Справа № 120/16168/23
Суддя: Сало Павло Ігорович
Дата ухвалення: 2023-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2023 р. Справа № 120/16168/23

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Сала Павла Ігоровича, розглянувши у м. Вінниці в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (у письмовому провадженні) адміністративну за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

23.10.2023 поштою до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (далі відповідач 1) та Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі відповідач 2) про:

- визнання протиправним та скасування рішення відповідача 1 № 94 від 04.07.2023 щодо відмови у призначенні позивачу пенсії та зарахування до страхового стажу періодів зайняття підприємницькою діяльністю з 01.01.1998 по 31.12.2003, з 01.01.2004 по 31.12.2007, з 01.01.2010 по 31.06.2010.

- зобов`язання відповідача 2 зарахувати до страхового стажу періоди здійснення позивачем підприємницької діяльності з 01.01.1998 по 31.12.2003, з 01.01.2004 по 31.12.2007, з 01.01.2010 по 31.06.2010 та повторно розглянути заяву від 27.06.2023 про призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на 5 років відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що позивач звернувся із заявою про призначення пенсії відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", однак рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій № 94 від 04.07.2023 йому було відмовлено у зв`язку з відсутністю достатнього страхового стажу. При цьому позивач зазначає, що до його страхового стажу безпідставно не зараховані окремі періоди здійснення підприємницької діяльності, а саме з 17.07.1997 по 31.12.203 та з 2004 по 2015 рр.

Ухвалою суду від 27.10.2023 відкрито провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 та вирішено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні). Цією ж ухвалою витребувано у відповідача 2 матеріали пенсійної справи позивачки.

13.12.2023 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач 2 позов заперечує та просить відмовити у його задоволенні.

Відповідач 2 вказує на те, що рішенням від 04.07.2023 № 94 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до ст. 55 Закону № 796 у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Зокрема, до страхового стажу позивача не зараховано наступні періоди:

- з 25.02.1995, оскільки в трудовій книжці відсутній запис про звільнення з роботи;

- періоди підприємницької діяльності з 20.07.1997 по 28.02.2001, оскільки відсутня інформація про систему оподаткування та сплату страхових внесків;

- з 01.06.2001 по 30.06.2001, з 01.08.2001 по 31.10.2001, з 01.01.2002 по 31.01.2002, з 01.04.2002 по 31.05.2002, з 01.07.2002 по 31.08.2002, з 01.10.2022 по 31.01.2003, з 01.04.200 по 31.05.2003, з 01.07.2003 по 31.12.2003, оскільки відсутні відомості про сплату страхових внесків в індивідуальних відомостях про застраховану особу Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також відповідно до наданої довідки не підтверджується сплата страхових внесків.

Відтак страховий стаж позивача складає 17 років 11 місяців 16 днів.

Враховуючи наведене, на думку відповідача 2, Головним управлінням Пенсійного фонду в Хмельницькій області прийняте правомірне та обґрунтоване рішення.

Згідно із ч. 1 ст. 18 КАС України у судах функціонує Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система.

Відповідно до ч. 7 ст. 18 КАС України особам, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, суд вручає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення на офіційні електронні адреси таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

З матеріалів справи видно, що копію ухвали від 27.10.2023 доставлено відповідачу 1 до його електронного кабінету 30.10.2023 о 12:23 год, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа, яка міститься в матеріалах справи.

Втім, як у встановлений судом строк так і станом на дату ухвалення рішення відповідач 1 не скористався своїм правом на подання відзиву на позовну заяву.

Верховний Суд у постанові від 23.11.2022 року у справі №500/8027/21 дійшов висновку, що довідка про доставку в електронному вигляді рішення суду є належним доказом отримання стороною такого рішення.

Враховуючи наведене та керуючись ч. 6 ст. 162 КАС України суд вирішує справу за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши наведені сторонами доводи на підтримку своїх вимог та заперечень, суд встановив такее.

27.06.2023 позивач. звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області із заявою про призначення пенсії, додавши до заяви ряд необхідних документів.

За принципом екстериторіальності заяву позивача розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду в Хмельницькій області із прийняттям рішення від 04.07.2023 № 94 про відмову у призначенні пенсії за віком.

Зі змісту рішення слідує, що страховий стаж позивача складає 17 років 11 місяців 19 днів. При цьому необхідний страховий стаж, визначений статтею 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" становить 25 років. До страхового стажу не зараховано:

- період з 25.02.1995, оскільки в трудовій книжці відсутній запис про звільнення з роботи;

- періоди підприємницької діяльності з 20.07.1997 по 28.02.2001, оскільки відсутня інформація про систему оподаткування та сплату страхових внесків;

- з 01.06.2001 по 30.06.2001, з 01.08.2001 по 31.10.2001, з 01.01.2002 по 31.01.2002, з 01.04.2002 по 31.05.2002, з 01.07.2002 по 31.08.2002, з 01.10.2022 по 31.01.2003, з 01.04.200 по 31.05.2003, з 01.07.2003 по 31.12.2003, оскільки відсутні відомості про сплату страхових внесків в індивідуальних відомостях про застраховану особу Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також відповідно до наданої довідки не підтверджується сплата страхових внесків.

Водночас зі змісту оскаржуваного рішення видно, що пенсійний орган не заперечує право позивача на зниження пенсійного віку на 5 років.

Вважаючи протиправним рішення відповідача 1 щодо відмови у призначенні позивачу пенсії та зарахування до страхового стажу періодів зайняття підприємницькою діяльністю з 01.01.1998 по 31.12.2003, з 01.01.2004 по 31.12.2007, з 01.01.2010 по 31.06.2010, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд керується такими мотивами.

Згідно з ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також, у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

З 01.01.2004 набрав чинності Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV), який, згідно з преамбулою, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом. Зміна умов і норм загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.

Отже, з 01.01.2004 Закон № 1058-IV є основним законом, який визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду.

Відповідно до ст. 1 Закону № 1058-IV пенсія щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Частиною першою статті 9 Закону № 1058-IV передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до ст. 24 Закону № 1058-IV страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

За правилами частини першої статті 26 Закону № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року не менше 30 років.

Відповідно до ч. 20 ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.08.21991 року № 796 ХІІ мають право на зниження пенсійного віку особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років та додатково 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років

Зі змісту рішення № 94 від 04.07.2023 вбачається підтвердженим право позивача на зниження пенсійного віку на 5 років. Водночас до страхового стажу позивача не зараховано періоди підприємницької діяльності з 20.07.1997 по 28.02.2001, оскільки відсутня інформація про систему оподаткування та сплату страхових внесків, та з 01.06.2001 по 30.06.2001, з 01.08.2001 по 31.10.2001, з 01.01.2002 по 31.01.2002, з 01.04.2002 по 31.05.2002, з 01.07.2002 по 31.08.2002, з 01.10.2022 по 31.01.2003, з 01.04.200 по 31.05.2003, з 01.07.2003 по 31.12.2003, оскільки відсутні відомості про сплату страхових внесків в індивідуальних відомостях про застраховану особу Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також відповідно до наданої довідки не підтверджується сплата страхових внесків.

В цій частині спірних правовідносин суд зазначає таке.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом. Слід зазначити, що до 01.01.2004 порядок підтвердження стажу роботи був визначений статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII (далі Закон № 1788-XII).

Частиною першою статті 62 Закону 1788-XII передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з ч. 1 ст. Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 затверджений Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній затверджений (далі Порядок № 637).

Відповідно до пункту 4 Порядку № 637 періоди провадження фізичною особою підприємницької діяльності зараховуються до стажу роботи за умови підтвердження документами про сплату страхових внесків (платіжними дорученнями, квитанціями установ банків, документами, що підтверджують поштовий переказ, інформацією Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків (за наявності), а періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, фіксованого податку, спеціального торгового патенту підтверджуються свідоцтвом про сплату єдиного податку; спеціальним торговим патентом; документами про сплату єдиного податку, фіксованого податку, придбання спеціального торгового патенту (за наявності платіжних доручень, квитанцій установ банків, документів, що підтверджують поштовий переказ).

Періоди провадження фізичною особою підприємницької діяльності можуть підтверджуватися даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, з 1 січня 1998 року по 31 грудня 2003 року зараховуються до трудового стажу фізичних осіб-підприємців на підставі довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності, а з 1 січня 2004 року по 31 грудня 2017 року за бажанням особи за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від суми сплачених коштів.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" затверджений постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846 (далі Порядок № 22-1).

Згідно із пунктом 2.7 Порядку № 22-1 до заяви про перерахунок пенсії у зв`язку з урахуванням страхового стажу (заробітної плати) після призначення пенсії, у зв`язку зі зміною кількості членів сім`ї, а також в інших випадках, які спричиняють збільшення чи зменшення розміру пенсії, надаються документи, передбачені підпунктами 2-4 пункту 2.1, пунктом 2.6 цього розділу.

Підпунктом 2 пункту 2.1 Порядку № 22-1 передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637.

За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, структурний підрозділ, відповідальний за ведення персоніфікованого обліку, надає структурному підрозділу, відповідальному за призначення пенсії, довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01 січня 2004 року підтверджується спеціальним торговим патентом, або свідоцтвом про сплату єдиного податку, або патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внесків, а з 01 січня 2004 року довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку.

Для визначення права на призначення пенсії за віком згідно зі статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" за період ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку з 01 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно надається довідка про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності.

Суд зауважує, що обов`язковою умовою для зарахування до страхового стажу при обчисленні пенсії періоду здійснення особою підприємницької діяльності є сплата за весь наведений період щомісячно внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування або єдиного соціального внеску, та подання відповідних звітів до відділу персоніфікованого обліку органів Пенсійного фонду України.

Верховний Суд у постанові від 26.10.2018 у справі № 643/20104/15-а констатував, що належними доказами, якими підприємець може підтвердити свій стаж можуть бути документи про сплату страхових внесків, а саме до 01 липня 2000 року довідка Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків, після 01 липня 2000 року довідка із бази даних реєстру зарахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку.

У цій справі спірними є періоди з 1997 по 28.02.2001 по 31.12.2000, з 01.06.2001 по 30.06.2001, з 01.08.2001 по 31.10.2001, з 01.01.2002 по 31.01.2002, з 01.04.2002 по 31.05.2002, з 01.07.2002 по 31.08.2002, з 01.10.2002 по 31.01.2003, з 01.04.200 по 31.05.2003, з 01.07.2003 по 31.12.2003.

Відповідно до довідки ГУ ДПС у Вінницькій області від 04.09.2023 № 26897/6/02-32-22-08-39, ОСОБА_1 згідно наявних в АІС "Податковий блок" даних був зареєстрований як фізична особа-підприємець з 17.07.1997 по 2003 р. у Тростянецькій ДПІ. З 2003 р. по 15.09.2015 перебував на податковому обліку в Ладижинській ДПІ. Згідно наявної особової справи платника податків та даних АІС "Податковий блок" ФОП ОСОБА_1 з 2 кв. 2001 р. перебував на спрощеній системі оподаткування, 2 група (20%) з 01.04.2001 по 31.12.2011 та 3 група (5%) з 01.09.2013 по 31.12.2014, 3 група (4%) з 01.01.2015 по 01.07.2015.

Втім, у матеріалах справи відсутні документи на підтвердження факту сплати позивачем в спірні періоди страхових внесків, що з огляду на правову позицію Верховного Суду, наведену у постанові від 26.10.2018 № 643/20104/15-а, є підставою для зарахування періоду провадження підприємницької діяльності до страхового стажу особи.

Суд зазначає, що сам по собі статус підприємця та перебування позивача на відповідній системі оподаткування не означає фактичне провадження підприємницької діяльності особою та автоматичну сплату страхових внесків.

Відтак, за встановлених обставин справи, суд доходить висновку, що у відповідачів не було законних підстав для зарахування до страхового стажу позивача відповідних періодів здійснення підприємницької діяльності. Отже, у задоволенні позовних вимог в цій частині належить відмовити.

Щодо вимоги позивача про зобов`язання відповідача 2 зарахувати до його страхового стажу періоду здійснення підприємницької діяльності з 01.01.2004 по 31.12.2007 та з 01.01.2010 по 31.06.2010, то така не може бути задоволена з тих мотивів, що вказані періоди не слугували підставою для винесення оскаржуваного рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про відмову у призначенні позивачу пенсії за віком. Водночас предметом спору у цій справі є саме рішення відповідача 1, якому надано оцінку у цій справі.

Крім того, суд зауважує, що позивачем не оскаржується рішення відповідача 1 щодо незарахування періоду з 25.02.1995 через відсутність у трудовій книжці запису про звільнення з роботи, а тому в цій частині судом не надається правова оцінка такому рішенню суб`Єкта владних повноважень.

З огляду на те, що документального підтвердження наявності підстав для зарахування інших періодів трудової діяльності позивача до страхового стажу суду не надано, а також враховуючи недостатність документально підтвердженого страхового стажу позивача для призначення йому дострокової пенсії за віком, суд вважає, що Головне Управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, відмовляючи позивачу у призначенні пенсії, діяло на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені чинним законодавством.

Відповідно до частини п`ятої статті 55 Конституції України кожному гарантується захист своїх прав, свобод та інтересів від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами.

Гарантоване статтею 55 Конституції України право на захист можливе лише у разі його порушення, тому логічною вимогою при захисті такого права є обґрунтування такого порушення. Отже, порушення права має бути реальним, стосуватися індивідуально вираженого права або інтересів особи, яка стверджує про його порушення, а саме право конкретизоване у законах України.

Аналогічну ідею закріплено Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод. Стаття 13 Конвенції під назвою "Право на ефективний засіб юридичного захисту" вказує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті і є підставами для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Частиною першою статті 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ч. 1 ст. 77 КАС України), а згідно зі статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, перевіривши обґрунтованість основних доводів сторін та оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що у задоволенні адміністративного позову належить відмовити.

Враховуючи положення статті 139 КАС України, немає підстав для відшкодування позивачу витрат зі сплати судового збору.

Керуючись ст.ст. 72, 77, 90, 139, 242, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо справу розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Інформація про учасників справи:

1) позивач: ОСОБА_1 (паспорт серії НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 );

2) відповідач 1: Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (, місцезнаходження: вул. Герцена, 10, м. Хмельницький, 29000);

3) відповідач 2: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (, місцезнаходження: вул. Зодчих, 22, м. Вінниця, 21005).

Повне судове рішення складено 19.12.2023.

Суддя Сало Павло Ігорович