Справа № 160/13509/23
Суддя: Озерянська Світлана Іванівна
Дата ухвалення: 2023-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15.06.2023 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить визнати протиправною та скасувати постанову військово-лікарської комісії №1/735 від 29.03.2023; провести контрольне медичне обстеження та медичний огляд Центральною військовою лікарською комісією Міністерства оборони України з метою визначення ступеня придатності до військової служби; зобов`язати командування військової частини НОМЕР_2 направити ОСОБА_1 на термінове лікування.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що не погоджується з довідкою військово-лікарської комісії №1/735 від 29.03.2023 року у військовій частині НОМЕР_1 щодо його придатності до військової служби. Вважає, що не було встановлено ступінь ураження хребта, не було приділено належної уваги обстеженню після отриманого поранення м`яких тканин шиї та належним чином не встановлено причинний зв`язок між пораненням і проблемами зі здоров`ям. Також звертає увагу на те, що кожний військовозобов`язаний оглядається хірургом, терапевтом, невропатологом, окулістом, оториноларингологом, а за медичними показаннями і лікарями інших спеціальностей. Проте, позивач не був оглянутий всіма вказаними спеціалістами. Огляд ВЛК було здійснено поверхнево без ретельного дослідження захворювань, а також проігноровано документи надані позивачем та не враховано ускладнення, які спричинені пораненням. Позивачем було оскаржено висновок ВЛК, однак Центральною військовою лікарською комісією Міністерства оборони України відмовила позивачу у повторному медичному огляді. Таким чином, під час огляду ВЛК та перегляду рішення у ЦВЛК не було приділено належну увагу обстеженню позивача, зокрема після отримання поранення.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.06.2023 року позовну заяву залишено без руху та запропоновано позивачу надати уточнену позовну заяву в якій уточнити суб`єктний склад сторін у справі (уточнити відповідачів) або позовні вимоги, із зазначенням поштового індексу; ідентифікаційного коду юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України); відомі номери засобів зв`язку, офіційна електронна адреса або адреса електронної пошти відповідача та третьої особи.
Згідно з уточнюючим адміністративним позовом, ОСОБА_1 просить: визнати протиправною та скасувати постанову військово-лікарської комісії №1/735 від 29.03.2023 року; зобов`язати Центральну військово лікарську комісію Міністерства оборони України здійснити повторне обстеження та медичний огляд з метою ступеня придатності до військової служби.
Цією ж ухвалою відповідачу надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
22.08.2023 року Центральною військовою лікарською комісією Збройних Сил України до Дніпропетровського окружного адміністративного суду подано відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти позову, вважає позовні вимоги необґрунтованими. Відповідачем зазначено, що медичних документів, які б ставили під сумнів діагноз, зазначений у довідці військової лікарської комісії військової частини НОМЕР_1 та вказували на значні чи помірні порушення функції органів і систем позивача, на розгляд Центральної військової лікарської комісії останнім надано не було. Постанова про ступінь придатності до військової служби прийнята обґрунтовано, підстав для направлення позивача на контрольний чи повторний медичний огляд військової лікарської комісії до військових лікувальних заходів, у Центральної військової лікарської комісії не було.
10.11.2023 року Центральною військово лікарською комісією Збройних Сил України подано відзив на позовну заяву, аналогічний поданому 22.08.2023 року.
21.11.2023 року позивачем подано відповідь на відзив, в якій підтримано позицію викладену в позовній заяві.
Дослідивши письмові докази наявні у матеріалах справи, суд встановив та зазначає наступне.
Солдат ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є військовослужбовцем Військової частини НОМЕР_2 .
27 листопада 2022 року ОСОБА_1 отримав осколкове поранення шиї та наскрізне поранення лівого плеча, що підтверджується довідкою невідкладної допомоги №7907 від 27.11.2022 року.
Відповідно до виписки №2961 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого, виданою КНП «Черняхівське ТМО» позивач перебував на стаціонарному лікуванні у хірургічному відділенні з 21.12.2022 року по 06.02.2023 року з діагнозом уламкове поранення м`яких тканин шиї. Стороннє тіло металевого походження м`яких тканин шиї на рівні С3-С4 хребців зліва. Остеохондроз шийного відділку хребта після травматичний вторинний корінцевий синдром у стадії неповної ремісії нейродистрофічний синдром. Лівобічний хронічний в/ш синусит. Інфіковані рани м`яких тканин шиї зліва та верхні треті плечової кістки зліва.
Згідно виписки №708/68 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого, виданою Головним військово-медичним клінічним центром Державної прикордонної служби України позивач перебував на стаціонарному лікуванні з 18.02.2023 року по 24.02.2023 року. 21.02.2023 року проводилось видалення стороннього металевого тіла (металевої щільності).
Відповідно висновку від 22.03.2023 року магнітно-резонансної томографії поперекового-крижового відділу хребта, виданого центром медичної візуалізації «МРТ-центр Київ-Мед», у позивача встановлено ознаки дегенеративних змін поперекового-крижового відділу хребта у вигляді остеохондрозу, деформуючого спондилоартрозу (1ст.), медіанну екструзію диску L4-L5 з стенозом хребетного каналу, протрузію диску L5-S1; дегенеративних змін шийного відділу хребта у вигляді остеохондрозу; дегенеративних змін грудного відділу хребта у вигляді остеохондрозу, деформуючого спондилоартрозу (1ст.), протрузію дисків Th6-Th7, Th8-Th9, Th10-Th11.
29.03.2023 року солдат ОСОБА_1 , пройшов медичний огляд військово-лікарської комісії військової частини НОМЕР_1 , по завершенню якого видано довідку №1/735 від 29.03.2023 року, в якій зазначено, що на підставі статті 75г, 27г, 64г, графи II Розкладу хвороб визнаний придатним до військової служби.
У довідці військово-лікарської комісії від 29.03.2023 року зазначено діагноз та постанову військово-лікарської комісії про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва): стан після вогнепального осколкового сліпого поранення 27.11.2022 року шиї на рівні С3-С4 хребців ліворуч, лікованого оперативно 21.02.2023 року видалення стороннього тіла (металевого уламка), у вигляді зміцнілого рубця, без порушення функції. Поранення, так, пов`язане з проходженням військової служби. Довідка про обставини поранення не надана. Згідно наказу МОЗ України від 04.07.2007 року №370 травма кваліфікується як легка. Хронічна вертеброгенна цервікалгія в фазі нестійкої ремісії, без порушення функції. Захворювання, так, пов`язане з проходженням військової служби. Остеохондроз шийного, грудного та попереково-відділів хребта, протрузії міжхребцевих дисків Th6-Th7, Th8-Th9, Th10-Th11, медіальну екструкцію диску L4-L5 зі стенозом каналу, без порушення функції. Захворювання, ні, не пов`язане з проходженням військової служби.
Вважаючи неповним перелік діагнозів хвороб, не визначення ступіню ураження хребта, встановлених під час медичного огляду військово-лікарської комісії військової частини НОМЕР_1 , відповідно до довідки №1/735 від 29.03.2023 року, позивач звернувся до Центральної військово-лікарської комісії із заявою на оскарження рішення ВЛК в якій просив про проведення контрольного медичного обстеження та медичного огляду ЦВЛК з метою визначення ступеня придатності до військової служби.
Розглянувши заяву позивача, Центральною військово-лікарською комісією надано відповідь листом від 17.05.2023 року №598/4138 в якому зазначила, що підстави для перегляду постанови ВЛК військової частини НОМЕР_1 про ступінь придатності до військової служби згідно довідки ВЛК №1/735 від 29.03.2023 року або направлення на повторний медичний огляд ВЛК на теперішній час немає. Згідно наданих документів, захворювань, які відповідно до вимог Положення зумовлюють непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку, не вбачається.
Вважаючи постанову Військово-лікарської комісії, оформлену довідкою №1/735 від 29.03.2023 року протиправною, не погоджуючись зі змістом вказаної постанови, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначено Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII (далі - Закон №2232-XII).
Відповідно до частини першої статті 1 Закону №2232-XII захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Згідно з частинами другою, третьою статті 1 Закону №2232-XII військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
Від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом (ч.5 ст.1 Закону №2232-XII).
Відповідно до частини сьомої статті 1 Закону №2232-XII виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (далі - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).
Згідно з частиною першою статті 2 Закону №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Отже, військова служба передбачає професійну діяльність саме придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України.
Згідно із пунктом 1.1 глави 1 розділу І Положення № 402 військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
Військово-лікарська експертиза це: медичний огляд допризовників, призовників; військовослужбовців та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової військової служби); військовозобов`язаних, офіцерів запасу, які призиваються на військову службу за призовом осіб офіцерського складу, резервістів (кандидатів у резервісти); громадян, які приймаються на військову службу за контрактом; кандидатів на навчання у вищих військово-навчальних закладах та військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів Міністерства оборони України (далі - ВВНЗ), учнів військових ліцеїв; колишніх військовослужбовців; працівників Збройних Сил України, які працюють у шкідливих та небезпечних умовах праці та залучаються до роботи з джерелами іонізуючого випромінювання (далі - ДІВ), компонентами ракетного палива (далі - КРП), джерелами електромагнітних полів (далі - ЕМП), лазерного випромінювання (далі - ЛВ), мікроорганізмами I-II груп патогенності, особливо небезпечними інфекційними хворобами; працівників допоміжного флоту Військово-Морських Сил Збройних Сил України (далі - ВМС Збройних Сил України); визначення ступеня придатності до військової служби, навчання у ВВНЗ, роботи за фахом; встановлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів.
Згідно з пунктом 2.1 глави 2 розділу І Положення № 402 для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі).
Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця.
Постанови штатних та позаштатних ВЛК обов`язкові до виконання.
Пунктом 2.2 глави 2 розділу І Положення № 402 визначено, що штатні ВЛК є військово-медичними установами. До штатних ВЛК належать: Центральна військово-лікарська комісія (далі - ЦВЛК); ВЛК регіону.
ЦВЛК є органом військового управління, який здійснює керівництво ВЛК регіонів у Збройних Силах України та є керівним органом із військово-лікарської експертизи в Збройних Силах України (підпункт 2.3.1 пункту 2.3 глави 2 розділу І Положення № 402).
Відповідно до підпункту 2.3.3 пункту 2.3 глави 2 розділу І Положення №402 на ЦВЛК покладається організація військово-лікарської експертизи у Збройних Силах України, а також, зокрема, контроль за лікувально-оздоровчою роботою серед допризовників, організація медичного огляду призовників, кандидатів на навчання у ВВНЗ, військовослужбовців, громадян, які приймаються на військову службу за контрактом, військовозобов`язаних та резервістів (кандидатів у резервісти); розгляд заяв, пропозицій, скарг та прийом відвідувачів з питань військово-лікарської експертизи; прийняття та перегляд постанов ВЛК про ступінь придатності колишніх військовослужбовців на період їх фактичного звільнення із Збройних Сил України; проведення спільно з МОЗ України аналізу та узагальнення результатів лікувально-оздоровчої роботи серед допризовників і призовників, медичного огляду призовників та розроблення пропозицій щодо покращення цієї роботи.
ЦВЛК має право, серед іншого, оглядати військовослужбовців та інших осіб, зазначених у пункті 1.2 розділу I цього Положення; перевіряти роботу підпорядкованих ВЛК з питань військово-лікарської експертизи; перевіряти організацію медичного огляду військовослужбовців та інших осіб у закладах охорони здоров`я (установах), військових частинах.
Пунктом п. 3.8 глави 3 Розділу ІІ Положення №402 встановлено, що за статтями (пунктами статей) Розкладу хвороб, які передбачають індивідуальне визначення придатності до військової служби і військової спеціальності, ВЛК щодо військовозобов`язаних, яких призивають на військову службу або приймають на військову службу у добровільному порядку за контрактом, виносить одну із таких постанов: «Непридатний до військової служби у мирний час, обмежено придатний у воєнний час»; «Обмежено придатний до військової служби»; «Придатний (або непридатний) до військової служби за контрактом, за спеціальністю (вказати спеціальність)»; «Придатний (або непридатний) до військової служби в миротворчій місії за спеціальністю (вказати спеціальність)»; «Придатний до військової служби».
Постанови ВЛК приймаються на підставі Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби (далі - Розклад хвороб) (додаток 1), пояснень щодо застосування статей Розкладу хвороб (додаток 2) та таблиць додаткових вимог до стану здоров`я (далі - ТДВ) (додаток 3).
Постанови ВЛК військових комісаріатів оформлюються довідкою ВЛК (додаток 4 до Положення) у двох примірниках, яка не підлягає затвердженню штатною ВЛК і дійсна протягом шести місяців з дня медичного огляду. Копія довідки видається на руки особі, яка пройшла медичний огляд.
Після закінчення медичного обстеження під час мобілізації ВЛК виносить щодо військовозобов`язаного одну із таких постанов: «Придатний до військової служби»; «Тимчасово непридатний до військової служби (вказати дату повторного огляду)»; «Непридатний до військової служби з виключенням з військового обліку».
Відповідно до підпункту б пункту 6.1. глави 6 розділу II Положення №402, направлення на медичний огляд проводиться: військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби): прямими начальниками від командира окремої частини, йому рівних та вище, органами управління та підрозділів Військової служби правопорядку Збройних Сил України, прокуратурою, судом, начальниками гарнізонів, штатних ВЛК, військових лікувальних закладів за місцем лікування, військовими комендантами гарнізонів та військовими комісарами.
У даній справі позивач вважає протиправною постанову ВЛК №1/735 від 29.03.2023 року, в якій під час визнання придатності позивача до військової служби членами комісії не було враховано розладів здоров`я та травм, викладених у медичних документах.
Суд зазначає, що підпунктом 2.3.3 пункту 2.3 розділу І Положення №402 встановлено, що на Центральну військово-лікарську комісію покладається перевірка якості лікувально-профілактичної роботи у цілях військово-лікарської експертизи серед військовослужбовців у військових частинах і закладах охорони здоров`я в системі Міністерства оборони України, а також розгляд заяв, пропозицій, скарг та прийом відвідувачів з питань військово-лікарської експертизи.
Згідно з підпунктом 2.3.4 пункту 2.3 розділу І Положення №402 Центральна військово-лікарська комісія має право, зокрема, розглядати, переглядати, скасовувати, затверджувати, не затверджувати, контролювати згідно з цим Положенням постанови будь-якої ВЛК Збройних Сил України.
Позивач звернувся до Центральної військово-лікарської комісії із заявою про проведення контрольного медичного обстеження та медичного огляду з метою визначення ступеня придатності до військової служби.
За результатами розгляду цієї заяви та наданих копій медичних документів, ЦВЛК у листі від 17.05.2023 року №598/4138 дійшла висновку про правильність висновку ВЛК військової частини НОМЕР_1 та зазначила, що підстави для перегляду постанови ВЛК військової частини НОМЕР_1 про ступінь придатності до військової служби згідно довідки ВЛК №1/735 від 29.03.2023 року або направлення на повторний медичний огляд ВЛК на теперішній час немає. Зазначено, що у випадку погіршення стану здоров`я, позивачу пропонується звертатись встановленим порядком до командування військової частини з метою направлення на лікування до закладів охорони здоров`я.
Позивач зазначає, що відповідач протиправно не направив його на проведення контрольного медичного обстеження та медичного огляду з метою визначення ступеня придатності до військової служби, оскільки у довідці військово-лікарської комісії №1/735 від 29.03.2023 року, ВЛК не врахувало в повному обсязі висновки стану здоров`я.
Разом з тим, суд зазначає, що питання визначення наявності або відсутності певного діагнозу у позивача та його придатності (непридатності) до військової служби за результатами медичного обстеження є дискреційними повноваженнями військово-лікарської комісії, а тому суд не вправі перебирати на себе повноваження цього органу.
Таким чином, надання оцінки діагнозу позивача на предмет того, чи підпадає він під дію статей Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступень придатності до військової служби, виходить за межі судового розгляду.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 12.06.2020 по справі № 810/5009/18, від 02.02.2021 у справі №820/5570/18 .
Поряд з цим, обґрунтовуючи протиправність постанови військово-лікарської комісії №1/735 від 29.03.2023 року, позивач посилається на абзац 2 пункту 6.8. глави 6 розділу ІІ Положення 402, згідно з яким кожний військовозобов`язаний оглядається хірургом, терапевтом, невропатологом, офтальмологом, оториноларингологом (військовослужбовців-жінок - гінекологом), а за медичними показаннями - і лікарями інших спеціальностей. Обов`язково виконуються загальні аналізи крові та сечі, ЕКГ-дослідження, рентгенологічне обстеження органів грудної клітки. Потребу в додатковому обстеженні визначають лікарі за медичними показаннями. Позивач зазначає, що він не був оглянутий усіма лікарями відповідно до вимог чинного законодавства.
Згідно з карткою обстеження та медичного огляду позивача від 29.03.2023 позивача оглядали такі спеціалісти: терапевт, хірург, невропатолог, офтальмолог, ЛОР, психіатр, травматолог, що підтверджується їх підписами, скріпленими печатками, у вказаній картці.
З урахуванням викладеного, суд відхиляє доводи про те, що відповідач не забезпечив проведення його огляду спеціалістами, передбаченими пунктом 6.8. Положення №402.
Суд зазначає, що у межах адміністративного процесу суд не вправі надавати оцінку професійним діям конкретних лікарів-членів ВЛК при застосуванні ними відповідних методів огляду позивача, дослідження медичної документації, визначенні діагнозів та відповідності їх конкретній статті Розкладу хвороб, оскільки це потребує спеціальних знань у медичній галузі.
Розглядаючи по суті спори у справах щодо оскарження рішень ВЛК, суд вправі перевірити законність висновку ВЛК лише в межах дотримання процедури прийняття цього висновку. Однак суд не може здійснювати власну оцінку підставності прийняття певного висновку, оскільки, суди не є спеціалізованими установами в медичній сфері і тому оцінка підставності висновку ВЛК виходить за межі необхідного дослідження в контексті застосування норм матеріального права.
Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13.06.2018 року №806/526/16.
Отже, суд не може самостійно на власний розсуд надавати оцінку діагнозу позивача на предмет того, чи підпадає він під дію статей розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності для проходження військової служби, оскільки це не входить до повноважень суду, а означені питання є дискреційними повноваженнями військово- лікарської комісії.
При цьому, судом встановлено, що постанова військово-лікарської комісії, оформлена довідкою від 29.03.2023 року №1/735, відповідає вимогам до такої, встановленим Положенням 3402 (додаток 4), має підписи уповноважених осіб та печатку.
Відповідно карти обстеження та медичного огляду від 29.03.2023 року вбачається обстеження позивача такими спеціалістами, як терапевт, хірург, невропатолог, офтальмолог, ЛОР, психіатр, травматолог, що підтверджується їх підписами, скріпленими печатками, у вказаній картці.
Отже, враховуючи те, що в ході розгляду справи суд не встановив допущених з боку відповідача порушень вимог чинного законодавства, які б стосувались саме процедури проведення медичного огляду та оформлення його результатів, суд дійшов висновку, що спірна постанова №1/735 від 29.03.2023 року, а також дії відповідача в межах предмета спору, є правомірними.
У зв`язку з цим, відсутні підстави і для задоволення похідної позовної вимоги про зобов`язання Центральної військово лікарської комісії Міністерства оборони України здійснити повторне обстеження та медичний огляд з метою визначення ступеня придатності до військової служби.
Згідно з частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Враховуючи відмову у задоволенні позову розподіл судових витрат в адміністративній справі не здійснюється.
На підставі викладеного та керуючись статтями 9, 73, 77, 78, 90, 241-246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Центральної військової лікарської комісії Міністерства оборони України, Військової частини НОМЕР_1 (59 військовий мобільний госпіталь Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону) відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.І. Озерянська