Справа № 420/22465/23
Суддя: Свида Л.І.
Дата ухвалення: 2023-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Свиди Л.І.

розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо незарахування періодів роботи ОСОБА_1 з 20.03.1988 року до 16.05.1988 року, з 19.05.1988 року до 30.05.1989 року, з 12.06.1989 року по 14.02.1994 року до страхового стажу, зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 20.03.1988 року до 16.05.1988 року, з 19.05.1988 року до 30.05.1989 року, з 12.06.1989 року по 14.02.1994 року.

За цією позовною заявою відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами у відповідності до ст. 262 КАС України та наданий відповідачу строк для подання до суду відзиву на цю заяву, позивачу - відповіді на відзив.

Позов обґрунтований позивачем тим, що у червні 2023 року він звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про призначення пенсії за віком. Однак рішенням від 30.06.2023 року позивачу відмовлено у зарахуванні періодів роботи до його страхового стажу з 20.03.1988 року до 16.05.1988 року, з 19.05.1988 року до 30.05.1989 року, з 12.06.1989 року по 14.02.1994 року у зв`язку із відсутністю довідки про встановлений трудовий мінімум, відпрацьовані трудодні та довідки про перейменування колгоспу. Позивач зазначає, що на даний час він не має змоги надати документи, які вимагає Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, оскільки під час тимчасової окупації Ізюмського району архівні справи з кадрових питань колгоспу «Комуніст» Ізюмського району, в якому він свого часу працював, були знищені внаслідок пожежі, про що свідчить довідка надана Ізюмською районною державною адміністрацією від 07.07.2023 року №01-35/43. Стаж роботи позивача підтверджується записами у трудовій книжці, яка також містить записи і про встановлений трудовий мінімум та відпрацьовані трудодні. За невідомих позивачу причин, в трудовій книжці відсутні записи про встановлений трудовий мінімум, відпрацьовані трудодні в 1998 році. Однак, трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами трудової книжки. Таким чином рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про відмову у нарахуванні пенсії за відсутністю достатнього трудового стажу є протиправним та таким що підлягає скасуванню.

З відзиву на позовну заяву Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області вбачається, що відповідач позов не визнає, зазначає, що 23.06.2023 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Розглянувши заяву позивача та надані документи, Головним управлінням ухвалено рішення №90 від 30.06.2023 року, яким позивачу в призначенні пенсії за віком відмовлено, з огляду на наступне. Відповідно до статті 26 Закону право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, - не менше 29 років. Вік позивача 60 років. Страховий стаж позивача складає 26 років 8 місяців. За результатами розгляду документів позивача, доданих до заяви, до загального страхового стажу не зараховано період роботи в колгоспі з 20.03.1988 року по 16.05.1988 року, з 19.05.1988 року по 30.05.1989 року та з 12.06.1989 року по 14.02.1994 року, оскільки відсутня довідка про встановлений мінімум, відпрацьовані трудодні та перейменування колгоспу. Враховуючи те, що інших документів на підтвердження наявного трудового стажу позивачем не було надано, то відсутні підстави для зарахування вищевказаних періодів роботи до загального страхового стажу та призначення пенсії. Таким чином, рішення Головного управління №90 від 30.06.2023 року про відмову в призначенні пенсії за віком прийняте з дотриманням та у відповідності до норм та вимог чинного законодавства та нормативно-правових актів.

Дослідивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення проти позову, докази, якими вони підтверджуються, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 (вік 61 рік).

14 червня 2023 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області із заявою щодо призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Розглянувши звернення позивача за принципом «екстериторіальності» Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області прийнято рішення від 30.06.2023 року №90 про відмову у призначенні пенсії.

В рішенні Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 30.06.2023 року №90 зазначено про те, що за доданими документами позивача до страхового стажу не зараховано період роботи в колгоспі з 20.03.1988 року по 16.05.1988 року, з 19.05.1988 року по 30.05.1989 року та з 12.06.1989 року по 14.02.1994 року, оскільки відсутня довідка про встановлений мінімум, відпрацьовані трудодні та перейменування колгоспу.

Позивач не погодився із рішенням пенсійного фонду про відмову у призначенні пенсії та звернувся до суду із цим позовом.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно з ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

Згідно із ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 3, 20 «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Тобто з наведеного вбачається, що уточнюючі довідки для підтвердження спеціального трудового стажу необхідно надавати лише в разі, коли відсутні відповідні відомості в трудовій книжці.

Судом встановлено, що записи в трудовій книжці позивача виконані без перекреслень, виправлень, у чіткій послідовності та у відповідності до дати, які належним чином завірені підписами відповідальних осіб та печаткою, проставленою після запису про звільнення.

Як вбачається з трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 від 15.12.1962 року та № НОМЕР_2 від 30.06.1988 року у період з 20.03.1988 року ОСОБА_1 був прийнятий в члени колгоспу «Красний Оскол» Ізюмського району, а звільнений 16.05.1988 року, з 19.05.1988 року позивач був прийнятий в члени колгоспу «Дружба» Борівського району, а звільнений 30.05.1989 року, з 12.06.1989 року позивач був прийнятий в члени колгоспу «Комуніст» Ізюмського району, який 15.02.1994 року був перейменований в КСП «Колос». Вказані дані підтверджується підписами голови колгоспу та печаткою колгоспу.

При цьому, відповідачем не спростовуються наявні відповідні записи у трудовій книжці позивача, а саме щодо спірних періодів роботи позивача.

Суд звертає увагу, що вказані записи містять відмітки про кількість відпрацьованих днів за рік та кількість установлених мінімумів трудових днів, нарахування за рік, відсутні лише дані за 1998 рік (однак, відповідальність за ведення трудових книжок покладається на керівника відповідної установи та не може перекладатись на її працівника). Вказані записи завірені печатками та підписами.

Суд зазначає, що не зарахування спірних періодів стажу суперечить принципу правової визначеності, оскільки в п.3.1 Рішення Конституційного Суду України (справа №1-25/2010 від 29 червня 2010 року) зазначено, що одним з елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто, обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки.

Отже, право позивача на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення трудової книжки, так як на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

Не підтвердження позивачем спірних періодів роботи у зв`язку із відсутністю довідки про встановлений мінімум, відпрацьовані трудодні та перейменування колгоспу не може бути підставою для виключення певних періодів роботи з трудового стажу, оскільки трудова діяльність позивача в спірні періоди, як члена колгоспу, підтверджується трудовою книжкою колгоспника встановленого взірця, що є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів.

Крім того, суд зазначає, що позивачем надано до суду лист Ізюмської районної адміністрації Харківської області від 07.07.2023 року №01-35/43 яким позивачу повідомлено про те, що під час окупації міста архівні справи з кадрових питань (особовий склад) колгоспу «Комуніст» села Комарівка Ізюмського району Харківської області були знищені внаслідок пожежі. У зв`язку із цим надання запитуваної інформації щодо надання довідки про відпрацьовані трудодні у колгоспі «Комуніст» з 20.03.1988 року по 16.05.1988 року, з 19.05.1988 року по 30.05.1989 року та з 12.06.1989 року по 14.02.1994 року та інформацію про перейменування колгоспу вбачається неможливим.

Відповідачем також не надано до суду жодних доказів визнання недостовірними записів у трудовій книжці щодо спірних періодів роботи позивача, тому суд вважає, що їх безпідставно не взято до уваги відповідачем при обрахуванні стажу роботи позивача.

Враховуючи вищевикладені обставини, рішення Головного управління №90 від 30.06.2023 року про відмову в призначенні пенсії є протиправним.

Враховуючи протиправність рішення Головного управління №90 від 30.06.2023 року про відмову в призначенні пенсії, та керуючись положеннями ч. 2 ст. 9 КАС України, яка передбачає можливість виходу за межі позовних вимог для ефективного захисту прав позивача, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог ОСОБА_1 шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до страхового стажу роботи ОСОБА_1 періоди роботи з 20.03.1988 року до 16.05.1988 року, з 19.05.1988 року до 30.05.1989 року, з 12.06.1989 року по 14.02.1994 року та повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком від 14.06.2023 року, із врахуванням висновків суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи вищезазначене та оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані, відповідають вимогам законодавства та підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 6, 9, 14, 90, 139, 243-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65107, м. Одеса, вул. Канатна, 83, ) про визнання протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо незарахування періодів роботи ОСОБА_1 з 20.03.1988 року до 16.05.1988 року, з 19.05.1988 року до 30.05.1989 року, з 12.06.1989 року по 14.02.1994 року до страхового стажу, зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 20.03.1988 року до 16.05.1988 року, з 19.05.1988 року до 30.05.1989 року, з 12.06.1989 року по 14.02.1994 року - задовольнити.

Визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №90 від 30.06.2023 року про відмову в призначенні пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до страхового стажу роботи ОСОБА_1 періоди роботи з 20.03.1988 року до 16.05.1988 року, з 19.05.1988 року до 30.05.1989 року, з 12.06.1989 року по 14.02.1994 року та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 14.06.2023 року, із врахуванням висновків суду.

Стягнути з до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65107, м. Одеса, вул. Канатна, 83, ) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) сплачений судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та строки, встановлені ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Леонід СВИДА