Справа № 142/574/23
Суддя: Дамчук О. О.
Дата ухвалення: 2023-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №: 142/574/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2023 року Тульчинський районний суд Вінницької області у складі:

головуючого судді Дамчук О.О.,

при секретарі Носулько К.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тульчина за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Тульчинського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з позовом до Тульчинського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання незаконною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, посилаючись на те, що 05.05.2023 начальником Тульчинського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки підполковником Ліщиною Я.М. винесена постанова № 597 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП, як зазначено у постанові за те, що будучи належним чином повідомленим про необхідність 02.05.2023 року прибути до третього відділу Тульчинського РТЦК та СП, проігнорував такий виклик та у зазначену дату не прибув, тим самим порушивши абз. 2 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» та ч.3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Позивач вважає оскаржувану постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню, з огляду на таке. По-перше, він не отримував виклик або повістку, про розгляд справи про адміністративне правопорушення повідомлений не був. По-друге, він являється батьком трьох дітей, тому в силу абз.4 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» призову не підлягає, у зв`язку з чим вважає постанову № 597 від 05.05.2023 за справою про адміністративне правопорушення неправомірною.

У відповідності до ч. 4 ст. 229 КАС України, якщо розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Положеннями ст. 159 КАС України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Однак відповідно до частини 4 вказаної статті неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом, як визнання позову.

Відповідач не скористався своїм правом, передбаченим ст.ст. 72-84, 159 та 162 КАС України та не подав до суду відзив на позов та заперечень щодо вимог позивача, доказів на спростування позиції позивача.

За змістом частини 6 статті 162 КАС України вбачається, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Із аналізу зазначеного вище вбачається, що сторони у справі на власний розсуд розпорядились своїми правами щодо предмета спору, а тому несуть ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням ними відповідних процесуальних дій.

Як встановлено у судовому засіданні та підтверджується наданими до суду матеріалами, позивач являється батьком трьох дітей, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_1 виданого 28.01.2016 року, дійсного до 15.09.2028 (а.с.9) та має права на відстрочку відповідно до абз.4 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», докази на спростування даного твердження матеріали справи не містять.

Із змісту Постанови № 597 від 05.05.2023 вбачається, що ОСОБА_1 було визнано винним за вказаним у протоколі № 611 від 02.05.2023 складом адміністративного правопорушення та накладено адміністративне стягнення у розмірі 3400,00 грн та ОСОБА_1 05.05.2023 на розгляд справи до Тульчинського РТЦК та СП не з`явився. (а.с.5-6).

Вирішуючи даний спір, суд вважає позовні вимоги підлягаючими до задоволення, з огляду на таке.

Згідно зі ст. 55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 2 статті 210-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Частиною 1 статті 23 Закону України „Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" передбачено, що не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані, зокрема жінки та чоловіки, на утриманні яких перебувають троє і більше дітей віком до 18 років.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (ч. 2 ст. 251 КУпАП).

Згідно зі ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно статті 235 Кодексу України про адміністративні правопорушення Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

За приписами частини першої статті 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право:

знайомитися з матеріалами справи; давати пояснення, подавати докази; заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи; виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно до ч.1 ст. 277-2 КУпАП, повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.

Відповідно до ч.1 ст. 277 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи. Частиною 2 ст. 277 КУпАП не передбачені спеціальні строки розгляду справ про правопорушення передбачені ст. 210-1 КУпАП.

Пунктами 3 та 5 статті 278 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання, зокрема чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду та чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Аналіз наведених вище правових норм, дає можливість дійти висновку, що про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення за частиною 2 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення особа повідомляється не пізніше як за три доби до дати розгляду справи. У процесі розгляду справи особа, яка притягується до адміністративної відповідальності має право користуватися правами передбаченими статтею 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

При цьому, обов`язок повідомляти особу про місце і час розгляду справи не пізніше ніж за три дні до дати розгляду справи про адміністративне правопорушення вважається виконаним, якщо особа, яка притягується до відповідальності, знає (поінформована) про час та місце розгляду справи за три дні до дати розгляду справи. Обов`язок доказування цієї обставини несе уповноважена посадова особа. Повідомлення має на меті забезпечення участі особи у розгляді уповноваженим державним органом справи про адміністративне правопорушення.

Суд враховує, що особі, до якої застосовується адміністративна санкція, повинно бути забезпечено право завчасно знати про час та місце розгляду справи. Це право є гарантією реалізації інших прав - на участь в розгляді справи про адміністративне правопорушення, висловлення заперечень, надання доказів, захист тощо.

Із аналізу досліджених в ході судового розгляду доказів суд доходить висновку, що при притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності вказаних вище вимог закону дотримано не було. Так, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, суду беззаперечно не доведено, що позивач був завчасно повідомлений за три доби до дати розгляду справи відносно нього. Адже, як вбачається зі змісту постанови № 597 від 05.05.2023 про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 05.05.2023 на розгляд справи не з`явився, хоча 02.05.2023 останньому під час складання протоколу про адміністративне правопорушення було повідомлено про розгляд справи 05.05.2023. Однак як вбачається із наданих позивачем пояснень, останній не був обізнаний щодо складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення та ніяких повісток та повідомлень останній не отримував, тобто при винесенні постанови посадова особа відповідача не переконалась чи належним чином повідомлений позивач, чи надходили від останнього заяви та клопотання. На спростування даних доводів відповідачем доказів не надано, тому доводи позивача суд вважає обґрунтованими та такими, що знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду.

Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

З огляду на зазначене, оскільки при винесені оскаржуваної постанови не виконано вимоги статей 268, 277-2 та 278 КУпАП, що порушує права позивача та враховуючи положення ст.77 КАС України, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до вимог ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін а позовну заяву без задоволення, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення у межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи викладене вище у своїй сукупності, суд дійшов висновку про те, що оскаржувану постанову винесено з порушенням чинного законодавства та недотриманням процедури здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення, що є підставою для скасування відповідної постанови із закриттям провадження у справі про адміністративне правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 77, 90, 139, 242-246, 286 КАС України, статтями 247, 268, 279 , 280, 293 КУпАП, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Тульчинського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, задовольнити.

Постанову № 597 від 05.05.2023, винесену начальником Тульчинського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки підполковником Ліщиною Я.М. про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч.2 ст. 210-1 КУпАП скасувати, закривши провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.О. Дамчук