Справа № 200/141/23
Суддя: Циганенко А.І.
Дата ухвалення: 2023-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2023 року Справа№200/141/23

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Циганенка А.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Лисичанської міської військової адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

10 січня 2023 року з використанням підсистеми «Електронний суд» позивач, ОСОБА_1 , подав до суду адміністративний позов до відповідача, Лисичанської міської військової адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області, у якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Лисичанської міської військової адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області, оформлене листом №271 від 29.12.2022, щодо відмови у призначенні одноразової грошової допомоги;

- зобов`язати Лисичанську міську військову адміністрацію Сєвєродонецького району Луганської області згідно зі статтею 16-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» призначити і виплатити одноразову грошову допомогу у розмірі 90-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 31.07.2020 №159 він був увільнений з посади помічника начальника розвідки розвідувального відділення штабу в/ч НОМЕР_1 та відряджений до військово-цивільної адміністрації м. Лисичанська Луганської області із залишенням на військовій службі для призначення на посаду керівника військово-цивільної адміністрації міста Лисичанськ Луганської області. Розпорядженням голови Луганської обласної державної адміністрації - керівника обласної військово-цивільної адміністрації від 03.08.2020 №270-к, позивач був призначений на посаду керівника військово-цивільної адміністрації міста Лисичанськ Луганської області. Розпорядженням голови Луганської обласної державної адміністрації - керівника обласної військово-цивільної адміністрації від 01.03.2021 №56-к позивача було звільнено з посади керівника військово-цивільної адміністрації міста Лисичанськ Луганської області, а розпорядженням від 01.03.2021 №60-к призначено на період відрядження у порядку переведення на посаду керівника Лисичанської міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області.

Розпорядженням начальника Лисичанської міської військової адміністрації від 28.06.2022 №14 були припинені повноваження позивача як керівника Лисичанської міської ВЦА. Дане розпорядження було визнано протиправним та скасовано рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 08.12.2022 у справі №200/4785/22. Отже, на думку позивача, його не було звільнено з посади керівника Лисичанської міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області в порядку визначеному законодавством і відрядження не було припинено.

Наказом Міністра Оборони України від 16.08.2022 №719 позивача було звільнено з військової служби у відставку за станом здоров`я у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності, яка пов`язана з проходженням військової служби.

Позивач покликається на те, що відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» він має право на одноразову грошову допомогу у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби, або встановлення особі, звільненій з військової служби, інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби чи після закінчення тримісячного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження зазначеної служби.

Відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975, особам, звільненим з військової служби, виплата одноразової грошової допомоги здійснюється органом державної влади, який здійснював розрахунок під час звільнення з військової служби. У разі встановлення інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовцю, особі, звільненій з військової служби, який (яка) на день отримання інвалідності, визначення ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності або на день його (її) звільнення з військової служби обіймав (обіймала) посаду в державному органі, установі, організації із залишенням на військовій службі, виплата одноразової грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів таких державних органів, установ, організацій, до яких він (вона) був (була) відряджений (відряджена).

Позивач вважає, що оскільки на момент звільнення з військової служби він був відряджений до Лисичанської міської військово-цивільної адміністрації виплата одноразова грошової допомога у зв`язку з встановленням йому ІІ групи інвалідності, повинна бути виплачена за рахунок відповідача.

Лисичанська міська військова адміністрація Сєвєродонецького району Луганської області подала відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнала, просила відмовити в їх задоволенні з таких підстав.

Указом Президента України «Про утворення військової адміністрації» від 11.06.2022 № 406/2022, який набрав чинності 14.06.2022, утворено Лисичанську міську військову адміністрацію Сєвєродонецького району Луганської області та зобов`язано Генеральний штаб Збройних Сил України, Луганську обласну державну адміністрацію здійснити відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану» заходи, пов`язані з утворенням військової адміністрації, зазначеної у статті 1 цього Указу. Згідно із відомостями, які містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, 14.06.2022 державним реєстратором Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) до реєстру внесені відповідні реєстраційні зміни, що свідчить про початок здійснення Лисичанською міською військовою адміністрацією Сєвєродонецького району Луганської області своїх повноважень.

Згідно із частиною 9 статті 4 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» припинено повноваження Лисичанської міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області. Повноваження позивача, як керівника Лисичанської МВЦА, припинено з дня початку здійснення повноважень Лисичанською міською військовою адміністрацією Сєвєродонецького району Луганської області, тобто з 14.06.2022.

Розпорядженням начальника Лисичанської міської військової адміністрації від 28.06.2022 №14 встановлено, що повноваження керівника Лисичанської міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області Заїки О.С. припинилися з дня початку здійснення повноважень Лисичанською міською військовою адміністрацією Сєвєродонецького району Луганської області, із позивачем проведено повний розрахунок та виплачено грошову компенсацію за невикористані відпустки: щорічну основну відпустку за 2021 рік тривалістю 21 календарний день; частину щорічної основної відпустки за фактично відпрацьований час з 01.01.2022 по 14.06.2022 тривалістю 18 календарних днів; за 14 календарних днів додаткової відпустки за 2022 рік як учаснику бойових дій.

Позивачу встановлено ІІ групу інвалідності з 17.08.2022. Згідно із наказом Міністра оборони України (по особовому складу) від 16.08.2022 №719 позивача звільнено з військової служби у відставку за станом здоров`я. Отже, як на день встановлення інвалідності (17.08.2022), так і на день звільнення з військової служби (16.08.2022) позивач не обіймав посаду керівника Лисичанської МВЦА, у зв`язку із чим, відсутні підстави для виплати одноразової грошової допомоги за рахунок останньої.

17 січня 2023 року відкрито провадження у справі та її розгляд призначений за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

15 лютого 2023 року від Луганської обласної державної адміністрації, Луганської обласної військової адміністрації витребувані докази.

10 березня 2023 року провадження у справі зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у справі №200/4785/22.

19 грудня 2023 року поновлено провадження у справі.

19 грудня 2023 року клопотання Лисичанської міської військової адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області про розгляд справи за правилами загального провадження залишено без задоволення.

19 грудня 2023 року клопотання Лисичанської міської військової адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області про заміну відповідача залишено без задоволення.

Дослідивши докази та письмові пояснення, викладені в заявах по суті справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення проти нього, суд встановив таке.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , паспорт № НОМЕР_3 .

27 липня 2020 року Указом Президента України №193/2020 «Про утворення військово цивільних адміністрацій» була утворена військово-цивільна адміністрація міста Лисичанськ Луганської області.

31 липня 2020 року наказом командира військової часини НОМЕР_1 №159 старший лейтенант ОСОБА_1 був увільнений з посади помічника начальника розвідки розвідувального відділення штабу в/ч НОМЕР_1 та відряджений до військово-цивільної адміністрації м. Лисичанська Луганської області із залишенням на військовій службі для призначення на посаду керівника військово-цивільної адміністрації міста Лисичанськ Луганської області.

03 серпня 2020 року розпорядженням голови Луганської обласної державної адміністрації - керівником обласної військово-цивільної адміністрації №270-к ОСОБА_1 був призначений на посаду керівника військово-цивільної адміністрації міста Лисичанськ Луганської області.

19 лютого 2021 року Указом Президента України №62/2021 «Про утворення та реорганізацію військово-цивільних адміністрацій» утворено Лисичанську міську військово-цивільну адміністрацію Сєвєродонецького району Луганської області та реорганізовано військово-цивільну адміністрацію міста Лисичанськ Луганської області шляхом приєднання до Лисичанської міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області.

01 березня 2021 року розпорядженням голови Луганської обласної державної адміністрації - керівником обласної військово-цивільної адміністрації №56-к ОСОБА_1 звільнено з посади керівника військово-цивільної адміністрації міста Лисичанськ Луганської області.

01 березня 2021 року розпорядженням голови Луганської обласної державної адміністрації - керівником обласної військово-цивільної адміністрації №60-к ОСОБА_1 призначений на період відрядження у порядку переведення на посаду керівника Лисичанської міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області з 02 березня 2021 року.

11 червня 2022 року Указом Президента України №406/2022 «Про утворення військової адміністрації» була утворена Лисичанська міська військова адміністрація Сєвєродонецького району Луганської області, в зв`язку з чим Лисичанська міська військово-цивільна адміністрації була перейменована на Лисичанську міську військову адміністрацію Сєвєродонецького району Луганської області.

11 червня 2022 року розпорядженням Президента України №93/2022-рп «Про призначення В. Шибіка начальником Лисичанської міської військової адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області» ОСОБА_2 призначений начальником Лисичанської міської військової адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області.

14 червня 2022 року державним реєстратором Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесений запис 018002397 про зміну керівника юридичної особи, зміну найменування юридичної особи щодо Лисичанської міської військової адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області.

28 червня 2022 року розпорядженням начальника Лисичанської міської військової адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області №14 «Про припинення повноважень» встановлено, що повноваження керівника Лисичанської міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області ОСОБА_1 припиняються з дня початку здійснення повноважень Лисичанською міською військовою адміністрацією Сєвєродонецького району Луганської області.

16 серпня 2022 року наказом Міністра оборони України №719 (по особовому складу) старшого лейтенанта ОСОБА_1 звільнено з військової служби у відставку за станом здоров`я.

25 серпня 2022 року міжрайонною кардіологічною МСЕК №1 м. Дніпро видана довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серія 12 ААВ № 571474 про встановлення ОСОБА_1 другої групи інвалідності з 17 серпня 2022 року.

29 грудня 2022 року Лисичанська міська військова адміністрація Сєвєродонецького району Луганської області листом №271 повідомила ОСОБА_1 про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги, оскільки як на день отримання інвалідності (17.08.2022), так і на день звільнення з військової служби (16.08.2022) останній не обіймав посаду керівника Лисичанської МВЦА.

22 листопада 2023 року постановою Першого апеляційного адміністративного суду у справі №200/4785/22 повністю відмовлено в задоволенні адміністративного позовну ОСОБА_1 до Лисичанської міської військової адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області про визнання протиправним та скасування розпорядження начальника Лисичанської міської військової адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області від 28.06.2022 №14 «Про припинення повноважень», визнання протиправною бездіяльності щодо не нарахування та не виплати грошового забезпечення з 14.06.2022 року, зобов`язання виплатити грошове забезпечення з 14.06.2022 по день звільнення у відставку у розмірі 18402 грн. 47 коп. за кожен місяць.

При ухваленні рішення суд виходив з наступних мотивів та керувався такими положеннями законодавства.

Україна є […] правова держава (стаття 1 Конституції України).

Людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави (стаття 3 Конституції України).

Відповідно до частини п`ятої статті 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України від 25 березня 1992 року №2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Частинами 1-3 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року №2011-XII, в редакції Закону України № 2822-IX від 01.12.2022, (далі - Закон №2011-XII) передбачено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Згідно з пунктом 1 статті 16 Закону №2011-XII одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби, або встановлення особі, звільненій з військової служби, інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби чи після закінчення тримісячного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження зазначеної служби (підпункт 5 пункту 2 статті 16 Закону №2011-XII).

Згідно з пунктом 2 статті 16-2 Закону №2011-XII одноразова грошова допомога у випадках, зазначених у підпунктах 5-9 пункту 2 статті 16 цього Закону, призначається і виплачується залежно від встановленої військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту інвалідності та ступеня втрати ним працездатності у розмірі, визначеному Кабінетом Міністрів України. При цьому у випадках, зазначених у підпункті 5 пункту 2 статті 16 цього Закону, розмір одноразової грошової допомоги не може бути меншим за 70-кратний прожитковий мінімум, встановлений законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року.

Пунктами 2, 5, 9 статті 16-3 Закону №2011-XII встановлено, що у випадках, передбачених підпунктами 4-9 пункту 2 статті 16 цього Закону, одноразова грошова допомога призначається і виплачується відповідним військовослужбовцям, військовозобов`язаним або резервістам.

У разі встановлення інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовцю, особі, звільненій з військової служби, який (яка) на день отримання інвалідності, визначення ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності або на день його (її) звільнення з військової служби обіймав (обіймала) посаду в державному органі, установі, організації із залишенням на військовій службі, виплата одноразової грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів цих державних органів, установ, організацій, до яких він (вона) були відряджені.[…]

Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975, в редакції постанови Кабінету Міністрів України № 1142 від 18.11.2020, (далі - Порядок №975).

Порядок №975 визначає механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (далі - одноразова грошова допомога) військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст).

Згідно з абзацом третім підпункту 2 пункту 6 Порядку №975 одноразова грошова допомога призначається і виплачується військовослужбовцю (крім військовослужбовця строкової служби), інвалідність якого настала в період проходження військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби, або встановлення особі, звільненій з військової служби, інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби чи після закінчення тримісячного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження зазначеної служби, у розмірі 90-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність, - у разі встановлення інвалідності II групи.

Пунктами 17, 18 Порядку №975 визначено, що особам, звільненим з військової служби, виплата одноразової грошової допомоги здійснюється органом державної влади, який здійснював розрахунок під час звільнення з військової служби. У разі встановлення інвалідності […] військовослужбовцю, особі, звільненій з військової служби, який […] на день отримання інвалідності […] або на день його […] звільнення з військової служби обіймав […] посаду в державному органі, установі, організації із залишенням на військовій службі, виплата одноразової грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів таких державних органів, установ, організацій, до яких він […] був […] відряджений […].

У пунктах 60, 63 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ющенко та інші проти України» (заяви №№ 73990/01, 7364/02, 15185/02 і 11117/05) констатовано: «… право на справедливий судовий розгляд, яке передбачене пунктом 1 статті 6 Конвенції та розтлумачене в контексті принципів верховенства права та юридичної визначеності, містить вимогу непіддання сумніву рішення суду, коли він остаточно вирішив питання (див. рішення у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [GC], №28342/95, п. 61)»; за відсутності будь-яких ознак того, що в іншому судовому провадженні мали місце якісь вади, Суд вважає, що нове вирішення тих самих питань може звести нанівець завершене раніше провадження, а це несумісно з принципом юридичної визначеності.

Відповідно до частини 2 статті 13 Закону України від 2 червня 2016 року

№1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Частиною 4 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 22 листопада 2023 року у справі №200/4785/22 були встановлені такі обставини:

розпорядженням начальника Лисичанської міської військової адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області від 28 червня 2022 року №14 «Про припинення повноважень» було констатовано про припинення повноважень ОСОБА_1 , як керівника Лисичанської міської військово-цивільної адміністрації, з дня початку здійснення повноважень Лисичанською міською військовою адміністрацією Сєвєродонецького району Луганської області, тобто з 14 червня 2022 року,

17 червня 2022 року Головою Луганської облдержадміністрації - начальником обласної військової адміністрації затверджено штатний розпис на 2022 рік Лисичанської міської військової адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області, який введено в дію з 14 червня 2022 року, в якому відсутня посада, яку обіймав ОСОБА_1 .

Згідно з частиною 1 статті 325 КАС України постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

Оскільки у даній справі беруть участь ті самі особи, стосовно яких постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 22 листопада 2023 року у справі №200/4785/22 встановлені вищевказані обставини, тому суд приймає їх як беззаперечні обставини (юридичні факти).

З урахуванням наведеного та встановлених у даній справі обставин, суд доходить висновку, що позивач як на день отримання інвалідності (17 серпня 2022 року), так і на день звільнення з військової служби (16 серпня 2022 року) не обіймав посаду в Лисичанській міській військовій адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області із залишенням на військовій службі, а отже остання не зобов`язана виплачувати позивачу одноразову грошову допомогу за рахунок власних коштів.

Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно зі статтею 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно із статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За приписами статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтувалося на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню повністю.

Решта доводів висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини та, зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29).

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору питання щодо їх розподілу не вирішується (стаття 139 КАС України).

Доказів понесення інших судових витрат сторонами не подано.

Керуючись статтями 2, 3-10, 20, 22, 25, 72-77, 90, 132, 139, 143, 215, 241-246, 250, 251, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 ; місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , ел. пошта: ІНФОРМАЦІЯ_2 , тел. НОМЕР_4 ) до Лисичанської міської військової адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області (юридична адреса: Луганська область, м. Лисичанськ, вул. ім. М. Грушевського, 7; місце знаходження: АДРЕСА_4, код ЄДРПОУ НОМЕР_6, ел. пошта: , , , тел. НОМЕР_5 ) про визнання протиправним та скасування рішення Лисичанської міської військової адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області, оформленого листом №271 від 29.12.2022, щодо відмови у призначенні одноразової грошової допомоги, зобов`язання Лисичанської міської військової адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області згідно зі статтею 16-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» призначити і виплатити одноразову грошову допомогу у розмірі 90-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, відмовити повністю.

Повний текст рішення складено 19 грудня 2023 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Суддя А.І. Циганенко