Справа № 460/8785/23
Суддя: Д.Є. Махаринець
Дата ухвалення: 2023-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

19 грудня 2023 року м. Рівне №460/8785/23

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Махаринця Д.Є., розглянувши за правилами письмового провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доГоловне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області
про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій, -

В С Т А Н О В И В:

До Рівененського окружного адміністративного суду надійшов позов ОС ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі відповідач), в якому позивач просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, що полягають у застосуванні принципу екстериторіальності при опрацюванні заяви ОСОБА_1 від 01.03.2023 про проведення перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці;

- визнати протиправним та скасувати Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області № 77 від 08.03.2023 про відмову в проведенні ОСОБА_1 перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області здійснити перерахунок та виплату щомісячного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 виходячи із 72 % суддівської винагороди судді, з урахуванням раніше проведених виплат, зарахувавши до стажу роботи на посаді судді, який враховується при обчисленні розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, періоду роботи юристконсультом І-ІІ категорії Державної Рівненської меблевої фабрики та роботи на посаді консультанта, помічника голови Арбітражного суду Рівненської області 3 роки 0 місяців 0 днів, половини строку навчання в Харківському юридичному інституті на денній формі навчання - 1 рік 11 місяців 0 днів;

- стягнути на користь ОСОБА_1 сплачену суму судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління пенсійного фонду України в Рівненській області;

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що заяву від 01.03.2023 про проведення перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці не обґрунтовано розглянуто з урахуванням принципу екстериторіальності згідно з приписами «Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"», бездіяльністю Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо не зарахування до стажу роботи ОСОБА_1 на посаді судді, що надає право на щомісячне довічне грошове утримання 4 роки 11 місяців 0 днів.

Позивач звернувся до Головного управління пенсійного фонду України в Рівненській області з заявою від 20.02.2023, в якій просила зарахувати до її стажу роботи:

- половину строку навчання в інституті на денній формі навчання - 1 рік 11 місяців 0 днів;

- роботу на посаді юристконсульта І-ІІ категорії Державної Рівненської меблевої фабрики з 23.10.1991 по 14.12.1993;

- роботу на посаді консультанта, помічника голови Арбітражного суду Рівненської області з 16.12.1993 по 15.10.1995;

- роботу на посаді судді господарського (арбітражного) суду Рівненської області з 16.10.1995 по 06.12.2010;

- роботу на посаді судді Рівненського апеляційного господарського суду з 07.12.2010 по 03.10.2018;

- роботу на посаді судді Північно-західного апеляційного господарського суду з 04.10.2018 по 26.07.2022.

Ухвалою суду від 17.04.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні).

Відповідач подав відзив на позовну заяву в якому зазначив:

- ОСОБА_1 , 01.03.2023 звернулася до територіального управління із заявою про перерахунок щомісячного грошового утримання судді у відставці додавши до заяви довідку №04-14/1330/23 від 28.02.2023 «Про розрахунок стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці», видану Північно-Західним апеляційним господарським судом;

- в зв`язку з призначенням пенсій за принципом екстериторіальності та єдиної черги завдань, заява про перерахунок грошового утримання судді у відставці від 01.03.2023 розглядалася спеціалістами Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області;

- за результатами розгляду заяви та доданих до неї документів прийнято рішення № 77 від 08.03.2023 про відмову у перерахунку щомісячного грошового утримання судді у відставці;

- з 01.04.2021 органи Пенсійного фонду України застосовують принцип екстериторіальності при опрацюванні заяв про призначення/перерахунок пенсій, який передбачає опрацювання заяв про призначення/перерахунок пенсій бек-офісами територіальних органів Фонду в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де було прийнято заяву та де проживає пенсіонер. Можливість застосування екстериторіального призначення та перерахунку пенсій передбачено постановою правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 № 25-1 Про затвердження змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 16.03.2021 за № 339/35961;

- за результатами розгляду заяви та наданих до неї документів прийнято рішення № 77 від 08.03.2023 про відмову у перерахунку щомісячного грошового утримання судді у відставці. До суддівського стажу згідно довідки № 04-14/1330/23 від 28.02.2023 виданої Північно-Західним апеляційним господарським судом не враховано періоди: - з 01.09.1979 по 01.07.1983 - навчання у Харківському юридичному інституті ім. Ф. Є. Дзержинського; - з 23.10.1991 по 14.12.1993 - робота на посаді юрисконсульта І-ІІ категорії Державної Рівненської меблевої фабрики; - з 16.12.1993 по 15.10.1995 - робота на посаді консультанта, помічника голови Арбітражного суду Рівненської області;

- суддівський стаж судді ОСОБА_1 становить 26 років, що відповідає 62 відсоткам. Розрахунок визначення відсотків при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання: - 26 років 20 років = 6 років; 6 х 2 % = 12 % + 50 % = 62 %;

- при призначенні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відсотки суддівської винагороди визначено безпосередньо від стажу на посаді судді, без врахування стажу роботи, що дає право на щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці;

- Північно-Західним апеляційним господарським судом видано довідку № 04-14/1330/23 від 28.02.2023 відповідно до якої розрахунок стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 становить 31 рік, 2 місяці;

- рішенням Вищої ради правосуддя від 14.02.2023 № 39/0/15-23 позивачку звільнено з посади судді Північно-Західного апеляційного господарського суду у зв`язку з поданням заяви про відставку. На час обрання ОСОБА_1 , на посаду судді (11.09.1995) діяв Закон України "Про статус суддів" від 15.12.1992 за № 2862-ХІІ (надалі - Закон №2862- XII);

- на час обрання ОСОБА_1 на посаду судді безстроково (02.12.2010) діяв Закон України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-VІ від 07.07.2010 (надалі - Закон № 245З- VІ). Відповідно до приписів ст. 131 Закону № 2453-VІ до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України; 2) члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу;

- пунктом 3-1 Постанови Кабінету Міністрів України «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» від 3 вересня 2005 року № 865 було встановлено, що до стажу роботи, що дає право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

- в жодному з наведених вище переліках посад, робота на яких зараховується до стажу роботи на посаді судді, не передбачено зарахування періодів роботи які зазначені в довідці № 04-14/1330/23 від 28.02.2023 виданій Північно-Західним апеляційним господарським судом;

- постанова Кабінету Міністрів України № 865 від 03.09.2005, втратила чинність в 2010 році, а тому застосуванню не підлягає, а ст. 137 Закону № 1402-VIII вищевказані періоди роботи не передбачені для врахування до суддівського стажу, та не враховуються для збільшення відсотків при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання, а тому Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області правомірно прийнято рішення про відмову у перерахунку щомісячного грошового утримання від 08.03.2023;

- вимога позивача про зобов`язання здійснити перерахунок та виплату щомісячного грошового утримання судді у відставці виходячи із 72 % суддівської винагороди судді, є похідною та заявлена передчасно, оскільки повинна вирішуватись після вирішення питання про наявність відповідного права на перерахунок;

- у постанові Верховного Суду від 22.02.2023 по справі № 320/12166/20 колегія суддів зауважила, що адміністративне судочинство спрямоване на захист уже порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин, а для задоволення позову адміністративний суд повинен встановити, що в зв`язку з прийняттям суб`єктом владних повноважень рішення, вчиненню ним дій чи допущенням бездіяльності порушуються права позивача. Захист прав, свобод та інтересів осіб передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення. Неможливо зобов`язати відповідача на майбутнє вчиняти дії чи утриматись від вчинення певних дій, оскільки відсутні факти порушення прав позивача в майбутньому.

За наведених обставин, позовні вимоги є безпідставними та такими що не підлягають задоволенню.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне:

ОСОБА_1 , Указом Президента № 825/95 від 11 вересня 1995 року призначена на посаду судді арбітражного суду Рівненської області (на підставі закону України «Про внесення змін до Закону України «Про арбітражний суд» № 2538-ІІІ від 21.06.2001 арбітражний суд Рівненської області реорганізовано в Господарський суд Рівненської області).

З 16.10.1995 ОСОБА_1 почала працювати на посаді судді арбітражного суду Рівненської області та була включена до штату суду, що підтверджується відповідним записом в трудовій книжці.

Постановою Верховної Ради України від 02 грудня 2010 року № 2760-ІV ОСОБА_1 обрано на посаду судді Рівненського апеляційного господарського суду безстроково.

Указом Президента України № 295/2018 від 28.09.2018 ОСОБА_1 переведена на роботу на посаду судді Північно-західного апеляційного господарського суду.

24.05.2022 ОСОБА_1 звернулася до Вищої ради правосуддя з заявою про звільнення з посади судді Північно-західного апеляційного господарського суду у відставку.

25.05.2022 від секретаріату Вищої ради правосуддя надіслано лист № 2536/0/9-22 в якому зазначено про відсутність повноважного складу Вищої ради правосуддя, у зв`язку з чим моя заява від 24.05.2022 може бути розглянута після формування повноваженого складу Вищої ради правосуддя, визначеного статтею 131 Конституції України.

На підставі наказу голови Північно-західного апеляційного господарського суду Мельника О.В. від 25 липня 2022 року № 8-ос/г з ОСОБА_1 26.07.2022 припинено трудові відносини, у зв`язку із досягненням 25.07.2022 шістдесяти п`яти років та припиненням повноважень судді з 26.07.2022, про що у трудовій книжці здійснено відповідний запис.

За результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 24.05.2022 Вищою радою правосуддя було прийнято рішення № 39/0/15-23 від 14.02.2023, яким вирішено звільнити ОСОБА_1 з посади судді Північно-західного апеляційного господарського суду у зв`язку з поданням заяви про відставку, встановила що право на нарахування та виплату щомісячного довічного грошового утримання виникло у ОСОБА_1 з наступного дня після досягнення нею шістдесяти п`яти років.

На підставі наказу в.о. голови Північно-західного апеляційного господарського суду Тимошенка О.М. від 16.02.2023 № 1-ос/г до моєї трудової книжки внесено запис про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Північно-західного апеляційного господарського суду, у зв`язку з поданням заяви про відставку відповідно до рішення Вищої ради правосуддя № 39/0/15-23 від 14.02.2023; встановилено, що право на нарахування та виплату щомісячного довічного грошового утримання виникло у ОСОБА_1 з наступного дня після досягнення нею шістдесяти п`яти років.

28.02.2023, відповідно до вимог Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці Пенсійного Фонду України, Північно-західним апеляційним господарським судом були підготовлені відповідні документи, серед яких, в тому числі, розрахунок стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці № 04-14/1330/23.

Зокрема, у розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 28.02.2023 вказано, що стаж судді ОСОБА_1 (досвід) роботи (професійної діяльності) у сфері права складає 31 рік 2 місяці 11 днів.

20.02.2023 ОСОБА_1 звернулася до ГУ ПФУ в Рівненській області із заявою про призначення/перерахунок щомісячного грошового утримання судді у відставці, в якій просила нарахування та виплату щомісячного грошового утримання судді у відставці проводити з 26.07.2022, однак рішення ГУ ПФУ в Рівненській області щодо вказаної заяви я так і не отримала.

В подальшому ОСОБА_1 було призначено довічне грошове утримання судді, з розрахунку стажу судді - 26 років 9 місяців 12 днів, замість - 31 року 2 місяців 11 днів (62 %) починаючи з 15.02.2023.

01.03.2023 ОСОБА_1 звернулася до ГУ ПФУ в Рівненській області із заявою про перерахунок щомісячного грошового утримання судді у відставці додавши до заяви довідку № 04-14/1330/23 від 28.02.2023 «Про розрахунок стажу судді».

За наслідками розгляду заяви ОСОБА_1 від 01.03.2023 відділом перерахунків пенсій № 2 управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг ГУ ПФУ в Івано-Франківській області було прийнято рішення № 77 від 08.03.2023 про відмову в перерахунку пенсії, відповідно до якого ОСОБА_1 не враховано до суддівського стажу періоди:

- з 01.09.1979 по 01.07.1983 навчання в Харківському юридичному інституті ім. Ф.Є. Дзержинського;

- з 23.10.1991 по 14.12.1993 роботи на посаді юристконсульта І-ІІ категорії Державної Рівненської меблевої фабрики;

- з 16.12.1993 по 15.10.1995 роботи на посаді консультанта, помічника голови Арбітражного суду Рівненської області.

Рішення обґрунтоване тим, що вищевказані періоди не передбачені для врахування до суддівського стажу ст. 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

На момент виходу ОСОБА_1 у відставку та призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці питання обчислення розміру відсоткового значення утримання відносно суддівської винагороди регламентовано нормами Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII (надалі за текстом - Закон № 1402).

Так, ст.142 Закону України №1402 передбачено, що судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року; 2) 61рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.

Суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Відповідно до статті 116 Закону № 1402-VIII суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається відповідно до статті 137 цього Закону, має право подати заяву про відставку.

Відповідно до ч. 1 ст. 137 Закону № 1402 до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; 2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Водночас абзацом четвертим пункту 34 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII встановлено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

На час призначення ОСОБА_1 на посаду судді (Указом Президента України № 825/95 від 11 вересня 1995 року на посаду судді Арбітражного суду Рівненської області) питання визначення стажу, який давав право на відставку судді, регулювалося частиною четвертою статті 43 Закону України від 15 грудня 1992 року № 2862-XII «Про статус суддів» (в редакції Закону від 16.11.1995), якою передбачено, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

При цьому, відповідно до абзацу другого статті 1 Указу Президента України від 10 липня 1995 року № 584/95 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів» (у редакції, чинній на день призначення ОСОБА_1 на посаду судді) до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.

Крім того, згідно з абзацом 2 пункту 3-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 року № 865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» (яка діяла одночасно із Законом № 2862-ХІІ; втратила чинність 01 січня 2012 року), доповненим згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 11 червня 2008 року № 545, до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Згідно з пунктом 2.18 Інструкції до трудових книжок за місцем роботи вносяться окремим рядком з посиланням на дату, номер та найменування відповідних документів, зокрема, записи про час навчання у професійних навчально-виховних закладах та інших закладах у навчально-курсових комбінатах (центрі, пункті тощо), у вищих навчальних закладах та про час перебування в аспірантурі і клінічній ординатурі. Для студентів, слухачів курсів, учнів, аспірантів та клінічних ординаторів, які мають трудові книжки, навчальний заклад (наукова установа) вносить записи про час навчання на денних відділеннях (у тому числі підготовчих) вищих навчальних закладів. Підставою для таких записів є накази навчального закладу (наукової установи) про зарахування на навчання та про відрахування з числа студентів, учнів, аспірантів, клінічних ординаторів (пункт 2.16 Інструкції).

Тобто зазначена Інструкція передбачала внесення до трудових книжок студентів записів про час навчання лише на денних відділеннях.

Таким чином питання ведення, контролю за веденням запису в трудовій книжці відомостей щодо трудового (в тому числі спеціального) стажу віднесено до компетенції роботодавця або, у виняткових випадках, юридичної особи, в якій власник трудової книжки провадить не трудову, але іншу основну свою діяльність. У випадку, коли така діяльність є не трудовою, а іншою, але не основною, зокрема навчання на заочному чи вечірньому факультеті, то відомості про неї не можуть стосуватись трудового стажу, а відповідно до пункту 2.18 Інструкції можуть вноситись до трудової книжки інформаційно.

Такі дані не можуть заміщувати (поглинати) собою даних, що становлять безпосередньо трудовий стаж.

З системного аналізу вказаних нормативних актів вбачається, що до стажу роботи на посаді судді, що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання зараховується також половина строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі.

Аналогічна правова позиція щодо обрахування стажу роботи судді у відставці висловлена Верховним Судом у справах цієї категорії, зокрема, у постанові Верховного Суду від 18.01.2019 у справі №137/173/17, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 3 вересня 2020 року по справі № 9901/521/19.

Частиною 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З запису трудової книжки та диплому вбачається, що ОСОБА_1 навчалась на денній формі навчання у Харківському юридичному інституті ім. Ф.Є. Дзержинського в період з 01.09.1979 по 01.07.1983 (тобто 3 роки 10 місяців).

З огляду на викладене, відповідач незаконно не зарахував до суддівського стажу, що дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання, половину строку навчання ОСОБА_1 в Харківському юридичному інституті ім. Ф.Є. Дзержинського в період з 01.09.1979 по 01.07.1983, а саме 1 рік 11 місяців.

З приводу незаконності та протиправності не зарахування відповідачем до стажу роботи на посаді судді також стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право на призначення на посаду судді (3 роки) слід зазначити наступне.

Як вбачається з трудової книжки, з 23.10.1991 по 14.12.1993 ОСОБА_1 працювала на посаді юристконсульта І-ІІ категорії Державної Рівненської меблевої фабрики, з 16.12.1993 по 15.10.1995 роботи на посаді консультанта, помічника голови Арбітражного суду Рівненської області.

Частиною 2 ст. 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції, яка діє з 05.08.2018) вказано, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Системний аналіз вказаної норми в її взаємозв`язку з абз. 4 п. 34 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VІІІ дає підстави для висновку, що з набранням чинності Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у зв`язку з прийняттям Закону України «Про Вищий антикорупційний суд», яким внесено зміни до ст. 137 Закону № 1402-VIII, суддям додатково до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку, підлягає зарахуванню стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена Законом та надає право для призначення на посаду судді.

Саме така правова позиція покладена в основу Рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 22.11.2018, яке залишене без змін Постановою Великої Плати Верховного Суду від 30.05.2019 у справі № 9901/805/18, Постанові від 19.06.2018 по справі № 243/4458/17.

Зокрема, Велика Палата Верховного Суду погодилась із висновками колегії суддів КАС ВС та зазначила, що частину 2 статті 137 Закону України № 1402-VIII (у редакції, яка діє з 05.08.2018) потрібно тлумачити таким чином, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) судді у сфері права, який вимагався законом як мінімальний для набуття таким суддею права для призначення на посаду судді на дату такого призначення.

Зазначена норма закону призвела до покращення правового становища суддів, оскільки дозволила зарахувати стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) у сфері права тривалістю, яка вимагалася законом для призначення на посаду судді станом на дату призначення на посаду судді.

Як вже зазначалося вище, Указом Президента України № 825/95 від 11 вересня 1995 року ОСОБА_1 було призначено на посаду судді Арбітражного суду Рівненської області.

Станом на 05.05.1999 діяла:

- редакція Конституції України, ч. 3 ст. 127 якої передбачала, що на посаду судді може бути рекомендований кваліфікаційною комісією суддів громадянин України, не молодший двадцяти п`яти років, який має вищу юридичну освіту і стаж роботи у галузі права не менш як три роки, проживає в Україні не менш як десять років та володіє державною мовою;

- редакція Закону України «Про статус суддів» від 15.12.1992 № 2862-XII, ч. 1 ст. 7 якого було передбачено право на зайняття посади судді районного (міського), міжрайонного (окружного) суду, військового суду гарнізону має громадянин України, який досяг на день обрання 25 років, має вищу юридичну освіту і, як правило, стаж роботи за юридичною спеціальністю не менше двох років.

При цьому, відповідно до листа Вищої ради правосуддя, Верховного Суду, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Ради суддів України, Національної школи суддів України «Про зарахування (перерахунок) стажу роботи на посаді судді» від 05.11.2018 № 41783/0/9-18, № 2664/0/2-18, № 01-6757/18, № 9рс-1112/18, № 1-22433/18, № 02/3878 в якому зазначено:

« 3. Вимоги, визначені Законом України від 15.12.1992 № 2862-XII «Про статус Суддів» (далі - Закон № 2862-XII), діяли з 10.02.1993 до 05.07.2001 при обранні суддів на посаду вперше.

Відповідно до частини першої статті 7 Закону № 2862-XII право на зайняття посади судді районного (міського), міжрайонного (окружного) суду, військового суду гарнізону мав громадянин України, який досяг на день обрання 25 років, мав вищу юридичну освіту і, як правило, стаж роботи за юридичною спеціальністю не менше двох років.

Тобто вимоги визначені Законом № 2862-XII не відповідали вимогам, встановленим Конституцією України.

Частиною третьою статті 127 Конституції України (редакція яка діяла у період з 28.06.1996 до 05.07.2001) визначалось, що на посаду судді міг бути рекомендований кваліфікаційною комісією суддів громадянин України, не молодший двадцяти п`яти років, який мав вищу юридичну освіту і стаж роботи у галузі права не менш як три роки, проживав в Україні не менш як десять років та володів державною мовою.

Одночасно статтею 7 Закону № 2862-XII (редакція у період з 28.06.1996 до 05.07.2001) передбачалось, що право на зайняття посади судді районного (міського), міжрайонного (окружного) суду, військового суду гарнізону мав громадянин України, який досяг на день обрання 25 років, мав вищу юридичну освіту і, як правило, стаж роботи за юридичною спеціальністю не менше двох років.

У разі існування неузгодженості між актами, виданими одним й тим же органом, але які мають різну юридичну силу, застосовується акт вищої юридичної сили.

Наприклад, у випадку суперечності норм закону та Конституції України, які прийняті Верховною Радою України - колізія вирішується на користь Конституції, яка має найвищу юридичну силу.

У разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України (ч. 3 ст. 7 КАС України).

Тобто Конституцією України - Основним Законом України була визначена вимога, яка надавала право для такого призначення, про наявність стажу роботи у галузі права не менш як три роки, а тому до стажу роботи ОСОБА_1 на посаді судді повинно бути зараховано три роки стажу роботи на посаді юристконсульта І-ІІ категорії Державної Рівненської меблевої фабрики та на посаді консультанта, помічника голови Арбітражного суду Рівненської області.

Отже, загальний стаж ОСОБА_1 як судді, який дав право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці складає:

- половина строку навчання в інституті на денній формі навчання - 1 рік 11 місяців 0 днів;

- робота на посаді юристконсульта І-ІІ категорії Державної Рівненської меблевої фабрики з 23.10.1991 по 14.12.1993;

- робота на посаді консультанта, помічника голови Арбітражного суду Рівненської області з 16.12.1993 по 15.10.1995;

- робота на посаді судді господарського (арбітражного) суду Рівненської області з 16.10.1995 по 06.12.2010;

- робота на посаді судді Рівненського апеляційного господарського суду з 07.12.2010 по 03.10.2018;

- робота на посаді судді Північно-західного апеляційного господарського суду з 04.10.2018 по 26.07.2022.

Загалом цей період становить 31 рік 8 місяців 11 днів, який відповідно до вказаних вище законодавчих вимог підлягає врахуванню органами пенсійного фонду під час підрахунку розміру спеціального стажу та відповідно при обчисленні суми мого щомісячного довічного грошового утримання.

Отже, ОСОБА_1 має стаж роботи на посаді судді, що дає їй право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, - повний 31 рік, у зв`язку з чим Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській незаконно та протиправно не зараховано до стажу роботи судді, що надає право на щомісячне довічне грошове утримання, згідно з Законом України «Про судоустрій і статус суддів», протиправно не було враховано в такий стаж роботи 4 роки 11 місяців 0 днів.

Не включення відповідачем повного стажу роботи на посаді судді, за умови навчання позивача з 01.09.1979 по 01.07.1983 в Харківському юридичному інституті ім. Ф.Є. Дзержинського, роботи позивача з 23.10.1991 по 14.12.1993 на посаді юристконсульта І-ІІ категорії Державної Рівненської меблевої фабрики, роботи позивача з 16.12.1993 по 15.10.1995 на посаді консультанта, помічника голови Арбітражного суду Рівненської області є неправомірним.

За наведених обставин визначення відсоткового розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, який з урахуванням вказаного стажу та приписів ч. 3 ст. 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року № 1402-VIII повинен складати 72 % (50 % (за 20 років стажу) + 11 років стажу х 2 % = 72 %).

На думку суду, зменшення відсотку основного розміру довічного грошового утримання позивача було здійснено не у спосіб, передбачений Конституцією України та Закону № 1402 -VIII, а в контексті положень статті 1 Першого протоколу до Конвенції відбулося втручання у право власності позивача, і таке втручання не було законним.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

На думку суду, протиправною є бездіяльність відповідача щодо не зарахування до стажу роботи ОСОБА_1 на посаді судді, що надає право на щомісячне довічне грошове утримання, - 4 роки 11 місяців 0 днів при призначенні їй щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, тому для захисту прав та інтересів ОСОБА_1 необхідно зобов`язати відповідача зарахувати до стажу роботи на посаді судді (26 років 9 місяців 12 днів) - 4 роки 11 місяців 0 днів, здійснити перерахунок і виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 72 % суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, з урахуванням раніше проведених виплат.

З вищевикладених підстав, незаконною та протиправною є бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо не зарахування ОСОБА_1 до стажу роботи періоду, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, - половину періоду денної форми навчання у Харківському юридичному інституті ім. Ф.Є. Дзержинського з 01.09.1979 по 01.07.1983, а також стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право на призначення на посаду судді (3 роки).

У відповідності до статті 126 Конституції України, визначено, що незалежність і недоторканість судді гарантуються Конституцією і законами України.

В пункті 7 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 11.10.2005 №8-рп/2005 суд зазначив, що конституційний статус судді передбачає надання йому в майбутньому статусу судді у відставці, що також є гарантією належного здійснення правосуддя, дає підстави ставити до суддів високі вимоги і зберігати довіру до їх компетентності та неупередженості.

У рішенні від 19.11.2013 №10-рп/2013 Конституційний Суд, серед іншого, зазначив, що «[...] відставка судді є особливою формою звільнення його з посади за власним бажанням та обумовлена наявністю в особи відповідного стажу роботи на посаді судді. Наслідком відставки є, зокрема, припинення суддею своїх повноважень з одночасним збереженням за ним звання судді і гарантій недоторканності, а також набуттям прав на виплату вихідної допомоги та отримання пенсії або щомісячного довічного грошового утримання».

Аналіз норм Конституції України свідчить, що надання судді за рахунок держави матеріального і соціального захисту (заробітна плата, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо), що відповідає його високому статусу, є гарантією забезпечення незалежності.

Стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності небезпідставної заяви за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Засіб захисту, повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п.75 рішення Європейського суду з прав людини у справі Афанасьєв проти України від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Отже, ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Крім того, відповідно до п.4.2 розділу IV «Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"», затвердженого 25.11.2005 Постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07.07.2014 за № 13-1), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846 (надалі - «Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"»), зазначено: «…Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу».

Питання, зокрема, призначення/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, у тому числі й позивачу, врегульовані приписами «Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України», затвердженого 25.01.2008 постановою правління Пенсійного фонду України за №3-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 20.03.2017 № 5-1), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12.03.2008 за № 200/14891 (надалі - «Порядок подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України»).

У «Змінах до Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України», затверджених 21.05.2021 Постановою правління Пенсійного фонду України № 18-1, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 26.07.2021 за № 961/36583 (які набрали чинності 06.08.2021), зазначено: «… 5. У розділі IV: 1) пункт 1 викласти в такій редакції: « 1. Заява про призначення/перерахунок щомісячного довічного утримання реєструється в електронному журналі звернень органу, що призначає щомісячне довічне утримання. Заява про перерахунок щомісячного довічного утримання приймається органом, що призначає щомісячне довічне утримання, за наявності в судді всіх необхідних документів. Приймання, розгляд та опрацювання заяви та документів, необхідних для призначення (перерахунку) щомісячного довічного утримання, органами, що призначають щомісячне довічне утримання, здійснюється відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року №13-1).»; …».

З наведеного вбачається, що на день виникнення спірних правовідносин принцип екстериторіальності при опрацюванні заяв про призначення/перерахунку пенсій застосовувався органами Пенсійного фонду України лише при опрацюванні заяв про призначення/перерахунку пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Однак, ОСОБА_1 не отримує пенсію відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", а є суддею у відставці та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці.

На день звернення до ГУ ПФУ в Рівненській області із заявою 01.03.2023, приписи «Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України» не містили положення щодо принципу екстериторіальності при опрацюванні заяв про призначення/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці.

За наведених обставин, заяву від 01.03.2023 про проведення перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці не обґрунтовано розглянуто з урахуванням принципу екстериторіальності згідно з приписами «Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"».

Враховуючи вище викладене, заяву від 01.03.2023 про проведення перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці мало розглянути ГУ ПФУ в Рівненській області.

Не дотримання порядку щодо розгляду заяви від 01.03.2023 про проведення перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці є ще однією підставою для визнання протиправним і скасування рішення про відмову в перерахунку пенсії № 77 від 08.03.2023, прийнятого ГУ ПФУ в Івано-Франківській області.

Наведене свідчить не лише про правомірність заявленої вимоги про визнання протиправним та скасування оскаржуваного рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області № 77 від 08.03.2023, а й про обґрунтованість решти позовних вимог щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області здійснити перерахунок та виплату щомісячного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 виходячи із 72 % суддівської винагороди судді, з урахуванням раніше проведених виплат, зарахувавши до стажу роботи на посаді судді, який враховується при обчисленні розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, періоду роботи юристконсультом І-ІІ категорії Державної Рівненської меблевої фабрики та роботи на посаді консультанта, помічника голови Арбітражного суду Рівненської області 3 роки 0 місяців 0 днів, половини строку навчання в Харківському юридичному інституті на денній формі навчання - 1 рік 11 місяців 0 днів.

На думку суду, задоволення позовних вимог саме у вказаний спосіб забезпечить належний рівень захисту порушених прав позивача, чим буде виконано визначене КАС України завдання адміністративного судочинства, та мінімізує необхідність його повторного звернення до суду за захистом своїх прав у межах спірних правовідносин.

Беручи до уваги зазначене, суд вважає, що відповідачами, за час розгляду справи, на виконання вимог частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі також КАС України), не було доведено правомірності оскаржуваного рішення, заперечення, викладені у відзиві на позов вищезазначених висновків не спростовують.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Серявін та інші проти України» вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29).

З огляду на встановлені фактичні обставини справи, суд зазначає, що решта доводів та тверджень учасників справи, у контексті наведених правових вимог, не впливають на висновки суду за наслідком розгляду даної справи.

Відповідно до статті 244 КАС України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема:

1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Відповідно до положень частин 1 та 2 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За наслідком здійснення аналізу оскаржуваного рішення на відповідність наведеним вище критеріям, суд, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень наведеного законодавства України, матеріалів справи, приходить до висновку про те, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки оскаржуване рішення не відповідає наведеним у частині 2 статті 2 КАС України критеріям.

Згідно статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи зазначене, суд вважає необхідним стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1073,60 грн за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління пенсійного фонду України в Рівненській області у рівних частинах.

Керуючись статтями 241-246, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, що полягають у застосуванні принципу екстериторіальності при опрацюванні заяви ОСОБА_1 від 01.03.2023 про проведення перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці.

3. Визнати протиправним та скасувати Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області № 77 від 08.03.2023 про відмову в проведенні ОСОБА_1 перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

4. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області здійснити перерахунок та виплату щомісячного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 виходячи із 72 % суддівської винагороди судді, з урахуванням раніше проведених виплат, зарахувавши до стажу роботи на посаді судді, який враховується при обчисленні розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, періоду роботи юристконсультом І-ІІ категорії Державної Рівненської меблевої фабрики та роботи на посаді консультанта, помічника голови Арбітражного суду Рівненської області 3 роки 0 місяців 0 днів, половини строку навчання в Харківському юридичному інституті на денній формі навчання - 1 рік 11 місяців 0 днів.

5. Стягнути на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 .) судовий збір у розмірі 536,80 грн за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (код 20551088; адреса: 76018, м. Івано-Франківськ, вул. Січових Стрільців,15).

6. Стягнути на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 .) судовий збір у розмірі 536,80 грн за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління пенсійного фонду України в Рівненській області (код 21084076; адреса: 33028, м. Рівне, вул. Борисенка Олександра, 7).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Олександра Борисенка, буд. 7,м. Рівне,Рівненська обл.,33028, ЄДРПОУ/РНОКПП 21084076) Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (вул. Січових Стрільців, 15,м. Івано-Франківськ,Івано-Франківська обл.,76018, ЄДРПОУ/РНОКПП 20551088)

Суддя Д.Є. Махаринець