Справа № 420/32452/23
Суддя: Дубровна В.А.
Дата ухвалення: 2023-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
18 грудня 2023 року м. Одеса
Суддя Одеського окружного адміністративного суду Дубровна В.А., перевіривши виконання вимог статей 160, 161 КАС України за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,
До суду з позовною заявою звернувся адвокат Єрьоміна Вікторія Анатоліївна, діюча в інтересах ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) із позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач в/ч НОМЕР_1 ), в якій просить:
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України щодо відмови у донарахуванні та виплаті одноразової грошової допомоги у разі звільнення зі служби ОСОБА_1 з урахуванням додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану , нарахованої та виплаченої у період з 01.11.2022 р. по 01.08.2023 р.
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України здійснити перерахунок та виплату одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби ОСОБА_1 з урахуванням додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану , нарахованої та виплаченої у період з 01.11.2022 р. по 01.08.2023 р.
- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України щодо невнесення у довідку ОСОБА_1 про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення ( надбавок, доплат, підвищень) та премії для обчислення пенсії відповідно до статті 43 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб та абзацу 8 п. 7 Постанови КМУ від 17 липня 1992 р. №393 (зі змінами) №359 від 08 листопада 2022 року відомостей про фактично отриманих сум ОСОБА_1 додаткової грошової винагороди, передбаченою Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану , нарахованої та виплаченої у період з 01.11.2022 р. по 01.08.2023 р.
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України оформити довідку ОСОБА_1 про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення ( надбавок, доплат, підвищень) та премії для обчислення пенсії відповідно до статті 43 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб та абзацу 8 п. 7 Постанови КМУ від 17 липня 1992 р. №393 (зі змінами) №359 від 08 листопада 2022 року відомостей про фактично отриманих сум ОСОБА_1 додаткової грошової винагороди, передбаченою Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану , нарахованої та виплаченої у період з 01.11.2022 р. по 01.08.2023 р. та направити вказану довідку до відповідного Головного управління Пенсійного фонду.
Ухвалою суду від 27.11.2023 року позовну заяву залишено без руху шляхом надання позивачу 5-ти денного строку з моменту отримання даної ухвали для надання письмових пояснень щодо інших обставин пропуску строку звернення до суду та доказів на їх підтвердження, що об`єктивно перешкоджали позивачеві своєчасно реалізувати право на звернення до суду за захистом своїх прав у строки, передбачені Кодексом адміністративного судочинства України, оскільки наведені представником позивача у клопотанні про поновлення строку звернення до суду причини пропуску строку звернення до суду з позовом не підтверджують об`єктивну неможливість чи ускладнення для позивача звернутись до суду у період з 01.07.2023 року до 22.11.2023 року, а тому не можуть бути визнані поважними.
На виконання даної ухвали суду, 11.12.2023 року представником позивача надано до суду заяву, в якій зазначає, що позивача виключено із списків особового складу військової частини та знято зі всіх видів забезпечення та не одержано ним письмового повідомлення про складові суми, нарахованої та виплаченої одноразової грошової допомоги при звільненні, тобто фактично про порушення свого права позивач дізнався тільки після отримання листа від відповідача від 06.11.2023 року. Також представник позивача зазначає, що у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці, працівник не обмежується будь-яким строком звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати, яка включає усі виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, установлених законодавством, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат.
Вирішуючи питання щодо поважності причин пропуску строку звернення до суду з даним позовом та наявності підстав для його поновлення з урахуванням вказаних доводів представника позивача, суд враховує наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Як вже зазначалось в ухвалі суду від 27.11.2023 року про залишення позову без руху, спеціальним строком для звернення до суду у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні є трьох місячний строк, установлений статтею 233 КЗпП України, згідно з якою передбачено (в редакції Закону України № 2352-IX), що працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.
При цьому, відповідно до пункту першого глави XIX Прикінцеві положення КЗпП України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.
Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 651 від 27.06.2023 року Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 р. на всій території України відмінено карантин.
Отже, з урахуванням закінчення дії карантину з 01.07.2023 року підлягають застосуванню строки, визначені статтею 233 КЗпП України, в редакції Закону №2352-IX.
Оскільки, звільнившись 24.06.2023 року з військової служби, позивач звернувся до суду з даними позовними вимогами 22.11.2023 року, то 3-х місячний строк звернення до суду є пропущеним.
З огляду на вказане довід представника позивача щодо не обмеження будь-яким строком звернення до суду з даним позовом є необґрунтованим. При цьому, суд зауважує, що вказаній позиції представника позивача суд вже надавав оцінку в ухвалі від 27.11.2023 року.
Щодо покликання адвоката на обізнаність позивача про порушення своїх прав після отримання на адвокатський запит довідки про розмір грошового забезпечення позивача за період його проходження військової служби у жовтні 2023 року, то суд знову зауважує, що в ухвалі від 27.11.2023 року вказаному доводу адвоката позивача була надана правова оцінка. Зокрема, будучи звільненим зі служби у червні 2023 році, довідки про розмір грошового забезпечення позивача за період його проходження військової служби були отримані на адвокатський запит лише у жовтні 2023 року, що на думку судді, не може вважатися розумним строком для відновлення порушеного права.
Відтак, реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача. Позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, не реалізація цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою.
Оскільки обставини, зазначені у заяві адвоката позивача від 11.12.2023 року про поновлення пропущеного процесуального строку вже були предметом дослідження судом в ухвалі від 27.11.2023 р., а інших підстав для поновлення строку звернення до адміністративного суду представником позивача не зазначено, то суд дійшов висновку про те, що строк звернення до суду пропущений з причин, які виникли з волі позивача, а, отже, не є поважними. Жодних належних та допустимих доказів поважності причин пропуску строку звернення до адміністративного суду, які б унеможливлювали і не залежали б від волі позивача своєчасно звернутися за судовим захистом, позивачем не надано та судом не знайдено.
Суд зауважує, що обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків, не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя (Рішення Конституційного Суду України від 13.12.2011 №17-рп/2011). Такі обмеження направлені на досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулюють учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків та поважати права та інтереси інших учасників правовідносин.
Відповідно до пункту 6 частини 5 статті 44 КАС України, учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.
Аналіз практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, ЄСПЛ виходить із наступного: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних причин, внаслідок непереборних, незалежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.
Відповідно до приписів ч. 2 ст. 123, яка кореспондується з п. 9 ч. 4 ст. 169 КАС України, якими зокрема, передбачено, якщо заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
Оскільки з позовними вимогами позивач звернувся до суду поза межами строку, встановленого статтею 233 КЗпП України, а зазначені у заяві від 11.12.2023 року підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду визнані неповажними та необґрунтованими, суддя приходить до висновку про повернення позивачу позовної заяви згідно приписів ч. 2 ст. 123 КАС України.
Керуючись ч. 4 ст. 169, 243, 248 КАС України,
У задоволенні заяви представника позивача адвоката Єрьоміної Вікторії Анатоліївни від 11.12.2023 року про поновлення строку звернення до суду - відмовити.
Позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії разом з доданими документами повернути позивачеві.
Роз`яснити позивачеві, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.
Копію ухвали надіслати позивачу.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду в 15-денний строк з дня її підписання.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя В.А. Дубровна