Справа № 140/32266/23
Суддя: Андрусенко Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2023-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2023 року ЛуцькСправа № 140/32266/23

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Андрусенко О. О.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправним та скасування рішення в частині, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 ) звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі ГУ ПФУ у Волинській області, відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (далі ГУ ПФУ у Київській області, відповідач-2), Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (далі ГУ ПФУ в Житомирській області, відповідач-3) про визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ України в Житомирській та Київській областях від 20.09.2023 № 71 щодо призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в частині: визначення 19.09.2023 як початку виплати; неврахування до стажу судді, що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання, часу проходження строкової військової служби з 25.06.1985 по 08.05.1987, половини строку навчання у вищому навчальному закладі з 01.09.1988 по 30.06.1993, часу роботи в органах прокуратури з 19.01.1993 по 30.03.1996; встановлення щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 64 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді; зобов`язання ГУ ПФУ у Волинській області: визначити датою початку виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці - 30.08.2023; зарахувати у стаж судді, що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання, час проходження строкової військової служби з 25.06.1985 по 08.05.1987, половини строку навчання у вищому навчальному закладі з 01.09.1988 по 30.06.1993, час роботи в органах прокуратури з 19.01.1993 по 30.03.1996; провести перерахунок і виплату щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 78 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, починаючи з 30.08.2023 та виплатити недоотриману частину.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням Вищої ради правосуддя від 29.08.2023 №861/0/15-23 позивач звільнений з посади судді у відставку. Станом на 29.08.2023 розмір суддівської винагороди становить 107202,00 грн. згідно довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України у Волинській області.

Позивач зазначає, що 06.08.2023 звернувся у сервісний центр/ВОГ №1 (м. Любомль) ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про призначення довічного щомісячного грошового утримання судді, проте рішенням від 12.09.2023 у призначенні такого утримання було відмовлено через помилки у довідці Територіального управління Державної судової адміністрації України у Волинській області в частині написання по-батькові.

13.09.2023 позивач подав нову довідку та заяву про призначення довічного щомісячного грошового утримання судді та рішенням ГУ ПФУ України в Житомирській та Київській областях від 20.09.2023 № 71 призначено щомісячне грошове утримання судді у відставці в розмірі 64% суддівської винагороди, починаючи з 19.09.2023 та довічно з огляду на стаж судді у 27 років 04 місяці 29 днів.

Позивач вважає вказане рішення ГУ ПФУ України в Житомирській та Київській областях від 20.09.2023 № 71 частково протиправним, оскільки загальний строк стажу судді, який орган Пенсійного фонду України мав би брати до уваги під час розгляду заяви про призначення щомісячного довічного гpoшового утримання становить 34 роки 10 місяців 20 днів, а саме: час проходження строкової військової служби - 01 рік 10 місяців 14 днів; половину строку навчання у вищому навчальному закладі - 02 роки 04 місяці 24 дні; час роботи в органах прокуратури - 3 роки 2 місяці 12 днів; час роботи на посаді судді - 27 років 4 місяці 29 днів.

Однак, із цього переліку екстериторіальний орган Пенсійного фонду України зарахував лише стаж на посаді судді, протиправно не зарахувавши решту часу перебування на відповідних посадах, навчання, служби.

Відтак, з врахуванням приписів частини третьої статті 142 Закону України від 02.06.2016 №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (далі Закон №1402-VIII) щомісячне довічне грошове утримання позивачу як судді у відставці має виплачуватись в розмірі 78 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді: 50 відсотків як базовий рівень та 28 відсотків за 14 повних років понад базових 20 років стажу на посаді судді.

Крім того, позивач не погоджується із датою призначення щомісячного довічного грошового утримання, оскільки рішення про звільнення у відставку ОСОБА_1 прийняте Вищою радою правосуддя 29.08.2023, а з першою заявою про призначення щомісячного довічного грошового утримання позивач звернувся до пенсійного органу 05.09.2023, наступна заява була подана 13.09.2023, відтак ним дотримано строки подання заяви про призначення щомісячного довічного грошового утримання, тому таке мало бути призначене з 30.08.2023.

З урахуванням наведеного просить позов задовольнити.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 23.10.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

09.11.2023 до суду від ГУ ПФУ у Київській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому заявлено клопотання про залучення до участі у справі співвідповідача ГУ ПФУ в м. Києві. Вказане клопотання обґрунтоване тим, що 05.09.2023 ОСОБА_1 звернувся із заявою про призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів». Вказана заява відповідно до пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (далі Порядок №22-1), була розглянута Головним управління Пенсійного фонду України в м. Києві та вказаним управлінням 12.09.2023 позивачу було відмовлено в призначенні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у зв`язку із невідповідністю довідки про суддівську винагороду судді. При цьому, зазначає, що немає жодних підстав для залучення до участі в даній справі Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області.

На адресу суду від ГУ ПФУ у Волинській області 16.11.2023 надійшли пояснення, в яких представник відповідача-1 зазначила, що рішення від 20.09.2023 №71 про призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 за результатами заяви було прийняте ГУ ПФУ у Київській області, перевірене та погоджене ГУ ПФУ у Житомирській області та передане для здійснення виплати пенсії ГУ ПФУ у Волинській області.

У відзиві на позовну заяву, який надійшов на адресу суду 17.11.2023, представник ГУ ПФУ у Житомирській області зазначила, що ГУ ПФУ в Київській області за принципом екстериторіальності розглянуто заяву позивача та за результатами розгляду такої прийнято рішення від 20.09.2023 № 71 про призначення щомісячного довічного грошового утримання з 13.09.2023. В подальшому головним спеціалістом відділу контролю за правильністю призначення пенсій управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг ГУ ПФУ в Житомирській області не приймалось рішення щодо призначення довічного грошового утримання судді у відставці, а перевірялось правильність прийнятого рішення щодо призначення довічного грошового утримання судді у відставці.

Представник відповідача-3 вважає дії ГУ ПФУ України в Київській області правомірними з огляду на те, що положеннями частини першої статті 137 Закону №1402-VIII передбачено, що до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишньою Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради шептії, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; судді в судах та арбітрів у державному і відомчим арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

До заяви про призначення щомісячного довічного грошовою утримання судді у відставці позивачем надано розрахунок стажу судді, виданий Любомльським районним судом Волинської області, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового у гримання судді у відставці, згідно якого було зараховано 27 років 5 місяців стажу судді, а саме враховані періоди роботи на посаді судді з 01.04.1996 по 29.08.2023 (суддя Любомльського районного суду Волинської області), що у відсотковому співвідношенні щомісячного довічного грошового утримання до суддівської винагороди при розрахунку складає 64 відсотки з урахуванням вимог статті 44 Закону №1402-VIII.

До стажу роботи судді, що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання, не зараховано, зокрема час проходження строкової військової служби з 25.06.1985 по 08.05.1987, половина строку навчання у вищому навчальному закладі з 01.09.1988 по 30.06.1993, час роботи в органах прокуратури з 19.01.1993 по 30.03.1996, оскільки чинним законодавством не передбачено врахування до стажу роботу на посаді судді періоду проходження строкової військової служби, половини строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, а також стаж роботи на посадах слідчого стажиста, помічника прокурора та старшого слідчого в органах прокуратури.

З урахуванням наведеного просив у задоволенні позову відмовити повністю.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 22.11.2023 відмовлено у задоволенні клопотання ГУ ПФУ у Київській області про залучення співвідповідача до участі в даній адміністративній справі відмовлено.

Інших заяв по суті справи на адресу суду не надходило.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, суд встановив наступне.

Указом Президента України від 20.03.1996 №202/96 позивача ОСОБА_1 було призначено на посаду судді Любомльського районного суду Волинської області. Постановою Верховної Ради України від 22.03.2001 № 2335-ІІІ ОСОБА_1 обраний суддею Любомльського районного суду Волинської області безстроково.

Рішенням Вищої ради правосуддя від 29.08.2023 №861/0/15-23 ОСОБА_1 звільнено з посади судді Любомльського районного суду Волинської області у зв`язку з поданням заяви про відставку.

Зі змісту цього рішення вбачається, що стаж роботи ОСОБА_1 на посаді судді станом на дату ухвалення Вищою радою правосуддя рішення становить 30 років 05 місяців 09 днів.

Також згідно з рішенням Вищої ради правосуддя від 29.08.2023 №861/0/15-23 з посиланням на частину другу статті 137 Закону № 1402-VIII (у редакції, яка діє з 05.08.2018), абзац четвертим пункту 34 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII, частину першу статті 7, частину четверту статті 43 Закону № 2862-ХІІ, абзац другий статті 1 Указу Президента України від 10.07.1995 № 584/1995 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів», до стажу позивача, що дає право для звільнення у відставку, зараховано крім стажу роботи на посаді судді (30 років 05 місяців 09 днів) такі періоди: половину строку навчання за денною формою з 01.09.1988 по 30.06.1993 2 роки 4 місяців 15 днів; робота на посадах у Любомльській прокуратурі Волинської області з 01.07.1993 по 19.03.1996 02 роки 08 місяців 18 днів.

Відтак загальний стаж роботи судді ОСОБА_1 (станом на дату ухвалення Вищою радою правосуддя рішення), що дає йому право на відставку, становить 35 років 6 місяців 27 днів.

Станом на 29.08.2023 розмір суддівської винагороди становить 107202,00 грн. згідно довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України у Волинській області від 30.08.2023 №416.

З матеріалів справи слідує, що 05.09.2023 позивач ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про призначення довічного щомісячного грошового утримання судді у відставці, надавши документи за переліком згідно із розпискою-повідомленням, та вказану заяву за принципом екстериторіальності було скеровано до ГУ ПФУ у м. Києві.

Рішенням ГУ ПФУ у м. Києві від 12.09.2023 №71 у призначенні щомісячного грошового утримання судді у відставці відмовлено, у зв`язку із невідповідністю довідки про суддівську винагороду (у довідці від 30.08.2023 №416 по-батькові не відповідає паспортним даним заявника « ОСОБА_2 »).

13.09.2023 позивач повторно звернувся до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про призначення довічного щомісячного грошового утримання судді у відставці, надавши документи, зокрема і нову довідку про суддівську винагороду.

Рішенням ГУ ПФУ України у Київській області від 20.09.2023 № 71 ОСОБА_1 призначено щомісячне грошове утримання судді у відставці в розмірі 64% суддівської винагороди, починаючи з 19.09.2023 та довічно з огляду на стаж судді у 27 років 04 місяці 29 днів.

З матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1 вбачається, що територіальним органом Пенсійного фонду України до спеціального стажу, що дає право на щомісячне грошове утримання судді, включено лише період перебування на посаді судді, що складає 27 років 4 місяці 29 днів. До стажу роботи судді, що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання, не зараховано, зокрема час проходження строкової військової служби з 25.06.1985 по 08.05.1987, половина строку навчання у вищому навчальному закладі з 01.09.1988 по 30.06.1993, час роботи в органах прокуратури з 19.01.1993 по 30.03.1996.

Позивач вважає, що при розрахунку стажу роботи на посаді судді для обчислення відсоткового розміру щомісячного довічного грошового утримання судді, ГУ ПФУ у Київській області протиправно не враховано до стажу роботи на посаді судді період проходження строкової військової служби, половину строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі, стаж роботи в органах прокуратури.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає таке.

Згідно з частиною першою статті 126 Конституції України незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

У статті 126 Конституції України зазначено, що підставою для звільнення судді є, зокрема, подання заяви про відставку або про звільнення з посади за власним бажанням.

Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд визначає Закон №1402-VIII.

Відповідно до пункту 25 Прикінцевих і перехідних положень Закону №1402-VІІІ право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

Відповідно до частини третьої статті 142 Закону №1402-VІІІ щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Частиною першою статті 116 Закону №1402-VIIІ передбачено, що суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається відповідно до статті 137 цього Закону, має право подати заяву про відставку.

Статтею 137 Закону №1402-VIIІ передбачено, що до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу. До стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Абзацом 4 пункту 24 Прикінцевих і перехідних положень Закону №1402-VІІІ регламентовано, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Так, до набрання чинності Законом «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 №2453-VІ зазначені правовідносини регулювались Законом України від 15.12.1992 № 2862-ХІІ «Про статус суддів».

Відповідно до частини першої статті 43 Закону №2862-ХІІ кожен суддя за умови, що він працював на посаді судді не менше 20 років, має право на відставку, тобто на звільнення його від виконання обов`язків за власним бажанням або у зв`язку з закінченням строку повноважень.

Абзацом другим частини четвертої цієї статті передбачено, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Також відповідно до абзацу другого статті 1 Указу Президента України від 10.07.1995 №584/95 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів», в редакції чинній на момент призначення позивача на посаду судді, до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.

На час набрання чинності Законом № 2453-VI (30.10.2010) діяла постанова Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 № 865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» (далі Постанова №865).

Згідно з пунктом 3-1 Постанови №865 до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Таким чином, суд зазначає, що вказаними вище положеннями в сукупності було чітко передбачено, що до стажу роботи на посаді судді зараховується половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, календарний період проходження строкової військової служби, час роботи на посадах прокурорів і слідчих за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, а також час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях.

Вказані висновки узгоджуються із позицією колегії суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постанові від 06.07.2016 №П/800/426/14 та постановах Верховного Суду від 27.02.2018 у справі № 127/20301/17, від 06.03.2018 у справі № 308/6953/17, від 20.03.2018 у справі № 520/5814/17, від 22.03.2018 року справа № 520/5412/17, від 22.05.2018 у справі № 490/1719/17, від 12.07.2019 у справі №404/5988/17 та від 31.10.2019 №766/17221/16-а, від 15.01.2020 у справі №683/600/17, від 29.04.2020 у справі №426/12415/16-а, 31.03.2021 у справі № 235/7316/16-а.

Судом встановлено, що відповідачем до стажу роботи позивача на посаді судді зараховано виключно періоди роботи суддею, що складає 27 років 4 місяці 29 днів.

Разом з тим, ОСОБА_1 з 25.06.1985 по 08.05.1987 проходив строкову військову службу у Радянській Армії, що підтверджено військовим квитком серії НОМЕР_1 .

Трудова книжка позивача ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 від 29.05.1987 містить запис про навчання позивача з 01.09.1988 по 30.06.1993 у Харківському юридичному інституті. Відповідно до диплому серії НОМЕР_3 від 28.06.1993, ОСОБА_1 у 1993 році закінчив Українську юридичну академію за спеціальністю правознавство та присвоєно кваліфікацію юриста. Згідно архівної довідки від 03.01.2019 №Ч-582/613, ОСОБА_1 наказом №137-С від 05.08.1988 був зарахований на перший курс студентом денного факультету №1 (слідчо-прокурорський) Харківського юридичного інституту ім. Ф.Е. Дзержинського з 01.09.1988, а наказом від 28.06.1993 №103-С був відрахований з Української юридичної академії у зв`язку з закінченням навчанням і отриманням повної вищої освіти за спеціальністю «Правознавство» та здобуття кваліфікації юриста з 30.06.2023.

Відповідно до рішення Вищої ради правосуддя від 29.08.2023 №861/0/15-23 «Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Любомльського районного суду Волинської області області у зв`язку з поданням заяви про відставку» та розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, ОСОБА_1 , проведеного Любомльським районним судом Волинської області, тривалість стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, за період навчання з 01.09.1988 по 30.06.1993 становить 2 роки 04 місяці 24 дні, тобто половина строку навчання.

Також записами трудової книжки серії НОМЕР_2 від 29.05.1987 підтверджено, що позивач 28.05.1993 переведений на посаду помічника прокурора-стажиста Любомльської міжрайонної прокуратури (запис №8, підстава наказ від 28.05.1993 №126-к), 29.07.1993 призначений на посаду помічника Любомльського міжрайонного прокурора (запис №9, підстава наказ від 29.07.1993 № 241), а в період з 14.12.1993 по 01.04.1996 працював на посаді старшого слідчого Любомльської прокуратури (запис №10, підстава наказ від 13.12.1993 №368; запис №11, підстава наказ від 28.03.1996 №99).

Згідно з статтею 56 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 №1789- XII (у редакціях, чинних на час обіймання позивачем посад помічника та на день призначення суддею) під поняттям «прокурор» у статті 8, частині четвертій статті 9, частинах першій, другій, третій статті 12, частині першій статті 20, статтях 34, 35, 36, 44, 45, частинах першій, четвертій і шостій статті 46, частині першій статті 46-1, частині першій статті 47, статтях 48, 49, 50, 50-1, частині п`ятій статті 52 і статті 55 цього Закону розумілись, у тому числі, старший помічник і помічник прокурора. Зазначеними статтями цього Закону визначалися як повноваження прокурорів при здійсненні загального нагляду, нагляду за додержанням законів у місцях застосування заходів примусового характеру, участі в розгляді справ у судах, так і вимоги до осіб для призначення на посади прокурорів, присвоєння прокурорам класних чинів, їх заохочення та відповідальність, матеріальне і соціальне забезпечення, правовий, соціальний захист, пенсійне забезпечення тощо.

Відтак, відповідачами безпідставно не враховано до стажу роботи, який дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання період проходження строкової військової служби, половину строку навчання та періоди роботи в органах прокуратури на посаді помічника прокурора-стажиста та слідчого.

Що стосується зарахування періоду роботи з 19.01.1993 по 27.05.1993 на посаді слідчого-стажиста прокуратури Любомльського району, суд враховує наступне.

До набрання чинності Законом №1402-VIII та Законом України «Про судоустрій і статус суддів» №2453-VI, зазначені правовідносини регулювались Законом України від 15.12.1992 № 2862-ХІІ «Про статус суддів».

Згідно з абзацом 2 частини четвертої статті 43 Закону України «Про статус суддів» №2862-XII (який діяв на час роботи позивача на посаді судді) до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Згідно з пунктом 34 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції Закону №1798-VIII від 21.12.2016), судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання). Обчислення стажу за час розглядуваного періоду здійснювалось відповідно до Закону України «Про державну службу», Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 №283 (далі - Порядок №283), та додатку до нього.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про державну службу» №3723-XII від 16.12.1993 державна служба в Україні це професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів. Ці особи є державними службовцями і мають відповідні службові повноваження.

Відповідно до пункту 2 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 №283, до стажу державної служби зараховується робота на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів судів, прокуратури, а також в державних органах колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР згідно з додатком, зокрема, у виконавчих комітетах місцевих Рад депутатів трудящих, Рад народних депутатів, їх управліннях, самостійних відділах, інших структурних підрозділах.

Як було зазначено, з 19.01.1993 по 27.05.1993 на посаді слідчого-стажиста прокуратури Любомльського району, що підтверджується записами трудової книжки серії НОМЕР_2 від 29.05.1987.

Питання проходження стажування випускниками вищих навчальних закладів в цей період регулювались такими законодавчими актами колишнього Союзу PCP та УРСР, як: постанова Ради Міністрів СРСР від 18.07.1972 №535 «Про заходи щодо подальшого удосконалення вищої освіти в країні», Положенням про стажування молодих спеціалістів, які закінчили вищі учбові заклади, затвердженим Державним комітетом Ради Міністрів СРСР з питань праці і заробітної плати, Всесоюзною Центральною Радою Професіональних Союзів, Міністерством Вищої та середньої освіти СРСР від 25.06.1973.

У підпункті 4.2 пункту 10 зазначеної постанови №535 від 18.07.1972 було визначено, що випускники вищих навчальних закладів для набуття необхідних практичних навичок проходять за місцем розподілення на підприємствах і установах стажування строком до одного року, під час якого виконують посадові обов`язки і отримують заробітну платню відповідно штатного розкладу. Загальне керівництво стажуванням покладається на галузеві міністерства і відомства, в веденні яких перебувають ці підприємства, організації та установи.

Відповідно до пункту 1 Положення про стажування молодих спеціалістів, які закінчили вищі учбові заклади, затвердженого Державним комітетом Ради Міністрів СРСР з питань праці і заробітної плати, Міністерством Вищої та середньої освіти СРСР 25.06.1973, також передбачалось, що молоді спеціалісти, які закінчили вищі навчальні заклади, проходять за місцем розподілення на підприємствах, в організаціях і установах стажування строком до одного року, під час якого виконують посадові обов`язки і отримують заробітну плату згідно штатного розкладу. Пунктами 5, 15 цього Положення передбачалось, що час стажування зараховується в трирічний строк роботи молодого спеціаліста за місцем розподілу. Під час стажування молодий спеціаліст користується всіма правами і пільгами, встановленими для працівників цього підприємства (організації, закладу) які обіймають аналогічну посаду; несе обов`язки, покладені на нього трудовим договором і правилами внутрішнього трудового розпорядку; виконує функціональні обов`язки щодо займаної посади, визначеними відповідними інструкціями і положеннями, з урахуванням індивідуального плану.

Згідно з пунктом 4 Порядку №283 документом для визначення стажу державної служби є трудова книжка та інші документи, які відповідно до чинного законодавства підтверджують стаж роботи.

Таким чином, періоди роботи на посаді слідчого-стажиста прокуратури підлягають до врахування до загального стажу роботи, який дає право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, крім роботи на посаді судді (Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 14.11.2018 у справі №819/1550/16 ).

Отже, до стажу позивача, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, крім періоду роботи на посаді судді, належить загалом зарахувати: період проходження строкової військової служби з 25.06.1985 по 08.05.1987 (01 рік 10 місяців 14 днів), половину строку навчання у Харківському юридичному інституті ім. Ф.Е. Дзержинського з 01.09.1988 по 30.06.1993 (02 роки 04 місяці 24 дні), період роботи на посаді помічника прокурора-стажиста Любомльської міжрайонної прокуратури, помічника Любомльського міжрайонного прокурора, слідчого Любомльської прокуратури з 28.05.1993 по 01.04.1996 (02 роки 10 місяці 05 днів), період роботи з 19.01.1993 по 27.05.1993 на посаді слідчого-стажиста прокуратури Любомльського району (04 місяці 09 днів), визначивши загальний стаж, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, в кількості 34 роки 10 місяців 20 днів.

Відтак, з урахуванням приписів частини третьої статті 142 Закону №1402-VIII розмір довічного грошового утримання позивача відповідає 78% (50% (за 20 років роботи на посаді судді) + 28% (за додаткові роки роботи на посаді судді) суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Крім того, згідно з пунктом 3 розділу І Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання судцям у відставці територіальними органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 № 3-1 (далі - Порядок № 3-1), щомісячне довічне грошове утримання призначається з дня, наступного -за днем звільнення судді з посади у відставку або звільнення / припинення повноважень судді Конституційного Суду України (далі - звільнення судді з посади), якщо звернення за призначенням щомісячного довічного грошового утримання відбулося не пізніше трьох місяців з дня звільнення судді з посади. У разі звернення пізніше трьох місяців з дня звільнення судді з посади щомісячне довічне грошове утримання призначається з дня звернення за його призначенням.

Матеріалами справи підтверджено, що перша заява про призначення щомісячного довічного грошового утримання була подана позивачем до ГУ ПФУ у Волинській області 05.09.2023, наступна 13.09.2023, а рішення про звільнення у відставку Вищою радою правосуддя ухвалене 29.08.2023. Тим самим позивачем дотримано приписи Порядку № 3-1 щодо строків подання заяви про призначення щомісячного довічного грошового утримання, відтак таке мало бути призначене з 30.08.2023.

При вирішенні спору суд також враховує, що відповідно до пункту 4.2 розділу IV Порядку №22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Пунктом 4.10 розділу IV Порядку №22-1 передбачено, що після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Відтак, відповідач ГУ ПФУ у Київській області не довело правомірність прийнятого рішення від 20.09.2023 № 71, яке було прийнято відповідно до пункту 4.2 розділу IV Порядку №22-1 за принципом екстериторіальності, в частині визначення 19.09.2023 як початку виплати; неврахування до стажу судді, що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання, часу проходження строкової військової служби з 25.06.1985 по 08.05.1987, половини строку навчання у вищому навчальному закладі з 01.09.1988 по 30.06.1993, часу роботи в органах прокуратури з 19.01.1993 по 30.03.1996; встановлення щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 64 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, тому позовні вимоги про визнання протиправними та скасування вказаного рішення в цій частині належить задовольнити.

Крім того, оскільки за приписами Порядку №22-1 електронна пенсійна справа знаходиться в пенсійному органі за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи, тому, на думку суду, належним відповідачем за позовними вимогами зобов`язального характеру є саме ГУ ПФУ у Волинській області.

Частиною другою статті 9 КАС України визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

З урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, меж позовних вимог, позов належить задовольнити у спосіб шляхом визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ у Київській області від 20.09.2023 № 71 щодо призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в частині: визначення 19.09.2023 як початку виплати; неврахування до стажу судді, що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання, часу проходження строкової військової служби з 25.06.1985 по 08.05.1987, половини строку навчання у вищому навчальному закладі з 01.09.1988 по 30.06.1993, часу роботи в органах прокуратури з 19.01.1993 по 30.03.1996; встановлення щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 64 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді; зобов`язання ГУ ПФУ у Волинській області: визначити датою початку виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці - 30.08.2023; зарахувати у стаж судді, що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання, час проходження строкової військової служби з 25.06.1985 по 08.05.1987, половини строку навчання у вищому навчальному закладі з 01.09.1988 по 30.06.1993, час роботи в органах прокуратури з 19.01.1993 по 30.03.1996; провести перерахунок і виплату щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 78 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, починаючи з 30.08.2023 та виплатити недоотриману частину.

Згідно із частинами першою, третьою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, оскільки права позивача були порушені саме рішенням ГУ ПФУ у Київській області від 20.09.2023 № 71, тому на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань вказаного відповідача судовий збір, сплачений в розмірі 1073,60 грн квитанцією від 15.10.2023.

Керуючись статтями 243 - 246, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 20.09.2023 № 71 щодо призначення ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в частині: визначення 19.09.2023 як початку виплати; неврахування до стажу судді, що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання, часу проходження строкової військової служби з 25.06.1985 по 08.05.1987, половини строку навчання у вищому навчальному закладі з 01.09.1988 по 30.06.1993, часу роботи в органах прокуратури з 19.01.1993 по 30.03.1996; встановлення щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 64 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області визначити ОСОБА_1 датою початку виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці 30.08.2023, зарахувати у стаж судді, що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання, час проходження строкової військової служби з 25.06.1985 по 08.05.1987, половини строку навчання у вищому навчальному закладі з 01.09.1988 по 30.06.1993, час роботи в органах прокуратури з 19.01.1993 по 30.03.1996; провести перерахунок та виплату (з урахуванням раніше виплачених сум) щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 78 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, починаючи з 30.08.2023.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду у Київській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1073,60 грн (одна тисяча сімдесят три грн. 60 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ).

Відповідач-1: Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Кравчука, 22в, ідентифікаційний код 13358826).

Відповідач-2: Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області (08500, Київська область, місто Фастів, вулиця Андрія Саєнка, 10, ідентифікаційний код 22933548).

Відповідач-3: Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (10003, Житомирська область, місто Житомир, вулиця Ольжича, 7, ідентифікаційний код 13559341).

Суддя О. О. Андрусенко