне правопорушення.

14.12.2023р. стороною позивача подано відповідь на відзив, в якому він повністю підтримав первісно заявлені вимоги.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, з`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні докази у їх сукупності, ознайомившись з матеріалами справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, державні органи та їх посадові особи діють у спосіб, в межах повноважень та на підставах, передбачених Конституцією України та Законами України.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження, зокрема, рішень суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

У ході судового розгляду встановлено, що постановою серії ЕАС № 6509715 від 06.02.2023р., винесеною поліцейським УПП у Львівській області Марковичем М.М., позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.4 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20 400 грн.

Відповідно до вказаної постанови , 06.02.2023 року , о 17 год. 47 хв. , у м. Львові по вул. Липинського, 54Б, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом « VOLKSWAGEN PASSAT» , номерний знак НОМЕР_1 , виїхав на трамвайну колію зустрічного напрямку, а також під час перевірки документів було встановлено, що позивач позбавлений права керування транспортними засобами постановою Шевченківського районного суду м.Львова по справі №466/6231/22 від 27.09.2022 року. Відтак, ОСОБА_1 порушив п. 2.1 "а" Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 .

Пунктом 3 частини 1статті 5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій.

Як на підставу своїх вимог, позивач покликається на те, що інспектором поліції безпідставно було зупинено його транспортний засіб, а тому усі подальші докази, здобуті після такої зупинки є недопустимими, в силу усталеної практики ЄСПЛ.

Так, судом оглянуто відеозапис з нагрудної камери поліцейського щодо подій, які мали місце 06.02.2023р., о 17 год. 45 хв.

Із відео чітко вбачається, що позивач, керуючи транспортним засобом «VOLKSWAGEN PASSAT», номерний знак НОМЕР_1 , виїхав на трамвайну колію зустрічного напрямку.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати та неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п. 11.9 ПДР, забороняється виїжджати на трамвайну колію зустрічного напрямку, відокремлені від проїзної частини трамвайні колії та розділювальну смугу.

Отже, твердження позивача, що його зупинка була безпідставною не відповідають дійсності, адже інспектор чітко спостерігав факт допущення позивачем порушення вимог ПДР, а тому, як посадова особа єдиного контролюючого органу у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, відреагував на факт вчинення правопорушення та здійснив зупинку автомобіля позивача.

Адже, пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично- дорожній мережі. Згідно вимог п.1 ч.1 вказаного Закону, поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Перед початком розгляду справи про адміністративні правопорушенні, інспектор поліції, згідно ст. ст. 278, 279 КУпАП та Інструкції «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» № 1395 від 07.11.2015р, представився та пояснив позивачу причину зупинки. Йому було роз`яснено права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.

Також, при спілкуванні з поліцейськими, позивач визнав той факт, що здійснив порушення ПДР, що зафіксовано на відеозаписі, що був предметом дослідження суду. Тому його заперечення в ході розгляду справи щодо не порушення правил дорожнього руху, суд трактує як спосіб уникнення від відповідальності.

Відповідно до п. 2.1."а" ПДР, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

В ході перевірки поліцейським документів, виявилось, що позивач позбавлений права керування транспортними засобами Постановою Шевченківського районного суду міста Львова по справі №466/6231/22 від 27.09.2022р.

Відповідальність за вказане правопорушення передбачена ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 126 КУпАП, керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами,-тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, інспектором поліції, керуючись ст. 36 КУпАП, правомірно винесено постанову за більш серйозне правопорушення, а саме за керування транспортним засобом особою, будучи позбавленою права керування таким транспортним засобом.

Що стосується вимоги позивача про визнання дій поліцейського протиправними, суд зазначає наступне.

Згідно ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Таким чином, законодавець навів вичерпний перелік судових рішень, які суд може ухвалювати в даній категорії справ. Тому, суд першої інстанції не наділений правом визнавати дії суб`єкта владних повноважень протиправними.

Згідно частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Подані представником відповідача докази відповідають вимогам ст. 251 КУпАП, ст.ст. 72,73,74,75,76 КАС України, відображають обставини, які описані в оскаржуваній постанові, одержані без порушення порядку, встановленого законом, а тому є належними, достовірними та достатніми для притягнення винної особи до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Водночас, пунктом 5 ч. 5 ст. 160 КАС України передбачено, що в позовній заяві зазначаються, зокрема, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів). (ч. 4 ст. 161 КАС України).

Однак, в обґрунтування своєї позиції, позивачем не було надано суду жодних належних, допустимих та достатніх доказів, які б підтверджували протиправність винесення відносно нього даної постанови.

Що стосується тверджень позивача про незаконність подвоєння штрафу за оскаржуваною постановою, суд зазначає наступне.

Як зазначає позивач у заяві, постанова йому не вручалась і по пошті не надсилалась. Однак, як вбачається із відеозапису із нагрудного реєстратора поліцейського, позивач відмовився від отримання копії постанови, хоча з такою був ознайомлений та був обізнаний про накладення на нього адміністративного штрафу. У постанові зазначено, що у відповідності до вимог ч.1 ст. 307, 308 КУпАП, штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі Юніон Аліментаріа проти Іспанії зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосереднього його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Крім того, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, позивач як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (див. наприклад рішення Європейського суду прав людини у справі Каракуця проти України).

Отже, позивач має цікавитись ходом справи та результатами її розгляду, використовувати засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. ОСОБА_1 , з моменту оголошення йому постанови про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу від 06.02.2023 мав можливість отримати її копію . Проте, ним було обрано такий спосіб захисту, як відмова від отримання копії постанови.

Також суд звертає увагу на рішення ЄСПЛ по справі «О' Галлоран та Франціє проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, в якому суд постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

На підставі викладеного, суд дійшов до висновку про правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності за частиною 4 статті 126 КУпАП, оскільки факт вчинення адміністративного правопорушення доведений відповідачем належними та допустимими доказами, а в діях поліцейського порушень вимог закону під час розгляду справи про адміністративне правопорушення та в ході судового розгляду справи не встановлено.

Отже, підстави для задоволення адміністративного позову відсутні.

Керуючись ст.ст.5,77,242-246 КАС України, суд,-

ухвалив:

у задоволенні позову адвоката Квака Вадима Васильовича в інтересах ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області та інспектора Управління патрульної поліції у Львівській області Марковича Михайла Михайловича про визнання протиправними дій інспектора Управління патрульної поліції у Львівській області Марковича Михайла Михайловича щодо зупинки 06.02.2023 автомобіля марки «VOLKSWAGEN PASSAT « д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та скасування постанови серії ЕАС № 6509715 від 06.02.23 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності - відмовити.

Позивач: ОСОБА_1 , проживає АДРЕСА_1 ; ІПН НОМЕР_2 ;

Відповідач: інспектор УПП у Львівській області Маркович Михайло Михайлович (м. Львів, вул. Перфецького, 19).

Відповідач : Департамент патрульної поліції у Львівській області (м. Львів, вул. Перфецького, 19).

Апеляційна скарга на рішення подається протягом десяти днів з моменту виготовлення повного його тексту безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому рішення не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення складено 21 грудня 2023 року.

Суддя І. Є. Зима