Справа № 520/22838/23
Суддя: Біленський О.О.
Дата ухвалення: 2023-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

12 грудня 2023 р. справа № 520/22838/23

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Біленського О.О.,

при секретарі судового засідання Сиса Є.Ю.,

за участі:

представника позивача Кобилінської О.К.,

представника відповідача Брауда Х.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом Акціонерного товариства "Харківобленерго" (вул. Георгія Тарасенка, буд. 149, м. Харків, 61037, ) до Північного міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків (вул. Благовіщенська, буд. 30, м. Харків, 61052, ) про скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Харківобленерго" звернулось до Північного міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків, в якому просить суд:

- податкове повідомлення-рішення №235/ від 23.05.2023, складене Північним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків, скасувати у повному обсязі.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 04.09.2023 у вказаній адміністративній справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження.

В обґрунтування зазначених позовних вимог представник позивача зазначив, що АТ «Харківобленерго» вважає прийняте Північним міжрегіональним управлінням Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків податкове повідомлення-рішення №235/ від 23.05.2023 про нарахування штрафу у розмірі 198 803 936,95 грн. відповідно до ст. 124 ПК України є незаконним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки основними факторами несвоєчасної сплати податків, виникнення та накопичення у товариства податкового боргу, у тому числі з ПДВ, є наступні чинники: дефіцит обігових коштів, викликаний непроведенням розрахунків дебіторами за постачання та розподіл електричної енергії; як наслідок, через брак обігових коштів, до підприємства застосовувався «нульовий алгоритм» за постановами НКРЕКП, коли регулятором були установлені відрахування коштів на поточний рахунок із спеціальним режимом використання оптового постачальника електричної енергії у розмірі 100% від сум надходжень коштів на поточні рахунки АТ «Харківобленерго» із спеціальним режимом використання як оплата за електроенергію за регульованими тарифами; зважаючи на те, що виконання АТ «Харківобленерго» зобов`язань за договором купівлі електричної енергії в ДП «Енергоринок» відбувалось в примусовому порядку, наявність судових рішень із забороною припинення електропостачання КП «Харківводоканал», товариство фактично здійснювало закупівлю електричної енергії для потреб комунального підприємства за власний рахунок; при сплаті Товариством поточних податкових зобов`язань, застосовуються вимоги пункту 87.9 статті 87 ПК України, згідно з якими у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків, що, в свою чергу, призводить до накопичення податкового боргу внаслідок нарахування пені та штрафних санкцій. Також представник позивача зазначає, що починаючи з 2019 року товариство щомісячно погашало поточні нарахування з податку на прибуток та податку на додану вартість, а також зменшувало податковий борг. З урахуванням встановленого способу та порядку виконання рішення суду по справі №520/11487/19, у 2020, 2021 та до лютого 2022 року товариство своєчасно та в повному обсязі виконувало цей спосіб і порядок погашення податкового боргу, а також своєчасно сплачувало поточні податкові зобов`язання, у тому числі з податку на додану вартість. Таким чином, зважаючи на вищевикладені обставини, що спричинили виникнення та накопичення у товариства податкового боргу через несвоєчасну сплату ПДВ, товариство не мало на меті удавано, цілеспрямовано ухилятися від своєчасної сплати податків. Товариством вживаються достатні заходи з метою своєчасної сплати податків. Отже, товариство не може вважатись винним, оскільки фінансовий стан товариства залежить від дій контрагентів та державних органів, зокрема НКРЕКП. Крім того, товариство у 2020 - лютому 2023 року своєчасно сплачує всі поточні нарахування з ПДВ. В оскаржуваній ППР штраф застосовується саме до періодів з березня 2021 року по лютий 2022 року. Таким чином, у цей період відсутні діяння товариства щодо умисного ухилення від сплати податків. Відповідальність, передбачена ст. 124 ПК України, застосовується лише при порушенні правил сплати грошових зобов`язань. Враховуючи, що з боку товариства були виконані всі приписи рішення суду по справі №520/11487/19 та своєчасно сплачувались поточні грошові зобов`язання за правилами, встановленими Кодексом, немає підстав для притягнення товариства до відповідальності на підставі ст. 124 ПК України. Позивач вважає, що податковим органом не було доведено тих обставин, що податкові зобов`язання товариством сплачувався умисно несвоєчасно в розумінні ст. 109 ПК України.

Представником відповідача надано до суду відзив на адміністративний позов, в якому Північне міжрегіональне управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків проти позову заперечує, посилаючись на те, що камеральною перевіркою встановлено затримку сплати АТ "Харківобленерго" узгоджених сум податкового зобов`язання з ПДВ у розмірі 397 607 873,68 грн., що є порушенням п. 50.1 ст. 50, п. 57.1 ст. 57, п. 69 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України. Як результат, у відповідності до п. 124.3 ст. 124 ПК України застосовано 50% штрафних санкцій на суму 198 803 936,95 грн. В обґрунтування правомірності застосування вказаних штрафних санкцій, представник позивача зазначила, що період за який застосовано штрафні санкції у податковому повідомленні-рішенні №235/ від 23.05.2023 охоплюють березень 2021 року - лютий 2022 року, в той час як у справі №520/11487/19, на яку позивач посилається у позовній заяві не має відношення до спірного періоду, а також, рішенням у цій справі чітко визначено терміни погашення боргу АТ "Харківобленерго" по грошовим зобов`язанням, що виникли за період з вересня 2017 року по жовтень 2019 року. Також зазначає, що у ПК України не встановлено виключення для платежів, які платник податків сплачує на погашення податкового боргу, який стягнуто згідно з рішенням суду. Нормами ПК України визначено обов`язок податкового органу зарахування усіх платежів на погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У періоді, що перевіряється підприємство здійснило платежів на суму 397 607 873,68 грн. і по ІКП з ПДВ зазначені платежі погасили недоїмку. В додатку до ППР №235/ від 23.05.2023 відображені суми, сплату яких позивач здійснював самостійно, та такі суми, які були стягнуті відповідачем на підставі інкасованих доручень. З огляду на сформовану позиці. Верховного Суду, платіжні доручення, якими АТ "Харківобленерго" обґрунтовує своєчасність сплати узгоджених сум з ПДВ по деклараціях та уточнюючих розрахунках, правомірно спрямовані на підставі п. 87.9 ст. 87, п. 131.2 ст. 131 ПК України на погашення податкового боргу, який виник раніше. Щодо посилань позивача на застосування алгоритму НКРЕКП представник відповідача зазначила, що дія алгоритму з 01.01.2019 не розповсюджується на АТ "Харківобленерго", оскільки не здійснює постачання електроенергії, тобто з цього періоду підприємство має на своїх рахунках 100% грошових коштів, що надійшли від споживачів за надані послуги. Крім того, представник відповідача зазначила, що станом на дату настання строку сплати узгоджених сум по деклараціях та уточнюючих розрахунках з ПДВ у АТ "Харківобленерго" обліковувались грошові кошти, які мали можливість дотримати обов`язок своєчасно сплатити задекларовані суми податків в порядку і строки, визначені ПК України. Визначаючи відсутність обставин, які звільняють або пом`якшують відповідальність позивача та застосовуючи до АТ "Харківобленерго" максимальної процентної ставки штрафних санкцій відповідно до п. 124.3 ст. 124 ПК України, відповідач виходив з того, що АТ "Харківобленерго" починаючи з 2015 року має постійний борг з ПДВ, що також призвело до нарахування пені, правомірність нарахування якої встановлена судом. Тобто, будучи обізнаним щодо існуючих норм законодавства, АТ "Харківобленерго" починаючи з 2015 року по сьогоднішній час не виконує обов`язок платника податку в частині сплати самостійно визначених сум з ПДВ в порядку і строк, визначені ПК України.

У відповіді на відзив представник позивача зазначила, що податковий борг АТ "Харківобленерго" виник не з вини позивача, а через незалежні від нього причини. На думку позивача, відповідачем не обґрунтовано застосування штрафних санкцій згідно з п. 124.3 ПКУ. Позивач сумлінно і своєчасно сплачував та сплачує податковий борг згідно з порядком та строками, встановленими судом по справі №520/11487/19, а також своєчасно виконував та виконує свої податкові обов`язки зі сплати податків, нарахованих у поточних деклараціях. Саме бездіяльність податкового органу та умисне не виконання приписів рішення суду по справі №520/11487/19 щодо невідображення в інтегрованій картці платника податків відомостей стосовно податкового боргу, стало причиною наявності в інтегрованій картці товариства неправомірно обліковуваного податкового боргу. Крім того застосування п. 124.2 ст. 124 ПК України, можливе лише у випадку встановлення податковим органом умислу в діях платника щодо не сплати узгодженої суми грошового зобов`язання. Проте позивач зі свого боку зробив усе можливе для сплати податку на додану вартість. Важкий фінансовий стан та агресія з боку російської федерації не сприяють покращенню фінансового стану підприємства. Ніякого умислу несвоєчасно сплачувати податки позивач не мав та не має. Також представник позивача зазначила, що При встановленні НКРЕКП 100% або відсотку (частки для покриття структури тарифів) відрахування коштів на поточний рахунок товариства додатково застосовувались «щодобові відрахування» (накопичувальним підсумком), розмір яких за результатами місяця інколи заздалегідь перевищував місячний обсяг надходжень коштів від споживачів, тобто це по суті «нульовий алгоритм». Таким чином, коштів у товариства не було навіть на покриття статей витрат, передбачених структурою тарифів. Товариство більше половини всіх надходжень витрачає на виплату заробітної плати своїм працівникам та на податки. Додатковим чинником неможливості виконання податкових зобов`язань у стало зростання дебіторської заборгованості за послуги з розподілу електричної енергії ПрАТ «Харківенергозбут». На думку позивача, висновки податкового органу ґрунтуються лише на підставі наявної у податкового органу інформації під час здійснення камеральної перевірки (звітність), а тому є лише припущеннями. Єдиною ціллю Товариства було сплатити податковий борг згідно з рішенням суду та своєчасно сплачувати свої поточні зобов`язання. Для цього товариство кожного місяця своєчасно направляло платіжні доручення в установи банку, що на думку позивача, свідчить про безпідставність звинувачення товариства в умисному ухилянні від сплати податків.

Представник відповідача надала до суду заперечення, в яких зазначила, що підставами застосування до АТ "Харківобленерго" штрафних санкцій відповідно до п. 124.3 ст. 124 ПК України стали наявність постійного боргу з ПДВ та податку на прибуток з 2015 року; відсутність сплати поточних зобов`язань після розстрочення податкового боргу за судовим рішенням; податковим органом систематично вживаються заходи щодо погашення податкового боргу АТ "Харківобленерго" у судовому порядку. Також у запереченнях представник відповідача зазначила, що посилання позивача на висновок експерта є недоречним, оскільки він не розглядає спірний період, а посилання на те, що відрахування коштів АТ "Харківобленерго" здійснюється за алгоритмами, встановленими постановами НКРЕКП з 01.01.2019 є необґрунтованими. АТ "Харківобленерго" надає послуги з постачання електричної енергії, рахунки за надані послуги споживачам формує з ПДВ, кошти від споживачів за надані послуги підприємство отримує також з ПДВ. Таким чином, для сплати ПДВ АТ "Харківобленерго" не треба відволікати додаткові власні ресурси, тому що ПДВ для сплати отримано від споживачів.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, просила його задовольнити, посилаючись на обставини і факти, викладені у позовній заяві.

Представник відповідача заперечувала проти позову, просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог на підставі викладених у відзиві обставин і фактів.

Вислухавши позицію сторін, розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що Акціонерне товариство "Харківобленерго" місцезнаходження юридичної особи: вул. Георгія Тарасенка, буд. 149, м. Харків, 61037, ідентифікаційний код юридичної особи - 00131954, зареєстроване 22.03.2000 у передбаченому законом порядку як суб`єкт господарювання, знаходиться на податковому обліку в Північному міжрегіональному управлінні Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків, що підтверджується інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Основним видом діяльності Акціонерного товариства "Харківобленерго" за КВЕД є 35.13 Розподілення електроенергії.

На підставі п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п.п. 75.1.1 п. 75.1 ст. 75, в порядку ст. 76 глави 8 розділу ІІ Податкового кодексу України, Північним міжрегіональним управлінням Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків проведена камеральна перевірка АТ "Харківобленерго" з питання своєчасності сплати узгодженої суми податкового зобов`язання з податку на додану вартість по Податковим деклараціям з податку на додану вартість за період з березня 2021 року по лютий 2022 року та Уточнюючим розрахункам податкових зобов`язань з податку на додану вартість за грудень 2021 року - січень 2022 року.

За результатами проведеної перевірки складено акт від 20.04.2023 №225/35-00-04-01-14/00131954.

Перевіркою уповноважених осіб Північного міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків встановлено затримку сплати АТ "Харківобленерго" узгоджених сум податкових зобов`язань з податку на додану вартість по Податковій декларації з податку на додану вартість за звітний період березень 2021 року № від 20.04.2021, по Податковій декларації з податку на додану вартість за звітний період квітень 2021 року № від 20.05.2021, по Податковій декларації з податку на додану вартість за звітний період травень 2021 року № від 22.06.2021, по Податковій декларації з податку на додану вартість за звітний період червень 2021 року № від 20.07.2021, по Податковій декларації з податку на додану вартість за звітний період липень 2021 року № від 20.08.2021, по Податковій декларації з податку на додану вартість за звітний період серпень 2021 року № від 20.09.2021, по Податковій декларації з податку на додану вартість за звітний період вересень 2021 року № від 20.10.2021, по Податковій декларації з податку на додану вартість за звітний період жовтень 2021 року №5 від 22.11.2021, по Податковій декларації з податку на додану вартість за звітний період листопад 2021 року № від 20.12.2021, по Податковій декларації з податку на додану вартість за звітний період грудень 2021 року №6 від 19.01.2022, по Податковій декларації з податку на додану вартість за звітний період січень 2022 року № від 18.02.2022, по Податковій декларації з податку на додану вартість за звітний період лютий 2022 року № від 21.06.2022, по Уточнюючому розрахунку податкових зобов`язань з податку на додану вартість за грудень 2021 року № від 14.12.2021, по Уточнюючому розрахунку податкових зобов`язань з податку на додану вартість за січень 2022 року № від 28.01.2022, по Уточнюючому розрахунку податкових зобов`язань з податку на додану вартість за січень 2022 року № від 28.01.2022, по Уточнюючому розрахунку податкових зобов`язань з податку на додану вартість за січень 2022 року № від 28.01.2022 на загальну суму 397 607 873,68 грн., чим порушено п. 50.1 ст. 50, п. 57.1 ст. 57, п. 69 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України.

АТ "Харківобленерго" 03.05.2023 подало заперечення на акт перевірки від 20.04.2023 №225/35-00-04-01-14/00131954, за результатами розгляду яких позивача повідомлено, що висновки акту залишаються незмінними та є такими, що відповідають чинному законодавству.

23.05.2023 Північним міжрегіональним управлінням Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків винесене податкове повідомлення-рішення №235/, яким на підставі акту перевірки від 20.04.2023 №225/35-00-04-01-14/00131954 та встановлених у ньому порушень строку сплати грошового зобов`язання з податку на додану вартість, визначеного п. 50.1 ст. 50, п. 57.1 ст. 57, п. 69 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України, у зв`язку із затримкою на 263 календарні дні сплати грошового зобов`язання в сумі 397 607 873,68 грн., застосовано штраф у розмірі 50%, а саме - 198 803 936,95 грн.

Не погодившись із вищевказаним податковим повідомленням-рішенням АТ "Харківобленерго" подало до ДПС України скаргу від 30.05.2023.

За результатами розгляду скарги ДПС України 31.07.2023 винесло рішення №20840/6/99-00-06-03-01-06, яким податкове повідомлення-рішення Північного міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків №235/ від 23.05.2023 залишено без змін, а скаргу - без задоволення.

Вважаючи податкове повідомлення-рішення №235/ від 23.05.2023 протиправним, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає ПК України.

Відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право, зокрема, проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Згідно статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального. Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Згідно підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов`язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Положеннями підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України передбачено, що платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно пункту 49.1 статті 49 ПК України податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.

Пунктом 54.1 статті 54 ПК України визначено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Отже, податкові зобов`язання, які самостійно визначені платником у податкових деклараціях, є узгодженими.

За змістом спірних правовідносин, за результатом проведеної камеральної перевірки з питання своєчасності сплати до бюджету узгоджених податкових зобов`язань з податку на додану вартість за березень 2021 року - лютий 2022 року податковим органом винесено спірне податкове повідомлення-рішення №235/ від 23.05.2023 про застосування штрафу на підставі пункту 124.3 статті 124 ПК України у розмірі 50 відсотків від суми несплаченого (несвоєчасно сплаченого) грошового зобов`язання.

Спірним питанням у цій справі, є визначення правомірності накладення за оскаржуваним індивідуальним актом штрафу у розмірі 50% суми несплаченого (несвоєчасно сплаченого) грошового зобов`язання на підставі пункту 124.3 статті 124 ПК України.

Стаття 124 ПК України в редакції, яка діяла на час прийняття спірного податкового повідомлення-рішення, визначає відповідальність за порушення правил сплати (перерахування) грошового зобов`язання.

Так, згідно з пунктом 124.1 цієї статті у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім грошового зобов`язання у вигляді штрафних (фінансових) санкцій, застосованих до нього на підставі цього Кодексу чи іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, а також пені, застосованої до нього на підставі цього Кодексу чи іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу в таких розмірах:

при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 5 відсотків погашеної суми податкового боргу;

при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Якщо зарахування коштів з електронного рахунку в системі електронного адміністрування податку на додану вартість в оплату узгодженої суми грошового зобов`язання, визначеного в уточнюючому розрахунку до податкової декларації, здійснюється на наступний операційний (банківський) день, штрафи, визначені у цьому пункті, не застосовуються.

Відповідно до пункту 124.2 статті 124 ПК України діяння, передбачені пунктом 124.1 цієї статті, вчинені умисно, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків від суми несплаченого (несвоєчасно сплаченого) грошового зобов`язання.

Згідно з пунктом 124.3 статті 124 ПК України діяння, передбачені пунктом 124.2 цієї статті, вчинені повторно протягом 1095 календарних днів або які призвели до прострочення сплати грошового зобов`язання на строк більше 90 календарних днів, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 50 відсотків від суми несплаченого (несвоєчасно сплаченого) грошового зобов`язання.

Підпунктом 109.1 статті 109 ПК України встановлено, що податковим правопорушенням є протиправне, винне (у випадках, прямо передбачених цим Кодексом) діяння (дія чи бездіяльність) платника податку (в тому числі осіб, прирівняних до нього), контролюючих органів та/або їх посадових (службових) осіб, інших суб`єктів у випадках, прямо передбачених цим Кодексом. Діяння вважаються вчиненими умисно, якщо існують доведені контролюючим органом обставини, які свідчать, що платник податків удавано, цілеспрямовано створив умови, які не можуть мати іншої мети, крім як невиконання або неналежне виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Пунктами 109.2, 109.3 статті 109 ПК України встановлено, що порушення податкового законодавства та порушень вимог, встановлених іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, тягне за собою відповідальність, передбачену цим Кодексом та іншими законами України.

У випадках, визначених пунктом 119.3 статті 119, пунктами 123.2-123.5 статті 123, пунктами 124.2, 124.3 статті 124, пунктами 125-1.2-125-1.4 статті 125-1 цього Кодексу, необхідною умовою притягнення особи до фінансової відповідальності за вчинення податкового правопорушення є встановлення контролюючими органами вини особи.

Стаття 112 ПК України визначає загальні умови притягнення до фінансової відповідальності за вчинення податкових правопорушень та порушення іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Зокрема, встановлено, що особа може бути притягнута до фінансової відповідальності за вчинення податкового правопорушення за умови наявності в її діянні (дії або бездіяльності) вини, крім випадків, передбачених цим Кодексом (пункт 112.1). Особа вважається винною у вчиненні правопорушення, якщо буде встановлено, що вона мала можливість для дотримання правил та норм, за порушення яких цим Кодексом передбачена відповідальність, проте не вжила достатніх заходів щодо їх дотримання. Вжиті платником податків заходи щодо дотримання правил та норм податкового законодавства вважаються достатніми, якщо контролюючий орган не доведе, що, вчиняючи певні дії або допускаючи бездіяльність, за які передбачена відповідальність, платник податків діяв нерозумно, недобросовісно та без належної обачності (пункт 112.2). У разі якщо контролюючий орган не доведе, що платник податків мав можливість для дотримання правил та норм, за порушення яких цим Кодексом передбачена відповідальність, проте не вжив достатніх заходів щодо їх дотримання, платник податків не може бути притягнутий до відповідальності за таке порушення. Положення цього пункту застосовуються виключно в разі, якщо умовою притягнення до фінансової відповідальності за податкове правопорушення є наявність вини платника податків. Порядок доведення обставин, за яких особа може бути притягнута до фінансової відповідальності за вчинене податкове правопорушення, в межах судового провадження визначається процесуальним законодавством. Усі сумніви щодо наявності обставин, за яких особа може бути притягнута до відповідальності за порушення податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючий орган, трактуються на користь такої особи (пункт 112.7).

Також цієї нормою у пункті 112.8 визначено обставини, що звільняють від фінансової відповідальності за вчинення податкових правопорушень та порушення іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а у статті 112-1 ПК України - обставини, що пом`якшують відповідальність особи.

У постановах від 16 березня 2023 року у справі №600/747/22-а, від 03 серпня 2023 року у справі №520/22505/21, від 22 серпня 2023 року у справі №520/18519/21 Верховний Суд сформулював висновки, які дають можливість розмежувати обставини, які утворюють склад правопорушення, за яке платник податків може бути притягнутий до відповідальності на підставі пунктів 124.1, 124.2 або 124.3 статті 124 ПК України.

Так, позиція Верховного Суду, якщо її систематизувати, полягає в тому, що відповідальність, передбачена пунктом 124.1 статті 124 ПК України, не пов`язана із встановленням/доведенням вини платника податків у формі умислу у вчиненому діянні (дії або бездіяльності). Для притягнення до фінансової відповідальності платника податків згідно з цією нормою за загальним правилом достатнім є виявлення факту допущення платником податків порушення строку сплати узгодженої суми грошового зобов`язання. Водночас обов`язковою умовою, з якою законодавець пов`язує настання відповідальності у вигляді штрафу за пунктами 124.2 і 124.3 статті 124 ПК України є доведення контролюючим органом вини платника податків у формі умислу, а саме, - що платник податків мав можливість вжити заходи щодо дотримання правил та норм ПК України, але умисно не вчиняв певні дії щодо сплати узгодженої суми грошового зобов`язання.

Невиконання або неналежне виконання встановлених законодавством правил завжди є наслідком дій (бездіяльності) особи, які кваліфікуються як умисні, оскільки як невиконання так і неналежне виконання є порушенням обов`язків, закріплених за платником податків у статті 16 ПК України. Вина є характеризуючою обставиною дій (бездіяльності) особи, яка полягає у тому, що особа повинна та може дотримуватися встановлених Кодексом правил та норм. Вина в податкових правопорушеннях завжди нерозривно пов`язана з встановленням умислу. У противагу цьому слід зазначити, що умисел у діях платника податків відсутній, якщо результат його поведінки не залежить від змісту і порядку дій. Тобто у разі, коли платник, діючи своєчасно, добросовісно й з належною обачністю не зміг би уникнути негативних наслідків податкового характеру. Відтак, особа вважається такою, що умисно допустила порушення податкової дисципліни, якщо буде встановлено, що вона мала можливість для дотримання правил та норм, за порушення яких ПК України передбачена відповідальність, проте не вжила достатніх заходів щодо їх дотримання.

Обов`язок доведення вини покладено на контролюючий орган, без виконання якого особу неможливо притягнути до фінансової відповідальності за податкове правопорушення, для кваліфікації якого умовою є наявність вини.

Отже, для притягнення платника податків до відповідальності на підставі пункту 124.3 статті 124 ПК України за ознакою тривалості порушення необхідним є встановлення факту умисності діяння і причинно-наслідкового зв`язку з таким наслідком як прострочення сплати грошових зобов`язань на строк більше 90 календарних днів.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 05 жовтня 2023 року у справі №520/14773/21 та постанові Верховного Суду від 19.10.2023 у справі №580/10266/21.

У ході розгляду цієї справи установлено, що позивачем було пропущено строк сплати узгоджених сум податкового зобов`язання з податку на додану вартість за період березень 2021 року - лютий 2022 року із затримкою на 263 календарних днів на загальну суму 397 607 873,68 грн.. Зазначене відповідач не заперечував.

Суд зазначає, що відповідно до пункту 86.1 статті 86 ПК України, матеріали перевірки це: акт (довідка) перевірки з інформативними додатками, які є його невід`ємною частиною; заперечення, надані платником податків до акта (довідки) перевірки (у разі їх наявності на час розгляду); пояснення та їх документальне підтвердження, які надані платником податків відповідно до підпункту 16.1.15 пункту 16.1 статті 16 та відповідно до підпункту 17.1.6 пункту 17.1 статті 17 розділу I Кодексу.

У акті перевірки в обов`язковому порядку зазначається можливість надання платником пояснень та додаткових документів у порядку визначеному статтею 86 Кодексу про вчинені ним податкові правопорушення.

Підставами для висновків під час проведення перевірок є наявні визначені статтею 83 ПК України матеріали, зокрема це може бути документи, визначені цим Кодексом; податкова інформація; експертні висновки, надані відповідно до статті 84 цього Кодексу та інших законів України; судові рішення; податкові консультації, інші матеріали, отримані в порядку та у спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами, контроль за дотриманням яких покладений на контролюючі органи; мультимедійна інформація (фото, відео - звукозапис), отримана (виготовлена) контролюючими органами.

Системний аналіз вказаних норм дає підстави для твердження, що у випадку встановлення контролюючим органом на підставі сукупності відповідних даних податкових декларацій та електронних систем і реєстрів обставин, які свідчать, що платник податків удавано, цілеспрямовано створив умови, які не можуть мати іншої мети, крім як невиконання або неналежне виконання вимог податкового законодавства, він (контролюючий орган) не позбавлений можливості констатувати в діяннях платника податків винного діяння в умисній формі.

Разом з тим, такі обставини з відповідним обґрунтуванням висновків про умисність діяння в обов`язковому порядку мають бути зазначені в акті камеральної перевірки, який за усталеною позицією Верховного Суду є носієм доказової інформації щодо виявленого порушення, а його висновки можуть бути спростовані шляхом подання до контролюючого органу заперечень на акт перевірки (постанова Верховного Суду від 19 червня 2020 року у справі №140/388/19).

Судом встановлено, що в акті перевірки контролюючий орган як на підставу для застосування положень пункту 124.3 статті 124 ПК України посилався на наявність постійного боргу підприємства з податку на додану вартість, починаючи з 2015 року; наявність коштів на рахунках підприємства у 2021 та 2022 роках, що підтверджується формою №3 фінансової звітності "Звіт про рух грошових коштів"; обізнаність у вимогах і нормах діючого законодавства.

Позивач, у свою чергу, зазначає, що товариство не мало на меті удавано, цілеспрямовано ухилятися від своєчасної сплати податків. Навпаки товариством вживались та вживаються достатні заходи з метою своєчасної сплати податків. Податковим органом не було обґрунтовано застосування штрафу у розмірі 50% по сплаті поточних зобов`язань. Контролюючий орган, при вирішені питання про притягнення АТ "Харківобленерго" до юридичної відповідальності, повинен був з`ясувати ступень вини та відповідно довести її наявність.

З цього приводу суд зазначає наступне.

Як встановлено під час судового розгляду, рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 29.09.2016 у справі №820/1291/16 стягнуто з АТ "Харківобленерго" з рахунків, відкритих у банківських установах на час стягнення коштів, податковий борг у розмірі 46 372 711,37 грн., що складається з податку на додану вартість в розмірі 34 560 842,16 грн. та податку на прибуток у розмірі 11 811 869,21 гривень. Одночасно встановлено порядок виконання даного рішення шляхом стягнення податку на додану вартість з усіх з рахунків, відкритих у банківських установах на час стягнення коштів.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 28.10.2016 по справі №820/1291/16 розстрочено виконання постанови Харківського окружного адміністративного суду по справі №820/1291/16 щодо стягнення податкового боргу у сумі 46 372 711,37 грн. строком на 27 місяців, починаючи з 01.10.2016, зі сплатою до кінця кожного місяця податкового боргу рівними частинами у розмірі 1 717 507,83 грн. (1 280 031,19 грн. з податку на додану вартість та 437 476,64 грн. з податку на прибуток підприємств), останній платіж у розмірі 1 717 507,79 грн. (1 280 031,22 грн. з податку на додану вартість та 437 476,57 грн. з податку на прибуток підприємств), у період з 01.10.2016 по 31.12.2018.

Відповідно до даних ІКП АТ "Харківобленерго" розстрочена сума податкового боргу у розмірі 1 279 875,40 грн. з граничним терміном сплати 28.11.2018 фактично сплачена у період з 05.11.2019 по 29.11.2019; з граничним терміном сплати 31.12.2018 фактично сплачена 30.01.2020.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 18.12.2019 по справі №520/11487/19 задоволено позов Офісу великих платників ДПС до АТ "Харківобленерго" про стягнення з рахунків платника у банківських установах податкового боргу у розмірі 319 977 984,59 грн. Водночас, судом встановлений порядок його виконання, а саме вказано періоди і суми податкового боргу рівними частинами, що підлягають сплаті до кінця кожного місяця.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 28.12.2020 по справі №520/10317/20 зобов`язано зобов`язати Офіс великих платників податків ДПС скласти графік погашення податкового боргу АТ "Харківобленерго" у відповідності до рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.12.2019 по справі №520/11487/19 та занести відповідну інформацію про встановлений спосіб та порядок виконання рішення суду до інформаційних систем органів ДПС України.

Однак, Верховний Суд у постанові від 17.11.2021 по справі №520/10317/20 дійшов висновку про безпідставність задоволення позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності Офісу ВПП ДПС щодо нескладання графіку погашення податкового боргу за рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2019 року у справі №520/11487/19 та невнесення до інформаційної системи органів Державної податкової служби України та інтегрованої картки платника АТ «Харківобленерго» даних про встановлений Харківським окружним адміністративним судом спосіб та порядок виконання рішення у справі №520/11487/19 про стягнення податкового боргу, а також зобов`язання відповідача скласти графік погашення податкового боргу АТ «Харківобленерго» у відповідності до рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2019 року у справі №520/11487/19.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28.12.2020 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 01.04.2021 скасовано. Ухвалено нову постанову, якою у задоволенні позову Акціонерного товариства «Харківобленерго» до Північного Міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків, як відокремленого підрозділу ДПС, яке є правонаступником Офісу великих платників податків ДПС, про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії відмовлено.

Згідно з пунктом 87.9 статті 87 ПК України у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зараховувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до ст. 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом. Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов`язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Враховуючи вищезазначені положення правових норм та обставини справи, суд вважає, що у податкового органу наявний обов`язок здійснювати зарахування коштів, що сплачує платник податків в рахунок погашення податкового боргу згідно з календарною черговістю його виникнення незалежно від напрямку сплати, визначеного платником податків, а платнику податків встановлено заборону спрямовувати кошти на погашення грошового зобов`язання перед погашенням податкового боргу.

Таким чином, посилання АТ "Харківобленерго" на те, що відповідачем неправомірно зараховувались кошти з призначенням платежу на погашення боргу згідно з календарною черговістю виникнення боргу, суд вважає безпідставним, оскільки такі дії податковим органом були вчинені відповідно до п. 87.9 ст. 87 ПК України.

Крім того, посилання позивача на бездіяльність податкового органу та умисне не виконання приписів рішення суду по справі №520/11487/19 відносно не відображення в інтегрованій картці платника податків відомостей стосовно податкового боргу, що стало причиною наявності в інтегрованій картці товариства неправомірно обліковуваного податкового боргу, суд не бере до уваги, оскільки Верховний Суд у постанові від 17.11.2021 по справі №520/10317/20 дійшов висновку щодо правомірності дій контролюючого органу стосовно невнесення до інформаційної системи органів Державної податкової служби України та інтегрованої картки платника АТ «Харківобленерго» даних про встановлений Харківським окружним адміністративним судом спосіб та порядок виконання рішення у справі №520/11487/19 про стягнення податкового боргу, а тому зазначене судове рішення на час проведення перевірки не могло вплинути на порядок та черговість зарахування сплачених податкових зобов`язань.

Відносно посилання позивач на не відображення в ІКП відомостей стосовно податкового боргу АТ "Харківобленерго", суд також зазначає, що питання розстрочення, відстрочення грошових зобов`язань або податкового боргу визначено статтею 100 глави 9 Розділу ІІ ПК України, а Порядком №422 лише передбачено відображення в інформаційній системі ДФС України (ІКП) вже розстроченого або відстроченого грошового зобов`язання або податкового боргу, відображення якого у системі здійснюється на підставі: прийнятого керівником рішення, у зв`язку з поданням платником заяви у порядку передбаченому статтею 100 ПК України або за рішенням суду про розстрочення або відстрочення податкового боргу.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, позивачем не подавалося відповідної заяви у порядку передбаченому статтею 100 ПК України про розстрочення або відстрочення податкового боргу, а податковим органом у свою чергу не приймалося відповідного рішення щодо розстрочення (відстрочення) податкового боргу по АТ "Харківобленерго" та не укладався договір про розстрочення (відстрочення) за процедурою, передбаченою Порядком.

Отже, відповідачем правомірно зараховувались кошти з призначенням платежу на погашення боргу згідно з календарною черговістю виникнення боргу.

Щодо посилання позивача на те, що згідно з постановами НКРЕКП «Про алгоритм перерахувань коштів» були установлені нормативи відрахування коштів з щодобовими відрахуваннями (утриманнями), всі кошти, які надходили на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання АТ "Харківобленерго" у повному обсязі, тобто 100%, перераховувались на поточний рахунок із спеціальним режимом використання оптового постачальника електричної енергії, як оплата за куповану електроенергію, що призводило до недостатності обігових коштів у товариства, суд зазначає, що відповідно до ст. 45 Закону України "Про ринок електричної енергії", розподіл електричної енергії здійснюється оператором системи розподілу. Діяльність з розподілу електричної енергії підлягає ліцензуванню відповідно до законодавства. Оператор системи розподілу надає послуги з розподілу електричної енергії на недискримінаційних засадах відповідно до цього Закону, кодексу систем розподілу та інших нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії.

Як встановлено судом, АТ "Харківобленерго" постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 16.11.2018 №1446 видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з розподілу електричної енергії у межах місць провадження господарської діяльності, а саме на території Харківської області в межах розташування системи розподілу електричної енергії, що перебуває у власності або господарському віданні (щодо державного або комунального майна) АТ "Харківобленерго", та електричних мереж інших власників, які приєднані до мереж ліцензіата (з якими укладені відповідні договори згідно із законодавством) - п. 1.

Також вказаною постановою АТ "Харківобленерго" анульовано ліцензію на право провадження господарської діяльності з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами, видану відповідно до постанови Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України від 04 вересня 1996 року №70, та ліцензію на право провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії за регульованим тарифом, видану відповідно до постанови Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України від 17 вересня 1996 року № 92, на підставі пункту 13 розділу XVII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ринок електричної енергії» - п. 2.

Ця постанова набирала чинності (пункти 1 та 2) з 01 січня 2019 року.

Тобто, з 01.01.2019 АТ "Харківобленерго" не здійснює постачання електричної енергії, а отже, посилання позивача на постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, якими установлений алгоритм перерахувань коштів для електропостачальників, які виконують функції постачальника універсальних послуг, суд не приймає до уваги, оскільки спірний період у даній справі охоплює березень 2021 року - лютий 2022 року.

Також, суд не приймає до уваги доводи позивача, що стосуються Висновку експерта Харківського НДЕКЦ МВС України від 16.12.2019 №8/233СЕ-19 щодо причин несвоєчасного проведення розрахунків товариства за податковим боргом, оскільки висновки експерта стосувались періоду виникнення боргу в АТ "Харківобленерго" з вересня 2017 року по жовтень 2019 року, що не охоплює спірний період у даній справі.

Щодо доводів позивача про наявність дебіторської заборгованості, що викликав дефіцит обігових коштів, а також неможливості виконання податкового обов`язку відповідно до п. 69.1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України, суд зазначає наступне.

Лише існування факту невиконання фінансових зобов`язань перед позивачем у певних договірних правовідносинах не є підставою для невиконання ним своїх податкових зобов`язань та звільнення від відповідальності за це. На цей висновок впливає оцінка і фінансової спроможності позивача, і його поведінки щодо вчинення дій задля виконання покладеного на нього податкового обов`язку або використання права на отримання розстрочення та/або відстрочення сплати податків в порядку, передбаченому статтею 100 ПК України, на фоні відсутності відшкодування субвенції та/або збитковості господарської діяльності.

Посилання позивача на наявність обставин, які є підставою для звільнення від відповідальності на підставі на підставі п. 69.1 підрозділу 10 Розділу ХХ Податкового кодексу України до уваги не приймаються з наступних підстав.

Законом України від 12.05.2022 №2260-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей податкового адміністрування податків, зборів та єдиного внеску під час дії воєнного, надзвичайного стану» (далі - Закон №2260), який набрав чинності 27.05.2022, внесено зміни до п. 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, згідно з яким тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №2102-IX, встановлено особливості для справляння податків і зборів.

Згідно з абз. 1, 3, 5 пп. 69.1 п. 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, у разі відсутності у платника податків можливості своєчасно виконати свій податковий обов`язок щодо дотримання термінів сплати податків та зборів, подання звітності, реєстрації у відповідних реєстрах податкових або акцизних накладних, розрахунків коригування, подання електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального та обсяг обігу пального або спирту етилового тощо, платники податків звільняються від передбаченої Податкового кодексу України відповідальності з обов`язковим виконанням таких обов`язків протягом шести місяців після припинення або скасування воєнного стану в Україні.

Згідно з абз. 8 п.п. 69.1 п. 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, порядок підтвердження можливості чи неможливості виконання платником податків обов`язків, визначених у цьому підпункті, та перелік документів на підтвердження затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

29.07.2022 наказом Міністерства фінансів України №225 затверджено Порядок підтвердження можливості чи неможливості виконання платником податків обов`язків, визначених у підпункті 69.1 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України (далі - Порядок №225).

Відповідно до п. 3 розділу ІІ Порядку №225, у разі неможливості виконання платником податків податкового обов`язку, у тому числі щодо своєї філії, представництва, відокремленого чи іншого структурного підрозділу, платник податків подає не пізніше 30 вересня 2022 року заяву про відсутність такої можливості (крім виконання обов`язку щодо реєстрації акцизних накладних та/або подання електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального та обсяг обігу пального або спирту етилового, та/або подання заявки на переміщення пального або спирту етилового транспортними засобами, що не є акцизними складами пересувними тощо) разом з вичерпним переліком документів (копій документів), інформації, які передбачені Переліком документів, що підтверджують неможливість платника податків - юридичної особи, у тому числі щодо своєї філії, представництва, відокремленого чи іншого структурного підрозділу своєчасно виконати свій податковий обов`язок, у тому числі обов`язок податкового агента затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 29.07.2022 №225 або Переліком документів, що підтверджують неможливість платника податків - фізичної особи, зокрема самозайнятої особи, своєчасно виконати свій податковий обов`язок, у тому числі обов`язок податкового агента затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 29.07.2022 №225 (далі - Переліки документів) до контролюючого органу в порядку передбаченому пунктом 8 цього розділу.

Пунктом 1 розділу ІІІ Порядку №225 встановлено, що контролюючий орган встановлює причинно-наслідковий зв`язок між обставинами непереборної сили (форс-мажорними обставинами), що сталися в результаті збройної агресії Російської Федерації, безпосереднім впливом таких обставин саме на такого платника та можливістю виконання ним податкового обов`язку станом на дату, на яку припадає граничний термін виконання такого обов`язку, та керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає вмотивоване рішення щодо можливості чи неможливості своєчасного виконання платником податків свого податкового обов`язку (далі - Рішення) за формою, що додається.

З аналізу зазначених норм права вбачається, що платник податків звільняється щодо строків виконання ним податкового обов`язку тільки у разі прийняття контролюючим органом рішення щодо неможливості своєчасного виконання платником податків свого податкового обов`язку.

Оскільки такого рішення відносно АТ "Харківобленерго" податковим органом прийнято не було, позивач зобов`язаний був дотриматись норм чинного законодавства та своєчасно виконувати покладені на нього податкові зобов`язання.

Слід відмітити, що з матеріалів справи встановлено та не заперечувалось позивачем, щодо наявності коштів на рахунках підприємства у 2021 та 2022 року що підтверджується формою №3 фінансової звітності "Звіт про рух грошових коштів". Так за даними Звіту про рух грошових коштів за 2021 рік (рег.№ від 17.04.2023) надходження на рахунки підприємства від реалізації продукції (товарів, послуг, робіт) та авансів від покупців і замовників склали 6 274,3 млн. грн. За даними Звіту про рух грошових коштів за 2022 рік (рег.№ від 17.04.2023) надходження на рахунки підприємства від реалізації продукції (товарів, послуг, робіт) та авансів від покупців і замовників склали 3 307,8 млн. грн.

Згідно п. 87.9.ст. 87 ПК України спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов`язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов`язкове соціальне страхування.

Матеріали справи не містять та позивачем не надано жодних доказів щодо вчинення дій самостійного перерахування грошових коштів для своєчасного виконання обов`язку зі сплати податкового зобов`язання.

Суд вважає, що контролюючим органом як у акті камеральної перевірки, на підставі якого винесене податкове повідомлення-рішення №235/ від 23.05.2023, так і під час судового розгляду справи, доведені обставини, які свідчать, що платник податків удавано, цілеспрямовано створив умови, які не можуть мати іншої мети, крім як невиконання або неналежне виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

За таких обставин, суд вважає обґрунтованими висновки податкового органу щодо накладення на позивача штрафної санкції у розмірі 50 відсотків від суми несплаченого (несвоєчасно сплаченого) грошового зобов`язання. Обставини, на які посилався контролюючий орган щодо наявності в діях позивача умислу були підтверджені під час судового розгляду справи належними і допустимими доказами.

Таким чином, наявні підстави для юридичної кваліфікації діяння позивача як такого, за яке передбачена відповідальність пунктом 124.3 статті 124 ПК України.

На переконання суду, за умови доведення наявності в діях позивача умислу, з урахуванням висновків акта перевірки та обставин справи, платник податків підлягає притягненню до відповідальності на підставі пункту 124.3 статті 124 ПК України, а тому до нього правомірно застосовані штрафні санкції у сумі 198 803 936,95 грн. за ставкою 50 відсотків від суми несплаченого (несвоєчасно сплаченого) грошового зобов`язання (397 607 873,68 грн).

У зв`язку з викладеним суд дійшов висновку, що податкове повідомлення-рішення Північного міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків №235/ від 23.05.2023 є правомірним та не підлягає скасуванню.

Судом враховується, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За приписами ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Розподіл судових витрат здійснити у відповідності до ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 19, 139, 241-247, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову Акціонерного товариства "Харківобленерго" (вул. Георгія Тарасенка, буд. 149, м. Харків, 61037, ) до Північного міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків (вул. Благовіщенська, буд. 30, м. Харків, 61052, ) про скасування податкового повідомлення-рішення - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з урахуванням приписів п. 3 Прикінцевих положень КАС України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 18.12.2023.

Суддя Біленський О.О.