Справа № 340/3885/23
Суддя: Р.І. БРЕГЕЙ
Дата ухвалення: 2023-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2023 року справа № 340/3885/23

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Брегея Р.І.,

за участі секретаря судового засідання Батаєвої І.О.,

представників позивача Мусієнка В.В.

і відповідача Колісник О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кропивницький в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (далі Департамент) про визнання протиправними і скасування наказів, поновлення на службі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду зі заявою до Департаменту про визнання протиправними і скасування наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності та звільнення зі служби у поліції від 17 квітня і 27 травня 2023 року №228 та №634 о/с

Водночас просив суд поновити на службі і стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу (Том 1 а.с.1-8).

У судовому засіданні ОСОБА_1 і його представник підтримали вимоги позову.

Позивач пояснив, що не керував транспортним засобом, тому вимогу патрульних поліцейських стосовно проходження огляду на стан сп`яніння і пред`явлення водійського посвідчення вважає незаконною.

Стверджував, що відмовився від проходження медичного огляду на стан сп`яніння і пред`явлення водійського посвідчення, оскільки перебував у статусі пасажира.

У позовній заяві зазначає і про непропорційність покарання.

Департамент заперечив стосовно задоволення позову, подавши відзив на нього (Том 1 а.с.33-48).

У судовому засіданні представник пояснила, що автомобіль під керуванням позивача зупинили працівники патрульної поліції. ОСОБА_1 відмовився пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки і в медичному закладі.

Водночас відмовив і у пред`явленні посвідчення водія.

Стверджувала, що сукупність адміністративних порушень і намагання уникнути відповідальності доводить про втрату довіри суспільства до нього як працівника правоохоронного органу.

14 червня 2023 року судом відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін (Том 1 а.с.25-26).

Суд, вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків і дослідивши матеріали справи, зробив висновок про відмову у задоволенні позову з таких підстав.

Встановлені судом обставини і факти, що стали підставами звернення.

Так, станом на 11 березня 2023 року ОСОБА_1 обіймав посаду інспектора взводу №2 роти №4 батальйону Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту (далі Управління).

11 березня 2023 року для позивача був вихідним днем.

Свідок ОСОБА_2 показав, що працює на автозаправній станції мережі «ОККО», яка розташована по просп.Винниченка, 1Б в м.Кропивницький). 11 березня 2023 року близько 20:00 години на станцію заїхав автомобіль «Тойота Ленд Крузер» (червоного кольору). У транспортному засобі перебували 3 особи: жінка і два чоловіка, один з яких кремезної статури. Автомобілем керував чоловік кремезної статури, якого ідентифікував у судовому засідання як позивача. Жінка вийшла з транспортного засобу і пішла до каси розрахуватись за паливо. Під час руху автомобіль обірвав заправний шланг і чоловік кремезної статури, облишивши кермо, звинуватив його у наслідках. Хтось з клієнтів викликав поліцію. До приїзду поліцейських ситуацію врегулювали, так як відшкодували збитки.

Свідок ОСОБА_3 показав, що працює в Управлінні. 11 березня 2023 року о 20:20 хвилин надійшло телефонне повідомлення невідомої особи зі згаданої заправної станції про неадекватну поведінку водія автомобіля «Тойота», який перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Транспортний засіб зупинили біля ринку «Босфор». Із-за керма вийшов ОСОБА_1 , а всередині знаходись дві особи: жінка (сиділа на пасажирському кріслі поруч з водієм) і чоловік (сидів на задньому сидінні). Позивач не пред`явив водійського посвідчення і інших документів, а особу встановили за службовим посвідченням. Викликали керівництво Управління, так як ОСОБА_1 не визнавав керування транспортним засобом, що поставило під сумнів адекватність його оцінки реальності. Запропонував позивачу пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки або в медичному закладі, на що отримав відмову. ОСОБА_1 пояснив, що не буде проходити огляд, так як не довели, що був водієм. Факт керування позивачем транспортним засобом і відмови у проходженні огляду на стан сп`яніння зафіксовано нагрудною відеокамерою.

Свідок ОСОБА_4 показав, що працює в Управлінні і надав аналогічні пояснення як і свідок ОСОБА_3 .

Свідок ОСОБА_5 показав, що того дня транспортним засобом керував виключно він. ОСОБА_1 сидів поруч на пасажирському кріслі. Пасажирські двері були несправні, тому позивач вийшов до працівників поліції через двері водія (помінялись місцями). Зазначив, що з часом вийшов з автомобіля і визнав, що водієм є він, на що працівники поліції не реагували. Не зміг розповісти суду про маршрут руху з дому (м.Мала Виска Кіровоградської області) до м.Кропивницький.

Свідок ОСОБА_6 показав, що працює в Управлінні і є безпосереднім керівником ОСОБА_1 (командир роти). 11 березня 2023 року у вечірній час зателефонував командир іншої роти і сповістив про згадану подію. Приїхавши на місце, виявив велику кількість працівників Управління. Позивач сказав, що не керував автомобілем, тому огляд на стан сп`яніння не буде проходити.

На місці зупинки позивача притягли до адміністративної відповідальності у виді штрафу за вчинення правопорушень, передбачених статтями 121-3, 126 КУпАП (Том 1 а.с.124).

Водночас відносно ОСОБА_1 складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 130 КУпАП, за фактом керування транспортним засобом з ознаками стану сп`яніння і відмовою пройти відповідний огляд (Том 1 а.с.123).

13 березня 2023 року керівник Департаменту призначив службове розслідування (Том 1 а.с.61-63).

Під час службового розслідування вивчались записи нагрудних відеокамер поліцейських, реєстратору патрульного автомобіля і камери зі заправної станції.

Під час службового розслідування ОСОБА_1 відмовився надати письмові пояснення, що доводиться відповідним актом (не прибув для надання пояснень) (Том 1 а.с.115-122)

11 квітня 2023 року затверджено висновок службового розслідування, за яким дисциплінарна комісія вважала за необхідне притягти ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у виді звільнення зі служби в поліції (Том 1 а.с.155-186).

17 квітня 2023 року керівник Департаменту прийняв наказ №228, яким позивача притягли до дисциплінарної відповідальності у виді звільнення зі служби у поліції за відмову, як водія, у проходженні огляду на стан сп`яніння і вчинення ще двох адміністративних правопорушень (Том 1 а.с.152-153).

Дисциплінарний проступок виразився у порушенні вимог приписів: пунктів 1, 6 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України (далі Дисциплінарний статут); пункту 1 частини 1 статті 18, частини 1 статті 64 Закону України «Про Національну поліцію» (далі Закон); абзацу 2 частини 5 статті 14, абзаців 2-4 частини 2 статті 16 Закону України «Про дорожній рух»; частини 1 статті 38 Закону України «Про запобігання корупції»; пункту 3 розділу 4 Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ від 09 листопада 2016 року №1179.

23 травня 2023 року Кіровський районний суд м.Кіровограда визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого приписами частини 1 статті 130 КУпАП (відмова водія від проходження огляду на стан сп`яніння), і призначив покарання у виді штрафу у сумі 17000 грн та позбавлення права керування транспортним засобом на один рік (справа №404/1857/23) (Том 1 а.с.49-53).

27 травня 2023 року керівник Департаменту прийняв наказ по особовому складу №634 о/с, яким позивача звільнено зі служби в поліції на підставі припису пункту 6 частини 1 статті 77 Закону з того ж дня (реалізація дисциплінарного наказу) (Том 1 а.с.190).

З наказами про притягнення до дисциплінарної відповідальності і звільнення зі служби ОСОБА_1 ознайомлений 27 травня 2023 року (Том 1 а.с.188-190).

Позов подано до суду 09 червня 2023 року (Том 1 а.с.23).

06 липня 2023 року Кропивницький апеляційний суд скасував постанову Кіровський районний суд м.Кіровограда від 23 травня 2023 року і закрив провадження у справі (Том 1 а.с.203-209).

Кропивницький апеляційний суд допитав свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , дослідив відеозаписи нагрудних камер поліцейських і реєстратору транспортного засобу і зробив такий висновок.

«Переглядом наявного у справі відеозапису, апеляційний суд з об`єктивністю констатує, що факт керування ОСОБА_1 автомобілем, працівниками поліції зафіксований в автоматичному режимі відеореєстратором» (Том 1 а.с.207).

ОСОБА_1 оскаржив у судовому порядку постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за статтями 121-3, 126 КУпАП.

Рішеннями Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 04 травня і 26 червня 2023 року, які залишені без змін постановами Третього апеляційного адміністративного суду від 14 і 30 листопада того року, відмовлено у задоволенні позову (справи №392/452/23 і №392/453/23) (Том 2 а.с.4-11, 15-25, 84-85, 92-93).

В обох справах суди встановили, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом.

Суд переглянув записи нагрудних камер поліцейських, які були на місці зупинки транспортного засобу, і камери зі автозаправної станції.

Переглядаючи відеозапис камери автозаправної станції, суд не побачив обличчя водія, а лише встановив його одяг. Зображення одягу відповідає опису одягу ОСОБА_1 , який зроблено свідком ОСОБА_2 у судовому засіданні. Одяг водія відповідає одягу позивача зі записів нагрудних камер поліцейських.

Переглядаючи запис нагрудної камери свідка ОСОБА_3 , суд встановив, що після зупинки транспортного засобу з дверей водія вийшов позивач. ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки і у медичному закладі, пояснюючи, що є пасажиром. Свідок ОСОБА_6 підійшов до ОСОБА_3 і повідомив, що позивач не хоче проходити огляд на стан сп`яніння. ОСОБА_1 не пред`явив посвідчення водія, а лише показав службове посвідчення.

Переглядаючи запис нагрудної камери свідка ОСОБА_4 і реєстратора патрульного автомобіля, суд встановив, що ОСОБА_1 вийшов з водійських дверей через 2 секунди часу після зупинення транспортного засобу.

Переглядаючи запис нагрудної камери працівника Управління ОСОБА_7 , суд встановив розмову з ОСОБА_1 . Позивач підтвердив, що після обіду вживав пиво (не зміг вказати обсяг). Заперечував факт керування транспортним засобом і стверджував, що після зупинки автомобіля вийшов зі задніх дверей.

Юридична оцінка, встановлених судом, обставин і фактів справи.

Перш за все, переглянувши відеозаписи нагрудних камер поліцейських і реєстратору патрульного автомобіля та враховувавши показання свідка ОСОБА_2 , суд встановив, що автомобілем «Тойота» керував ОСОБА_1

2 секунд часу недостатньо, щоб, не відчиняючи дверей транспортного засобу, водій і пасажир зі заднього ряду помінялись місцями (поза межами сумніву).

Цього часу недостатньо і при відчинених дверях.

Тому показання свідка ОСОБА_5 суд визнає завідомо неправдивими.

Факт керування позивачем транспортним засобом встановлено трьома судовими рішеннями (двічі Маловисківський районний суд Кіровоградської області і Кропивницький апеляційний суд).

Якщо повірити показанням свідка ОСОБА_5 і поясненням ОСОБА_1 , то виникає питання: яку мету переслідували, змінюючи місця сидіння в автомобілі?

Відповідь очевидна: щоб ОСОБА_5 працівники поліції не могли ідентифікувати як водія.

Такий вчинок не характерний для працівника правоохоронного органу, оскільки підриває довіру до нього.

Завідомо неправдиві показання свідка ОСОБА_5 спрямованні, щоб довести, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом.

Постає запитання: навіщо так чинити?

Відповідь очевидна: щоб у позивача не виник обов`язок пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки і пред`явити посвідчення водія.

ОСОБА_1 декілька разів відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки і у медичному закладі, що доводиться записом нагрудної камери свідка ОСОБА_3 і показаннями свідка ОСОБА_6 .

Постає запитання: чого боявся водій ОСОБА_1 , якщо є працівником Управління?

Відповідь очевидна: щоб не встановили стан сп`яніння.

Ознаки такого стану пояснювались поведінкою на місці зупинки (заперечення очевидного) і розмовою з ОСОБА_7 , під час якої підтвердив вживання алкогольного напою після обіду того ж дня.

Приписами пунктів 1, 6 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту встановлено, що службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію», зобов`язує поліцейського: бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України.

Приписами пункту 1 частини 1 статті 18 Закону встановлено, що поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського.

Приписами частини 1 статті 64 Закону визначено, що особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту: «Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки».

ОСОБА_1 не тільки відмовився виконати законну вимогу поліцейського (пройти огляд на стан сп`яніння і пред`явити посвідчення водія), а ще й заперечував факт керування транспортним засобом, послуговуючись завідомо неправдивими показаннями свідка ОСОБА_5 , який не міг діяти без його погодження.

Тому суд зробив висновок, що позивач порушив Присягу на вірність Українському народові (намагаючись уникнути адміністративної відповідальності, втягнув іншу особу у вчинення протиправних дій).

Приписами частини 1 статті 13 Дисциплінарного статуту встановлено, що дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

У випадку з ОСОБА_1 єдиним засобом підтримання службової дисципліни є звільнення зі служби в поліції, оскільки в очах суспільства він цілковито втратив довіру, як особа, що має охороняти закон.

Таким чином суд зробив висновок про пропорційність покарання за порушення службової дисципліни.

Отже, у задоволенні позову належить відмовити.

Сторони не понесли судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.139, 243-246, 257 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні позову.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську, Запорізьку та Кіровоградську області, протягом тридцяти днів з дня його складення у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 20 грудня 2023 року.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Р.І. БРЕГЕЙ