Справа № 580/3429/23
Суддя: Карпушова Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2023-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/3429/23 Суддя (судді) першої інстанції: Алла РУДЕНКО
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів: Губської Л.В., Епель О.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2023 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Обласної медико-соціальної експертної комісії №1 та Комунального закладу "Черкаський обласний центр медико-соціальної експертизи Черкаської обласної ради" про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В :

Рух справи

08.05.2023 ОСОБА_1 звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Обласної медико-соціальної експертної комісії №1 (відповідач 1) та комунального закладу "Черкаський обласний центр медико-соціальної експертизи Черкаської обласної ради" (відповідач 2), в якій просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Обласної МСЕК №1 комунального закладу "Черкаський обласний центр медико-соціальної експертизи Черкаської обласної ради" від 10.11.2022, оформлене довідкою форми №167/о про не визнання позивача інвалідом.

Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що рішенням Обласної медико-соціальної експертної комісії №2 від 17.12.2018 позивачу було встановлено 2 групу інвалідності безстроково, проте у подальшому Обласною медико-соціальною експертною комісією №2 прийнято рішення від 03.06.2021 про встановлення позивачу 3 групи інвалідності строком до 01.07.2022. Обласною медико-соціальною експертною комісією №1 позивач 10.11.2022 не був визнаний особою з інвалідністю.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що Обласна медико-соціальна експертна комісія №1 протиправно не визнала його особою з інвалідністю, оскільки таке рішення було прийнято без належного його повідомлення про час та дату засідання комісії, через що позивач не зміг надати медичні документи щодо стану його здоров`я.

Крім того, позивач вважає, що відповідач протиправно відмовив йому у встановлені групи інвалідності, оскільки у 2018 році йому встановлювалась 2 група інвалідності, у 2021 третя група інвалідності, і стан його здоров`я не змінився, що підтверджено медичними документами, які не були враховані відповідачем при прийнятті спірного рішення.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 12.09.2023 р. у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Приймаючи таке рішення суд першої інстанції виходив з того, що позивач належним чином повідомлявся відповідачем, що чинним законодавством передбачено відповідачем прийняття заочного рішення щодо встановлення інвалідності, через що суд зробив висновок про необґрунтованість позовних вимог.

Позивачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить, через порушення судом норм матеріального та процесуального права, скасувати рішення суду та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги аналогічні доводам позовної заяви.

Крім того, апелянт звернув увагу, що судом першої інстанції при постановлені рішення не враховано те, що відповідач приймав спірне рішення без огляду та опитування позивача, без вивчення медичних документів, що є таким, що відповідач не встановив всіх обставин і не міг прийняти обґрунтованого рішення з приводу його стану здоров`я.

Справу розглянуто у порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з огляду на таке.

Обставини справи встановлені судом.

Позивач є ветераном війни - учасником бойових дій та працює в органам прокуратури України, що підтверджено відповідними посвідченнями (а.с.12, 13).

17.12.2018 позивачу було встановлено 2 групу інвалідності безстроково через отримання інвалідності пов`язаного з проходженням служби в поліції, що підтверджено довідкою до акта огляду Обласної МСЕК №2 серії 12 ААБ №129976 від 17.12.2018 (а.с.15).

03.06.2021 позивачу була встановлена 3 група інвалідності до 01.07.2022 року, що підтверджено довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією Обласної МСЕК №2 серії 12 ААВ №349533 від 03.06.2021 (а.с.16).

10.11.2022 обласним МСЕК №1 Комунального закладу "Черкаський обласний центр медико-соціальної експертизи Черкаської обласної ради" було прийнято заочне рішення, яким ОСОБА_1 визнано не інвалідом, про що видано відповідну довідку форми № 167/о від 10.11.2022 (а.с.69).

Лише 16.06.2023 працівник Комунального закладу «Черксаського обласного центру медико-соціальної експертизи Черкаської обласної ради» медичний реєстратор Бондаренко А. на ім`я в.о.директора Комунального закладу «Черксаського обласного центру медико-соціальної експертизи Черкаської обласної ради» пояснила, що 06.11.2022 телефонувала на номер НОМЕР_1 та повідомила позивача, що на наступний день 07.11.2022 йому слід з`явитися на засідання комісії.

Вказане підтверджено письмовими поясненнями ОСОБА_2 (а.с.74).

При цьому з вказаних пояснень не вбачається чи зазначалась адреса місце проведення засідання та час проведення засідання.

Згідно тих же письмових пояснень ОСОБА_2 викликала позивача на засідання на 10.11.2022, при цьому не зазначено, коли цей виклик було зроблено, місце та час проведення засідання.

Також 16.06.2023 на ім`я в.о.директора Комунального закладу «Черксаського обласного центру медико-соціальної експертизи Черкаської обласної ради» подано було письмові пояснення ОСОБА_3 (посада не зазначена), в яких переказано пояснення ОСОБА_2 щодо обставин повідомлення ОСОБА_1 про виклик за засідання МСЕК у листопаді 2022.

Вищенаведені обставини підтверджені належними, достатніми та допустимим доказами.

Крім того, не є спірним, що виписки із історії хвороби позивача №№ 3068, 05326, 1157, 04772, 1108/448, 1121/463, 10174, 2041/836, 1793/749, 1047/428 лікарсько-консультативною комісією не досліджувались, про що зазначав відповідач 2 у своїх письмових поясненнях.

Нормативно-правове обґрунтування.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так частиною 1 статті 2 КАС України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частинами 1 та 2 статті 6 КАС України гарантовано, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Таким чином, враховуючи вказану норму Закону та встановлені обставини, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції про необґрунтованість позовних вимог з огляду на таке.

Основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні врегульовані Законом України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» №875-ХІІ від 21.03.1991. (далі - Закон №875).

Відповідно до статті 2 Закону №875 особою з інвалідністю є особа зі стійким розладом функцій організму, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження її життєдіяльності, внаслідок чого держава зобов`язана створити умови для реалізації нею прав нарівні з іншими громадянами та забезпечити її соціальний захист.

Згідно статті 3 Закону №875 інвалідність як міра втрати здоров`я визначається шляхом експертного обстеження в органах медико-соціальної експертизи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я.

Законом України «Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні» №2961-IV від 06.10.2005 врегульовані основні засади створення правових, соціально-економічних, організаційних умов для усунення або компенсації наслідків, спричинених стійким порушенням здоров`я, функціонування системи підтримання особами з інвалідністю фізичного, психічного, соціального благополуччя, сприяння їм у досягненні соціальної та матеріальної незалежності. (далі - Закон №2961).

Стаття 1 Закону №2961 визначає, що медико-соціальна експертиза - встановлення ступеня стійкого обмеження життєдіяльності, групи інвалідності, причини і часу їх настання, а також доопрацювання та затвердження індивідуальної програми реабілітації особи з інвалідністю (дитини з інвалідністю) в рамках стратегії компенсації на основі індивідуального реабілітаційного плану та комплексного реабілітаційного обстеження особи з обмеженням життєдіяльності.

Згідно частин 1-6 статті 7 Закону №2961 медико-соціальна експертиза осіб з обмеженнями повсякденного функціонування та осіб з інвалідністю проводиться медико-соціальними експертними комісіями, а дітей - лікарсько-консультативними комісіями закладів охорони здоров`я.

Особа з обмеженнями повсякденного функціонування направляється для проходження медико-соціальної експертизи з метою підтвердження стійкого обмеження життєдіяльності та встановлення статусу "особа з інвалідністю" або "дитина з інвалідністю" у разі виявлення мультидисциплінарною реабілітаційною командою ознак стійкого обмеження життєдіяльності, що зазначається в індивідуальному реабілітаційному плані.

Залежно від ступеня стійкого розладу функцій організму, зумовленого захворюванням, травмою (її наслідками) або вродженими вадами, та можливого обмеження життєдіяльності при взаємодії із зовнішнім середовищем внаслідок втрати здоров`я особі, визнаній особою з інвалідністю, встановлюється перша, друга чи третя група інвалідності.

Відповідно до частини 8 статті 7 Закону №2961 медико-соціальні експертні комісії визначають групу інвалідності, її причину і час настання.

Згідно частини 12 статті 7 Закону №2961 положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності медико-соціальними експертними комісіями та лікарсько-консультативними комісіями закладів охорони здоров`я затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України №1317 від 03.12.2009 затверджено Положення про медико-соціальну експертизу. (далі - Положення №1317).

Відповідно до пункту 3 Положення №1317 медико-соціальна експертиза проводиться особам, що звертаються для встановлення інвалідності, за направленням лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я після проведення діагностичних, лікувальних і реабілітаційних заходів за наявності відомостей, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлених захворюваннями, наслідками травм чи вродженими вадами, які спричиняють обмеження життєдіяльності.

Згідно пункту 4 Положення №1317 медико-соціальну експертизу проводять медико-соціальні експертні комісії (далі - комісії), з яких утворюються в установленому порядку центри (бюро), що належать до закладів охорони здоров`я при Міністерстві охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, управліннях охорони здоров`я обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій.

Пунктом 11 Положення №1317 передбачено, що міські, міжрайонні, районні комісії визначають ступінь обмеження життєдіяльності осіб, що звертаються для встановлення інвалідності, потребу в сторонньому нагляді, догляді або допомозі, реабілітації, реабілітаційний потенціал, групу інвалідності, причину і час її настання, професію, з якою пов`язане ушкодження здоров`я, а також ступінь втрати професійної працездатності (у відсотках) працівників, які одержали ушкодження здоров`я, пов`язане з виконанням ними трудових обов`язків.

Відповідно до пункту 15 Положення №1317 комісії проводять своєчасно огляд (повторний огляд) осіб, що звертаються для встановлення інвалідності, за місцем їх проживання або лікування, у тому числі за місцем їх проживання або місцем перебування у закладах соціального захисту для бездомних осіб та центрах соціальної адаптації осіб, звільнених з місць позбавлення волі, за направленням відповідного лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я після пред`явлення паспорта чи іншого документа, що засвідчує особу.

Пунктом 1.10 Інструкції про встановлення груп інвалідності, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України №561 від 05.09.2011, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 14.11.2011 за №1295/20033, при огляді у МСЕК проводяться: вивчення документів, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлене захворюваннями, наслідками травм або вродженими вадами, які спричиняють обмеження нормальної життєдіяльності особи; опитування хворого; об`єктивне обстеження та оцінка стану всіх систем організму, необхідних лабораторних, функціональних та інших методів дослідження усіма членами комісії.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX в Україні введено воєнний стан з 24.02.2022. У подальшому строк дії воєнного часу продовжений та триває донині.

Кабінетом Міністрів України 08.03.2022 було прийнято постанову №225 «Деякі питання порядку проведення медико-соціальної експертизи на період дії воєнного стану на території України», яка передбачає, що на період дії воєнного стану на території України та протягом шести місяців після його припинення або скасування у разі коли особа, що звертається для встановлення інвалідності, не може прибути на огляд до медико-соціальної експертної комісії, така комісія може приймати рішення про встановлення інвалідності заочно на підставі направлення лікарсько-консультативної комісії.

Висновки суду апеляційної інстанції.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що на період дії воєнного стану медико-соціальні експертні комісії мають право у разі неприбуття особи на огляд приймати рішення заочно за наявними документами, і внаслідок того, що позивач був належним чином повідомлений про засідання МСЕК, то й підстав для скасування спірного рішення відповідача 1 не має.

Так, відповідно до чинного законодавства, що діє у період воєнного стану МСЕК може приймати рішення про встановлення інвалідності заочно, але на підставі медичних документів та із повідомленням особи про проведення такого засідання.

Колегія суддів вважає, що позивач не був належним чином повідомлений про час, дату та місце проведення засідання МСЕК № 1, оскільки з поданих документів цього не вбачається, зокрема те, що позивач був заздалегідь повідомлений про час та місце проведення засідання.

Пояснення працівника Комунального закладу «Черксаського обласного центру медико-соціальної експертизи Черкаської обласної ради» медичного реєстратора Бондаренко А. від 16.06.2023 (через більше ніш 6 місяців) на ім`я в.о.директора Комунального закладу «Черксаського обласного центру медико-соціальної експертизи Черкаської обласної ради» підтверджують, що на день прийняття відповідачем спірного рішення такі пояснення у працівників Комунального закладу «Черксаського обласного центру медико-соціальної експертизи Черкаської обласної ради» не відбирались і при прийнятті відповідачем 1 спірного рішення не аналізувались.

Аркуш справи під номер 70, те що судом було іденфіковано як скрін-шот, не є належним та допустимим доказом з огляду на положення ст.72 КАС України, через те, що він не посвідчений будь ким, ні підписом, ні печеткою, ні електроним підписом, не з`ясовано з якого телефону копійовано цей «скнин-шт», тощо.

Отже, висновок суду першої інстанції з приводу належного повідомлення позивача щодо засідання 07.11.2022 та 10.11.2022 є помилковим.

Тобто, відповідачами не доведено відповідність спірного рішення положеннями п. 9 ч.2 ст.2 КАС України, а саме прийняття спірного рішення з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Крім того, слід зазначити, що спірне рішення приймалось без участі позивача, без проведення медичного огляду позивача щодо стану його здоров`я та опитування щодо самопочуття, без дослідження додаткових медичних документів, зокрема історії хвороби позивача №№ 3068, 05326, 1157, 04772, 1108/448, 1121/463, 10174, 2041/836, 1793/749, 1047/428, що не заперечувалось відповідачами.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що відповідачами не доведено відповідність спірного рішення підпунктам 3, 5, 6, 7 та 8 ч.2 КАС України, а саме те, що спірне рішення прийнято обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; та пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), оскільки дійсний стан здоров`я, самопочуття позивача спірним рішенням не встановлено, відповідачем не аналізовано всі медичні документи у сукупності з поясненнями особи та його оглядом, не з`ясовано ступінь втрати професійної працездатності (у відсотках) позивача, тобто є позивач інвалідом чи ні.

Пунктом 1.10 Інструкції про встановлення груп інвалідності, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України №561 від 05.09.2011, чітко визначено, що МСЕК приймає рішення після вивчення документів, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлене захворюваннями, наслідками травм або вродженими вадами, які спричиняють обмеження нормальної життєдіяльності особи; опитування хворого; об`єктивного обстеження та оцінка стану всіх систем організму, необхідних лабораторних, функціональних та інших методів дослідження усіма членами комісії.

Отже, відповідач не надав суду належних та допустимих доказів того, що зазначені у п.1.10 Інструкції про встановлення груп інвалідності, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України №561 від 05.09.2011 ці заходи проводились.

Згідно ч.1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Отже, позивачем доведено обґрунтованість позовних вимог належними та допустимими доказами і вони ґрунтуються на нормі закону.

Конституційний Суд України у Рішенні від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 зазначив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

З огляду на вказане та враховуючи положення ст.2 КАС України щодо законного та справедливого рішення, колегія суддів вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, зі скасуванням рішення суду першої інстанції та з прийняттям нової постанови про задоволення позовних вимог.

Щодо всіх інших доводів сторін судова колегія наголошує що приймає до уваги рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому Суд зазначив, що «…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…».

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно з пунктами 3, 4 частини першої статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Частиною 8 статті 139 КАС України визначено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Відповідно до ст. 139 КАС України судові витрати позивача підлягають відшкодуванню в повному обсязі, зокрема, за подання апеляційної скарги 1610,40 грн.

Керуючись ст.ст. 139, 242-244, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2023 р. задовольнити.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2023 р у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Обласної медико-соціальної експертної комісії №1 та Комунального закладу "Черкаський обласний центр медико-соціальної експертизи Черкаської обласної ради" про визнання протиправним та скасування рішення скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Обласної медико-соціальної експертної комісії №1 та Комунального закладу "Черкаський обласний центр медико-соціальної експертизи Черкаської обласної ради" про визнання протиправним та скасування рішення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Обласної МСЕК №1 комунального закладу "Черкаський обласний центр медико-соціальної експертизи Черкаської обласної ради" від 10.11.2022, оформлене довідкою форми №167/о про не визнання ОСОБА_1 інвалідом.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Обласної МСЕК №1 комунального закладу "Черкаський обласний центр медико-соціальної експертизи Черкаської обласної ради" на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1610,40 грн (одна тисяча шістсот десять грн 40 коп.)

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та подальшому оскарженню не підлягає, відповідно до п.2 ч.1 ст.263, п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Колегія суддів: О.В. Карпушова

Л.В. Губська

О.В. Епель