Справа № 591/8314/23
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2023-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2023 р.Справа № 591/8314/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бегунца А.О.,

Суддів: Рєзнікової С.С. , Мельнікової Л.В. ,

за участю секретаря судового засідання Реброва А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Департаменту патрульної поліції на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 06.11.2023, головуючий суддя І інстанції: Князєв В.Б., вул. Першотравнева, 12, м. Суми, Сумська, 40009, повний текст складено 06.11.23 року по справі № 591/8314/23

за позовом ОСОБА_1

до Управління патрульної поліції в Сумській області Департаменту патрульної поліції , Департаменту патрульної поліції

про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Ковпаківського районного суду м. Суми з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Сумській області Департаменту патрульної поліції, Департаменту патрульної поліції, в якому просив суд:

- визнати дії капітана поліції Терещенка В.В. щодо винесення постанови Серія ЕАТ №7708699 про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 121-3 КУпАП відносно ОСОБА_1 незаконними та скасувати постанову серії Серія ЕАТ № 7708699 від 10.09.2023 у справі про адміністративне правопорушення, а провадження по справі закрити.

В обгрунтування позовної заяви зазначено, що за фабулою нібито вчиненого правопорушення (склад правопорушення) у протоколі зазначено, що 10.09.2023 в АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 порушила п. 2. 9. в. ПДР - Керування водієм Т/3 з номерним знаком, що не належить цьому засобу. Зазначила, що використання номерного знаку НОМЕР_1 зумовлено виконанням нею обов`язків з територіальної оборони та залученням власного автотранспорту ВАЗ 2103 номер НОМЕР_1 , що підтверджує довідка Командира ДФТГ № 5 від 18.09.2023 № 1833. Використання даного номерного знаку зумовлено вимогами безпеки, перебуванням даного автомобіля у прикордонних смугах. Внаслідок використання номеру НОМЕР_2 ставиться під загрозу її життя. При цьому номерний знак НОМЕР_2 на момент виписання штрафу знаходився у автомобілі і вона повідомляла про це працівника поліції. Крім того, поліцейський не перевірив, який саме номерний знак належить автотранспорту ВАЗ 2103, яким вона керувала, та не вказав дану інформацію у постанові, що є неповнотою з`ясування обставин у справі і також є підставою для скасування постанови.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 06.11.2023 позовні вимоги задоволено.

Визнано дії капітана поліції ОСОБА_2 щодо винесення постанови Серія ЕАТ № 7708699 від 10.09.2023 про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 121-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 , незаконними та скасовано постанову серії ЕАТ № 7708699 від 10.09.2023 у справі про адміністративне правопорушення, провадження по справі закрито.

Стягнуто з Департаменту патрульної поліції за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 536 грн 80 коп.

Не погодившись з вказаним рішенням, Департаментом патрульної поліції подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 06.11.2023 скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що зупинка транспортного засобу працівниками поліції відбулась через порушення позивачем вимог ПДР. Працівником поліції роз`яснено суть правопорушення та її права, будь яких клопотань від позивача не надходило. Під час вирішення питання про притягнення позивача до адміністративної відповідальності працівником поліції врахований відеозапис правопорушення та усні пояснення позивача у справі. Зазначає, що водій, керуючи транспортним засобом зобов`язаний в першу чергу дотримуватись вимог ПДР. Щодо наданої позивачем довідки про задіяння автомобільного транспорту до виконання обов`язків з територіальної оборони, вона не підтверджує законне право використання номерного знаку НОМЕР_3 автомобілем ВАЗ 2103 та не спростовує вчинення позивачем адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП.

В судове засідання сторони не з`явились, про день, час та місце судового засідання повідомлені своєчасно та належним чином.

Враховуючи особиливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, зокрема передбаченої ч. 5 ст. 286 КАС України, колегія суддів вважає, що неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень ч. 2 ст. 268 КАС України, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій (ч. 3 ст. 268 КАС України).

Відповідно до положень ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Матеріалами справи підтверджено, що 10.09.2023 18:15 капітаном поліції Управління патрульної поліції в Сумській області Терещенком В.В. винесено постанову серії ЕАТ № 7708699, відповідно до якої в м. Суми, вул. Степана Бандери, 32, водій ОСОБА_1 керувала тз з номерним знаком НОМЕР_1 , на литовській реєстрації, який не належить даному т/з, що зафіксовано на відеореєстратор Xiaomi Yi Car DVR 2901, чим порушила п. 2.9.в. ПДР - Керування водієм т/з з номерним знаком, що не належить цьому засобу.

Не погодившись з вказаною постановою, позивач оскаржила її до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходила з їх обгрунтованості.

Колегія суддів не погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України "Про Національну поліцію", поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 35 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання. Поліція відповідно до покладених нею завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі (п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію").

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до вимог Закону України "Про дорожній рух", учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Статтею 52 Закону України "Про дорожній рух" передбачено, що контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Національною поліцією, іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль).

Положеннями ч. 1 ст. 222 КУпАП встановлено, що органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту та до їх компетенції відповідно до підвідомчості відноситься ч. 1 та 2 ст. 121-3 КУпАП.

Також, слід врахувати, що відповідно до ч. 2 ст. 222 КУпАП від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які, мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, передбачена адміністративна відповідальність за керування або експлуатацію транспортного засобу без номерного знака, з номерним знаком, що не належить цьому засобу або не відповідає встановленим зразкам або вимогам, з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, перевернутим чи неосвітленим, закритим іншими предметами (в тому числі прозорими), з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, забрудненим номерним знаком, якщо така забрудненість не дає можливості чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знака з відстані двадцяти метрів, а так само вчинення інших дій, спрямованих на умисне приховування номерного знака.

Відповідно до Постанови серії ЕАТ №7708699, ОСОБА_1 керувала транспортним засобом з номерним знаком, що не належить цьому засобу.

Пунктом 2.9 (в) ПДР встановлено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що: не належить цьому засобу; не відповідає вимогам стандартів; закріплений не в установленому для цього місці; закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м; неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

Відповідно до ст. 37 Закону України "Про дорожній рух", водієві забороняється керувати транспортним засобом, якщо він не зареєстрований (не перереєстрований), ідентифікаційні номери складових частин якого не відповідають записам у реєстраційних документах, знищені або підроблені, без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерними знаками, які прикріплені у непризначених для цього місцях, закриті іншими предметами чи забруднені, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м, перевернуті або не освітлені, а також транспортними засобами, що підлягають обов`язковому технічному контролю, але не пройшли його, та у випадках, передбачених законодавством; без чинного на території України поліса обов`язкового страхування цивільної правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка").

Колегія суддів зазначає, що виявивши транспортний засіб, в діях водія якого містяться ознаки порушення вимог чинного законодавства в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, а саме порушення п. 2.9. (в) Правил дорожнього руху України, за вчинення якого ч. 1 ст. 121-3 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність у вигляді штрафу, враховуючи той факт, що така дія скоєна водієм в присутності поліцейського, останнім прийнято рішення про зупинку транспортного засобу на підставі ст. 35 Закону України "Про Національну поліцію", та в подальшому розпочато розгляд справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121-3 КУпАП щодо позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 31 Закону України "Про національну поліцію" поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких є перевірка документів особи, опитування особи, зупинення транспортного засобу, застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису.

Тобто, положення Закону України "Про національну поліцію" надають право поліції використовувати інформацію відеозапису в якості речових доказів наявності або відсутності факту правопорушення.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Частиною 2 ст. 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Колегія суддів зазначає, що відповідач у справі зобов`язаний довести правомірність свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, та зокрема довести факт вчинення позивачем порушення ПДР відповідними доказами.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до відеозапису з відеореєстратора Xiaomi Yi Car DVR зафіксовано, що позивач керувала транспортним засобом ВАЗ 2103 з номерним знаком НОМЕР_1 на литовській реєстрації, який не належить даному транспортному засобу, а також зафіксовано його зупинку. Також на нагрудну відеокамеру VВ-400 №471984 зафіксовано, що позивач повідомляє працівнику поліції, що вона задіяна до виконання обов`язків з територіальної оборони у складі Добровольчого формування із залученням транспортного засобу ВАЗ 2103 номер НОМЕР_1 , однак оперативного талону на транспортний засіб з використанням номерного знаку НОМЕР_1 остання не мала.

Також, з відеозаписів встановлено, що вимоги законодавства працівниками поліції дотримано, інспектор оголосив про розгляд справи, ознайомив водія із правами, якими користується особа, стосовно якої проводиться розгляд справи про притягнення до адміністративної відповідальності, зазначив за що саме позивач притягається до адміністративної відповідальності.

Позивач вказує, що відповідачем не враховано факту, що використання номерного знаку НОМЕР_1 зумовлено вимогами безпеки у зв`язку з виконанням нею, як військовослужбовцем, обов`язків з територівальної оборони у складі Добровольчого формування №5 Сумської міської територіальної громади із залученням транспортного засобу ВАЗ 2103.

Однак, колегія суддів зазначає, що відповідно до пункту другого частини першої статті 1 Закону України "Про основи національного спротиву", добровольче формування територіальної громади - воєнізований підрозділ, сформований на добровільній основі з громадян України, які проживають у межах території відповідної територіальної громади, який призначений для участі у підготовці та виконанні завдань територіальної оборони.

Статтею 24 Закону України "Про основи національного спротиву", регламентовано, що гарантії соціального і правового захисту військовослужбовців та членів добровольчих формувань територіальних громад, які беруть участь у національному спротиві визначені Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Відповідно до Положення про добровольчі формування територіальних громад, яке затверджено Постановою КМУ від 29.12.2021 № 1449, діяльність добровольчого формування провадиться під безпосереднім керівництвом і контролем командира військової частини Сил територіальної оборони Збройних Сил за територіальним принципом.

Таким чином для виконання будь-яких завдань члени ДФТГ повинні отримати наказ безпосередньо від командира військової частини Сил територіальної оборони Збройних Сил, однак підтвердження такого наказу позивачем не надано, відтак надана довідка № 1833 від 18.09.2023, видана командиром ДФ СМТГ № 5, не несе за собою юридичних наслідків без наказу командира військової частини Сил територіальної оборони Збройних Сил.

При цьому, доказів знаходження транспортного засобу ВАЗ 2103, реєстраційний номер НОМЕР_2 на балансі ДФ СМТГ № 5 чи військової частини Сил територіальної оборони Збройних Сил матеріали справи не містять.

Відповідно до ст. 5 ЗУ "Про оперативно-розшукову діяльність" оперативно-розшукова діяльність здійснюється оперативними підрозділами: Національної поліції - підрозділами кримінальної та спеціальної поліції; Державного бюро розслідувань - оперативними, оперативно-технічними, внутрішнього контролю, забезпечення особистої безпеки; Служби безпеки України - оперативними підрозділами Центрального управління, регіональних органів та органів військової контррозвідки; Служби зовнішньої розвідки України - агентурної розвідки, оперативно-технічними, власної безпеки; Державної прикордонної служби України - розвідувальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону (агентурної розвідки, оперативно-технічним, власної безпеки), підрозділами забезпечення внутрішньої безпеки та власної безпеки, оперативного документування, оперативно-розшуковими та оперативно-технічними; управління державної охорони - підрозділом оперативного забезпечення охорони виключно з метою забезпечення безпеки осіб та об`єктів, щодо яких здійснюється державна охорона; органів і установ виконання покарань та слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України; розвідувального органу Міністерства оборони України - оперативними, оперативно-технічними, власної безпеки; Національного антикорупційного бюро України - детективів, оперативно-технічними, внутрішнього контролю; Бюро економічної безпеки України - підрозділами детективів, оперативно-технічними підрозділами.

Проведення оперативно-розшукової діяльності іншими підрозділами зазначених органів, підрозділами інших міністерств, відомств, громадськими, приватними організаціями та особами забороняється.

Відповідно до п. 17 ст. 8 ЗУ "Про оперативно-розшукову діяльність", підрозділами, визначеним у статті 5 цього закону, оперативним підрозділам для виконання завдань оперативно-розшукової діяльності за наявності передбачених статтею 6 цього Закону підстав надається право створювати та використовувати заздалегідь ідентифіковані (помічені) або несправжні (імітаційні) засоби згідно з положеннями статті 273 Кримінального процесуального кодексу України;

Тобто, ЗУ "Про оперативно-розшукову діяльність" визначений вичерпний перелік оперативних підрозділів, які використовують номери прикриття.

Також колегія суддів враховує, що місце скоєння правопорушення - АДРЕСА_1 . З урахуванням переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309 станом на 10.09.2023 м. Суми не було територією, де ведуться бойовій дії. Таким чином, необхідність використання на автомобілі номерного знаку, який не належить йому, в розумінні статті 18 КУпАП не доведена та не може бути підставою для виключення адміністративної відповідальності позивача.

Отже, довідка №1833 від 18.09.2023 за підписом командира ДФ СМТГ № 5 щодо задіянні ОСОБА_1 10.09.2023 у виконанні обов`язків з територіальної оборони на т/з ВАЗ 2103 з номерним знаком НОМЕР_1 не підтверджує законне використання номерного знаку та не спростовує вчинення адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП.

Частиною 1 ст. 15 КУпАП визначено, що військовослужбовці несуть відповідальність за адміністративні правопорушення за дисциплінарними статутами. В той же час, за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, зазначені особи несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах.

Не врахування судом першої інстанції зазначених обставин, призвело до неправильного вирішення справи, а відтак рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню відповідно до положень ст. 317 КАС України з прийняттям постанови про відмову у задоволенні позовних вимог позивача.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення

Відповідно до п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 317 КАС України, підстави для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції задовольнити.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 06.11.2023 по справі № 591/8314/23 скасувати.

Прийняти постанову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Сумській області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя А.О. Бегунц
Судді С.С. Рєзнікова Л.В. Мельнікова
Повний текст постанови складено 20.12.2023 року