Справа № 460/4419/23
Суддя: Затолочний Віталій Семенович
Дата ухвалення: 2023-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2023 рокуЛьвівСправа № 460/4419/23 пров. № А/857/17674/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Затолочного В.С.,

суддів: Качмара В.Я., Курильця А.Р.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 24 липня 2023 року у справі № 460/4419/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень (рішення суду першої інстанції ухвалене суддею Гресько О.Р. в м. Рівне Рівненської області 24.07.2023 року в порядку письмового провадження), -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернулася з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Рівненській області (далі відповідач, ГУ ДПС у Рівненській області) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 24.11.2022 №№ 0522 та 0522.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 24 липня 2023 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням, його оскаржив позивач, який покликаючись на те, що рішення є незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального і процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, просить рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 24 липня 2023 року скасувати та ухвалити нове, яким адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що способом реалізації владних управлінських функцій у разі встановлення обставин під час проведення документальної перевірки, за яких платник податків не може перебувати на спрощеній системі оподаткування (бути платником єдиного податку), є прийняття контролюючим органом рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку шляхом виключення з реєстру платників цього податку.

Відповідач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши та обговоривши матеріали справи, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи встановлено, що у період з 13.10.2022 по 19.10.2022 у ОСОБА_1 була проведена документальна позапланова невиїзна перевірка.

Результати перевірки оформлені актом від 26.10.2022 № 6576/Ж5/17-00-24-05-17/ НОМЕР_1 (далі - Акт перевірки), відповідно до висновків якого встановлено порушення, зокрема:

пункту 167.1 статті 167, пунктів 177.1, 177.2, 177.4 статті 177, підпункту 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 Податкового кодексу України (далі також ПК України), а саме: заниження суми податку на доходи фізичних осіб від зайняття підприємницькою діяльністю на 96691,86 грн;

підпунктів 1.1, 1.2, 1.3, 1.4, 1.5, 1.6 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України, а саме: заниження суми військового збору.

На підставі Акта перевірки ГУ ДПС у Рівненській області прийнято:

податкове повідомлення-рішення від 24.11.2022 № 0522, згідно з яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на 95935,86 грн;

податкове повідомлення-рішення від 24.11.2022 № 0522, згідно з яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на 7994,66 грн.

Вказані податкові повідомлення-рішення були оскарженні позивачем в адміністративному порядку.

Рішенням ДПС України про результати розгляду скарги від 26.01.2023 № 1922/6/99-00-06-01-04-06 податкові повідомлення-рішення від 24.11.2022 №№ 0522, 0522 залишено без змін, а скаргу - без задоволення.

Не погоджуючись з спірними рішеннями суб`єкта владних повноважень позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Оцінюючи спірні правовідносини, що виникли між сторонами, апеляційний суд виходить з наступних міркувань.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно пункту 1.1 статті 1 ПК України цей Кодекс регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

З матеріалів справи вбачається, що за результатами перевірки контролюючим органом було встановлено, що сума отриманого доходу (безготівковий перерахунок) ФОП ОСОБА_1 від здійснення підприємницької діяльності становить за 2018 рік - 5085,00 грн, за 2019 рік - 426298,00грн, за 2020 рік - 531001,00грн., 2021 рік - 6176,00грн, за 2022 рік - 0,00грн.

За даними виписки за період з 30.10.2018 по 13.01.2022 АТ КБ «ПриватБанк по розрахунковому рахунку № НОМЕР_2 ФОП ОСОБА_1 , перевіркою встановлено находження грошових коштів від ТОВ «Полтава-Сад» (31034773) 24.03.2020 року в сумі 4200 грн з призначенням платежу «за балаклави по рах.3 від 23/03/2020 Без ПДВ».

Зазначена сума виручки в розмірі 4200 грн 24.03.2020 внесена до Книги обліку доходів № 23320/1 від 13.11.2018 на сторінці 6 та включена до задекларованого доходу ФОП ОСОБА_1 за перший квартал 2020 року.

Таким чином, в ході проведення перевірки контролюючим встановлено здійснення ФОП ОСОБА_1 господарських операцій та отримання доходу за видом діяльності, не зазначеному у реєстрі платників єдиного податку, а саме: торгівля одягом. Згідно класифікації видів економічної діяльності торгівля одягом може відноситися до таких КВЕД як 47.71 - Роздрібна торгівля одягом у спеціалізованих магазинах, 46.42- Оптова торгівля одягом та взуттям, 47.82 - Роздрібна торгівля з лотків і на ринках текстильними виробами, одягом і взуттям.

Крім того, з матеріалів справи встановлено, що позивач була зареєстрована як фізична особа-підприємець на спрощеній системі оподаткування 3 групи з 30.10.2018 року.

У період, що був охоплений податковою перевіркою, ФОП ОСОБА_1 перебувала на спрощеній системі оподаткування як платник єдиного податку третьої групи за видами діяльності:

- роздрібна торгівля, що здійснюється фірмами поштового замовлення або через мережу Інтернет (КВЕД 47.91) - основний;

- роздрібна торгівля іграми та іграшками в спеціалізованих магазинах (КВЕД 47.65);

- роздрібна торгівля медичними й ортопедичними товарами спеціалізованих магазинах (КВЕД 47.74).

Позивача притягнуто до відповідальності за порушення податкового законодавства у зв`язку з тим, що нею здійснено вид господарської діяльності, який не зазначено у реєстрі платників єдиного податку.

Згідно з пунктом 291.3 статті 291 ПК України (тут і далі в редакції на час зазначеного в Акті перевірки порушення податкового законодавства) юридична особа чи фізична особа-підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.

Відповідно до пункту 291.4 статті 291 ПК України суб`єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на групи платників єдиного податку, зокрема: 3) третя група - фізичні особи - підприємці, які протягом календарного року відповідають сукупності таких критеріїв: не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, не обмежена; обсяг доходу не перевищує 5000000 грн.

Відповідач, як вбачається з матеріалів справи, зокрема відзиву на позовну заяву, наполягає, що відповідно до вимог частини сьомої підпункту 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 ПК України позивач повинна була перейти на загальну систему оподаткування, особливості оподаткування доходів від обрання якої встановлено статтею 177 ПК України.

Отже, зазначені доводи Відповідача є похідними від доводів про порушення позивачем умов перебування на спрощеній системі оподаткування (третя група), що зумовлювало обов`язок ФОП ОСОБА_1 з 1 квітня 2020 року перейти на загальну систему оподаткування, а відповідно, і обов`язок зареєструватися платником податку на додану вартість після вчинення господарської операції за видом діяльності, який не зазначено у реєстрі платників єдиного податку.

Порядок реєстрації та анулювання реєстрації платників єдиного податку врегульований статтею 299 ПК України, відповідно до пункту 299.1 якої реєстрація суб`єкта господарювання як платника єдиного податку здійснюється шляхом внесення відповідних записів до реєстру платників єдиного податку.

Відповідно до положень пункту 299.2 статті 299 ПК України центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, веде реєстр платників єдиного податку, в якому міститься інформація про осіб, зареєстрованих платниками єдиного податку.

Відповідно до пункту 299.10 статті 299 ПК України реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у разі: 1) подання платником податку заяви щодо відмови від застосування спрощеної системи оподаткування у зв`язку з переходом на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, - в останній день календарного кварталу, в якому подано таку заяву; 2) припинення юридичної особи (крім перетворення) або припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем відповідно до закону - в день отримання відповідним контролюючим органом від державного реєстратора повідомлення про проведення державної реєстрації такого припинення; 3) у випадках, визначених підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 та підпунктом 298.8.6 пункту 298.8 статті 298 цього Кодексу; 4) якщо у податковому (звітному) році частка сільськогосподарського товаровиробництва юридичної особи платника єдиного податку четвертої групи становить менш як 75 відсотків; 5) якщо платником єдиного податку четвертої групи не подано податкову звітність, передбачену підпунктом 295.9.1 пункту 295.9 статті 295 та підпунктом 298.8.1 пункту 298.8 статті 298 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 7 підпункту 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 ПК України платники єдиного податку зобов`язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, шляхом подання заяви до контролюючого органу: у разі здійснення видів діяльності, не зазначених у реєстрі платників єдиного податку, - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) періодом, у якому здійснювалися такі види діяльності.

Згідно з пунктом 299.11 статті 299 ПК України у разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення перевірок порушень платником єдиного податку вимог, встановлених цією главою, анулювання реєстрації платника єдиного податку проводиться за рішенням такого органу, прийнятим на підставі акта перевірки, з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення. У такому випадку суб`єкт господарювання має право обрати або перейти на спрощену систему оподаткування після закінчення чотирьох послідовних кварталів з моменту прийняття рішення контролюючим органом.

Системний аналіз вищенаведених положень податкового законодавства дає підстави для висновку про те, що реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу лише у встановлених законом випадках.

Таким чином, способом реалізації владних управлінських функцій у разі встановлення обставин під час проведення документальної перевірки, за яких платник податків не може перебувати на спрощеній системі оподаткування (бути платником єдиного податку), є прийняття контролюючим органом рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку шляхом виключення з реєстру платників цього податку.

Аналогічний підхід застосовано Верховним Судом у постановах від 19 червня 2020 року у справі № 2040/6313/18, від 21 січня 2021 року у справі № 808/4202/17.

Аналізуючи вищевикладене, колегія суддів зазначає, що підстави для наявності у позивача в охоплений перевіркою період обов`язку сплати податку на доходи фізичних осіб у сумі 95935,86 грн та військового збору у сумі 7994,66 грн відсутній, оскільки під час розгляду справи не було встановлено факту анулювання реєстрації платника єдиного податку позивача.

Згідно з частинами першою, другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач як суб`єкт владних повноважень в ході розгляду справи не довів правомірність своєї поведінки в спірних правовідносинах.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції не відповідає наведеним вище вимогам частин першої статті 242 КАС України щодо законності та обґрунтованості.

Відповідно до пункту 2 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно частин першої та другої статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

У розрізі викладеного, оцінюючи наведені скаржником доводи, апеляційний суд приходить до переконання, що такі є суттєвими і складають підстави для висновку про неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, що призвело до задоволення позовних вимог, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення позовних вимог.

Частиною шостою статті 139 КАС України встановлено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Таким чином, з огляду на вищенаведене, у колегії суддів наявні правові підстави для здійснення розподілу судових витрат, а саме, стягнення на користь позивача сплаченого судового збору за подання адміністративного позову та апеляційної скарги у розмірі 2684 гривні відповідно до платіжних доручень (а.с. 24, 65).

Керуючись статтями 241, 242, 308, 311, 315, 317, 321, 325, 328, 329, 370 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 24 липня 2023 року у справі № 460/4419/23 скасувати та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 24.11.2022 № 0522 та № 0522.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Рівненській області на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) гривні.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених частиною 4 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя В. С. Затолочний
судді В. Я. Качмар
А. Р. Курилець