Справа № 480/18/23
Суддя: О.В. Соп'яненко
Дата ухвалення: 2023-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 грудня 2023 року Справа № 480/18/23
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Соп`яненко О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/18/23 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Військової частини НОМЕР_2 Міністерства оборони України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
02 січня 2023 року позивач, ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, і просить суд:
- визнати протиправними бездіяльність військової частини № НОМЕР_1 та бездіяльність військової частини № НОМЕР_2 щодо не звільнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі його рапорту від 06.08.2022 та результатів обстеження сімейного стану військовослужбовця ОСОБА_1 ;
- зобов`язати командира частини № НОМЕР_1 повторно розглянути його рапорт від 06.08.2022, а безпосереднього керівника командира військової частини № НОМЕР_1 командира військової частини № НОМЕР_2 зобов`язати звільнити його з військової частини № НОМЕР_1 у зв`язку із сімейними обставинами (відповідно до п.п. "г" пункту 3 ч.5 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу").
В обгрунтування позовних вимог зазначає, що він проходить службу проходить службу у 13 окремому мотопіхотному батальоні, що базується у ВЧ НОМЕР_1 , який є частиною 58 окремої мотопіхотної бригади, яка базується у ВЧ НОМЕР_2 . Позивач є батьком малолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та самостійно виховує дитину віком до 18 років.
За таких обставин, позивачем 06.08.2022 було направлено рапорт про звільнення з військової служби до ВЧ НОМЕР_1 , відповідно до підпункту "г" пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", згідно якого військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби, під час воєнного стану, у зв`язку з самостійним вихованням дитини (дітей) віком до 18 років.
Ухвалою суду від 09.01.2023 відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
ВЧ НОМЕР_2 у відзиві на позов зазначає, позивач проходить службу у ВЧ НОМЕР_1 і 06.08.2022 звернувся із рапортом про звільнення за сімейними обставинами, командування ВЧ НОМЕР_1 , з метою підтвердження чи спростування наведених у рапорті сімейних обставин для звільнення, звернулось до ТЦК та СП.
ТЦК та СП надав на звернення командування ВЧ НОМЕР_1 акт обстеження сімейного стану та висновок у якому повідомлялось, що позивач набув право на звільнення з військової служби за підпунктом "г" п.3 частини 5 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу". На момент отримання матеріалів позову, 25.01.2023, від командування ВЧ НОМЕР_1 не надходило рапорту про звільнення позивача, тому про вказаний спір командуванню ВЧ НОМЕР_2 стало відомо тільки 25.01.2023.
Позивач вважає, що проходить службу у ВЧ НОМЕР_1 , яка є частиною, яка базується у ВЧ НОМЕР_2 , тобто командир ВЧ НОМЕР_1 знаходиться у прямому підпорядкуванні командира ВЧ НОМЕР_2 .
Крім того, відповідач зазначає, що було встановлено, що з 08.12.2022 позивач відсутній на службі у ВЧ НОМЕР_1 без поважних причин, що підтверджується копією наказу командира ВЧ НОМЕР_1 від 08.12.2022 № 347 і командування ВЧ НОМЕР_1 не має можливості закінчити процедуру погодження та звільнення позивача, адже перед виключенням зі списків особового складу частини після видання наказу про звільнення військовослужбовця, повинен видаватися обхідний лист, який після підписання керівниками служб забезпечення є підтвердженням для командира військової частини про відсутність заборгованостей у військовослужбовця
Таким чином, вимога позивача, який самовільно залишив військову частину з 08.12.2022, звільнити останнього у зв`язку із сімейними обставинами, є необґрунтованою та не законною.
Отже, позивач може бути звільнений після повернення до ВЧ НОМЕР_1 , припинення правопорушення та завершення службового розслідування.(а.с. 69-70)
ВЧ НОМЕР_1 у відзиві на позов зазначає, що відомості щодо надходження вказаного в позові рапорту позивача про звільнення його з військової служби у зв`язку із сімейними обставинами, відповідно до п.п. "г" п. З ч. 5 ст. 26 Закону Україну "Про військовий обов`язок і військову службу", у ВЧ НОМЕР_1 відсутні.
У додатках до адміністративного позову знаходиться копія рапорту від 06.08.2022 позивача про звільнення, однак на рапорті відсутні відповідні відмітки, які б вказували на підтвердження факту надходження даного документу до ВЧ НОМЕР_1 , також у додатках до адміністративного позову відсутні будь-які документи, які б вказували на відправку рапорту про звільнення позивача до ВЧ НОМЕР_1 поштою, або іншими засобами зв`язку.
Відповідачем повідомляється, про самовільне залишення позивачем військової частини з 08.12.2022, що має ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 Кримінального кодексу України. Вказані обставини були встановлені в результаті проведеного службового розслідування.(а.с. 79-83)
Суд, вивчивши письмові матеріали справи, повно та об`єктивно дослідивши надані сторонами докази, встановив такі обставини.
Позивач проходить службу у 13 окремому мотопіхотному батальоні, що базується у військовій частині № НОМЕР_1 .
Відповідно до витягу з наказу комнадира ВЧ НОМЕР_1 від 31.10.2019 №309 солдат ОСОБА_1 , зарахований до списків особового складу та призначений на посаду «стрільця-помічника гранатометника» та вважається таким, що з 31.10.2019 року прийняв справи та посаду і приступив до виконання службових обов`язків. (а.с. 73)
Проходження військової служби позивачем з 31.10.2019 у ВЧ НОМЕР_1 також підтверджується записом у військовому квитку.(а.с. 12)
06.08.2022 позивачем подано рапорт про звільнення відповідно до підпункту "г" пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" на ім`я командира ВЧ № НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_3 , у зв`язку з самостійним вихованням дитини віком до 18 років.
На письмове звернення позивача (рапорт) щодо звільнення, командир ВЧ НОМЕР_1 , надіслав лист-запит №2650 від 08.08.2022 про проведення обстеження сімейного стану військовослужбовця та складення висновку.(а.с.18)
Відповідно до результатів обстеження сімейного стану позивача начальником Сумського обласного ТЦК та СП було складено висновок, в якому зазначено зокрема: що вище зазначений військовослужбовець набув права на звільнення з військової служби за підпунктом "г" пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", та направлений начальнику ІНФОРМАЦІЯ_3 та командиру ВЧ НОМЕР_3 .(а.с.21-23)
Вважаючи, що відповідачами протиправно не розглянуто його рапорт, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 17 Конституції України визначено, що захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.
Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.
Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Відповідно до підпункту "г" пункту 3 частини 5 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби на підставах зокрема: через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу): військовослужбовці, які самостійно виховують дитину (дітей) віком до 18 років;
Відповідно до підпункту 2 пункту 225 Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженим Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 (далі по тексту - Положення №1153/2008), звільнення військовослужбовців із військової служби здійснюється під час дії особливого періоду (з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації) - на підставах, передбачених частиною третьою, пунктом 2 частини четвертої, пунктом 3 частини п`ятої та пунктом 3 частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", у військових званнях до майстер-сержанта (майстер-старшини) включно за всіма підставами - командирами бригад (полків, кораблів 1 рангу) і посадовими особами, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прирівняні до них.
Пунктом 233 Положення №1153/2008 передбачено, що військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються:
- підстави звільнення з військової служби;
- думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю;
- районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.
За приписами п. 14.10 Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України 10.04.2009 № 170, звільнення з військової служби через сімейні обставини або інші поважні причини здійснюється за наявності оригіналів документів, що підтверджують таку підставу звільнення.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем 06.08.2022 подано рапорт до ВЧ НОМЕР_1 про звільнення з військової служби на підставі підпункту "г" пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу", у зв`язку з самостійним вихованням дитини віком до 18 років.
ВЧ НОМЕР_1 зазначає, що враховуючи відсутність відповідної інформації щодо надходження рапорту на звільнення ОСОБА_1 та враховуючи відсутність підтверджуючих документів у додатках до адміністративного позову можна зробити висновок, що рапорт про звільнення військовослужбовця ОСОБА_1 до ВЧ НОМЕР_1 не надходив.
З акту службового розслідування від 25.12.2022 слідує, що військовослужбовець ОСОБА_1 з 08.12.2022 самовільно залишили військову частину, та не прибув на місце дислокації, місце знаходження його невідоме.
Згідно з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення від 08.01.2023 № 580 командир ВЧ НОМЕР_1 повідомив групі військової служби правопорядку Полтавського зонального відділу Військової служби правопорядку у Збройних силах України про наявність в діях, зокрема ОСОБА_1 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 Кримінального кодексу України.
Суд звертає увагу, що позивач не оскаржує відмови ВЧ НОМЕР_2 та ВЧ НОМЕР_1 у звільненні його із служби.
Враховуючи викладене, у суду відсутні правові підстави для визнання протиправною бездіяльність командирів ВЧ НОМЕР_2 та ВЧ НОМЕР_1 щодо не звільнення ОСОБА_1 на підставі рапорту від 06.08.2023 та результатів обстеження сімейного стану та зобов`язання командира частини № НОМЕР_1 повторно розглянути рапорт від 06.08.2022, а безпосереднього керівника командира військової частини № НОМЕР_1 командира військової частини № НОМЕР_2 зобов`язати звільнити ОСОБА_1 , з військової частини № НОМЕР_1 у зв`язку із сімейними обставинами, (відповідно до п.п. "г" пункту 3 ч.5 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу").
Таким чином, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 необхідно відмовити за їх безпідставністю.
У зв`язку з відмовою в задоволенні позову розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Соп`яненко