Справа № 520/10162/23
Суддя: Мельник-Томенко Ж.М.
Дата ухвалення: 2023-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

18 грудня 2023 року

м. Київ

справа № 520/10162/23

адміністративне провадження № К/990/40539/23

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду

Мельник-Томенко Ж.М., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2023 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 16 листопада 2023 року у справі №520/10162/23 за позовом ОСОБА_2 до 4 (Харківського) прикордонного загону (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання дій протиправними та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до 4 (Харківського) прикордонного загону (військова частина НОМЕР_1 ), у якому просив:

1) визнати протиправними дії (бездіяльність) начальника НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України при винесенні наказу від 14 квітня 2023 року № 183-ос (зі змінами) про виключення зі списків військової частини та всіх видів забезпечення, в частині що стосується позивача, без розрахунку за всіма видами належного йому на день звільнення матеріального та грошового забезпечення;

2) скасувати наказ начальника НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 14 квітня 2023 року №183-ос (зі змінами) в частині, що стосується ОСОБА_2 , провести розрахунки за всіма видами належного позивачу на день звільнення матеріального та грошового забезпечення, після чого видати наказ, яким виключити зі списків військової частини та всіх видів забезпечення ОСОБА_2 , а саме:

- визнати протиправною дії (бездіяльність) відповідача щодо обрахування позивачу з 29 січня 2020 року по день виключення зі списків військової частини, грошового забезпечення, виходячи з посадового окладу та окладу за військове звання, які обчислювались шляхом множення відповідного тарифного коефіцієнту на розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого законом на 01 січня 2018 року;

- зобов`язати відповідача здійснити з 29 січня 2020 року по день виключення зі списків військової частини перерахунок та виплату грошового забезпечення (розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, інших щомісячних та одноразових додаткових видів грошового забезпечення) шляхом застосування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого законом на 1 січня відповідного календарного року, згідно постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» з урахуванням раніше виплачених сум;

- визнати протиправною дії (бездіяльність) відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу одноразової грошової допомоги в розмірі 25% місячного грошового забезпечення на день звільнення за 26 (двадцять шість) повних календарних років військової служби;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу в розмірі 25% місячного грошового забезпечення на день звільнення за 26 (двадцять шість) повних календарних років військової служби;

- визнати протиправною дії (бездіяльність) відповідача щодо ненарахування та невиплати, з розрахунку кількості предметів, вартості за одиницю, суми грошової компенсації окремо по кожному предмету та загальної суми грошової компенсації за всі предмети речового майна;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити грошову компенсацію за неотримане речове майно відповідно до вимог Закону України від 20 грудня 1991 року №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-XII), постанови Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 року №178 «Про затвердження Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно», виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої Адміністрацією Держприкордонслужби станом на 01 січня 2023 року та довідки про вартість речового майна, що належить до видачі майстер-сержанту ОСОБА_2 , з розрахунку кількості предметів, вартості за одиницю, суми грошової компенсації окремо по кожному предмету та загальної суми грошової компенсації за всі предмети речового майна;

- визнати протиправною дії (бездіяльність) відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу компенсації за невикористані календарні дні щорічної додаткової відпустки за 2012, 2013, 2014, 2015 роки, передбаченої пунктом 4 статті 10-1 Закону №2011-XII та постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 2012 року №702 «Про затвердження переліку місцевостей з особливими природними, географічними, геологічними, кліматичними, екологічними умовами та переліків військових посад, виконання обов`язків військової служби за якими пов`язано з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я, а також Порядку надання та визначення тривалості щорічної додаткової відпустки залежно від часу проходження служби в зазначених умовах» (далі - Постанова №702);

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити грошову компенсацію за невикористані календарні дні щорічної додаткової відпустки за 2012, 2013, 2014, 2015 роки, передбаченої пунктом 4 статті 10-1 Закону №2011-XII та Постановою №702, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення відповідно до чинного законодавства, на день виключення зі списків особового складу частини.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2023 року позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України щодо обрахування ОСОБА_2 з 29 січня 2020 року по 14 квітня 2023 року грошового забезпечення, виходячи з посадового окладу та окладу за військове звання, які обчислювались шляхом множення відповідного тарифного коефіцієнту на розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого законом на 01 січня 2018 року.

Зобов`язано НОМЕР_2 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_2 грошове забезпечення військовослужбовця за період 29 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року з використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01 січня 2020 року відповідно до статті 7 Закону України від 14 листопада 2019 року №294-ІХ «Про Державний бюджет України на 2020 рік» з урахуванням раніше виплачених сум та з утриманням належних податків та зборів.

Зобов`язано НОМЕР_2 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_2 грошове забезпечення військовослужбовця за період 01 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року з використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01 січня 2021 року відповідно до статті 7 Закону України від 15 грудня 2020 року №1082-ІХ «Про Державний бюджет України на 2021 рік» з урахуванням раніше виплачених сум та з утриманням належних податків та зборів.

Зобов`язано НОМЕР_2 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_2 грошове забезпечення військовослужбовця за період 01 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року з використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01 січня 2022 року відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» з урахуванням раніше виплачених сум та з утриманням належних податків та зборів.

Зобов`язано НОМЕР_2 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) нарахували та виплатити ОСОБА_2 грошове забезпечення військовослужбовця за період 01 січня 2023 року по 14 квітня 2023 року з використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01 січня 2023 року відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» з урахуванням раніше виплачених сум та з утриманням належних податків та зборів.

Визнано протиправною бездіяльність НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги в розмірі 25% місячного грошового забезпечення на день звільнення за 26 повних календарних років військової служби.

Зобов`язано НОМЕР_2 прикордонний загін Державної прикордонної служби України нарахувати та виплатити ОСОБА_2 одноразову грошову допомогу в розмірі 25% місячного грошового забезпечення на день звільнення за 26 повних календарних років військової служби.

Визнано протиправними дії НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України щодо невиплати ОСОБА_2 грошової компенсації замість речового майна, виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої Адміністрацією Держприкордонслужби станом на 01 січня 2023 року та довідки №18 про вартість речового майна, що належить до видачі майстер-сержанту ОСОБА_2 .

Зобов`язано НОМЕР_2 прикордонний загін Державної прикордонної служби України виплатити ОСОБА_2 грошову компенсацію за неотримане речове майно, виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої Адміністрацією Держприкордонслужби станом на 01 січня 2023 року та довідки №18 про вартість речового майна, що належить до видачі.

Визнано протиправною бездіяльність НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_2 компенсації за невикористані календарні дні щорічної додаткової відпустки за 2012, 2013, 2014, 2015 роки, передбаченої пунктом 4 статті 10-1 Закону №2011-XII та Постановою №702.

Зобов`язано НОМЕР_2 прикордонний загін Державної прикордонної служби України нарахувати та виплатити ОСОБА_2 грошову компенсацію за невикористані календарні дні щорічної додаткової відпустки за 2012, 2013, 2014, 2015 роки, передбаченої пунктом 4 статті 10-1 Закону №2011-XII та Постановою №702, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення відповідно до чинного законодавства, на день виключення зі списків особового складу частини з урахуванням раніше проведених виплат.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 16 листопада 2023 року рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2023 року скасовано в частині задоволення позовних вимог про визнання протиправними дій НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України щодо невиплати ОСОБА_2 грошової компенсації замість речового майна, виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої Адміністрацією Держприкордонслужби станом на 01 січня 2023 року, та довідки №18 про вартість речового майна, що належить до видачі майстер-сержанту ОСОБА_2 , та зобов`язання НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України виплатити ОСОБА_2 грошову компенсацію за неотримане речове майно, виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої Адміністрацією Держприкордонслужби станом на 01 січня 2023 року, та довідки №18 про вартість речового майна, що належить до видачі. Ухвалено в цій частині нове рішення, яким відмовлено ОСОБА_2 в задоволенні позову. В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2023 року залишено без змін.

01 грудня 2023 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2023 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 16 листопада 2023 року у справі №520/10162/23.

Перевіривши матеріали касаційної скарги Суд зазначає таке.

За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Статтею 330 КАС України визначено обов`язкові вимоги щодо форми і змісту касаційної скарги, серед яких відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

Відповідно до частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

При цьому обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України є зазначення у касаційній скарзі: 1) норми матеріального права, яку неправильно застосовано судами; 2) постанови Верховного Суду і який саме висновок щодо застосування цієї ж норми у ній викладено; 3) висновок судів, який суперечить позиції Верховного Суду; 4) в чому полягає подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду i у якій подається касаційна скарга).

Обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 КАС України є зазначення у касаційній скарзі: 1) норми матеріального права, яку неправильно застосовано судом апеляційної інстанції; 2) постанову Верховного Суду, у якій викладено висновок щодо правильного застосування норми права, від якого належить відступити; 3) вмотивоване обґрунтування необхідності такого відступу; 4) висновок, який на думку скаржника відповідає правильному тлумаченню і застосуванню цієї норми.

Обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України є зазначення у касаційній скарзі: 1) норми матеріального права, яку неправильно застосовано судом апеляційної інстанції, висновок щодо правильного застосування якої ще не сформульовано Верховним Судом; 2) висновок апеляційного суду, який на переконання скаржника є неправильним; 3) у чому полягає помилка суду при застосуванні відповідної норми права; 4) як на думку скаржника відповідна норма повинна застосовуватися.

Крім того, при поданні касаційної скарги на підставі пунктів 1-3 частини четвертої статті 328 КАС України зазначені скаржником норми права, які на його переконання неправильно застосовано судами, повинні врегульовувати спірні правовідносини, а питання щодо їх застосування ставилося перед судами попередніх інстанції в межах підстав позову та/або заперечень сторін (наприклад, з точки зору порушення їх позивачем/відповідачем).

Відповідно до приписів статті 44 КАС України учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку подання касаційної скарги, її форми та змісту.

У касаційній скарзі скаржник повинен навести мотиви незгоди з судовим рішенням з урахуванням передбачених КАС України підстав для його скасування або зміни (статті 351-354 Кодексу) з вказівкою на конкретні висновки суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом при прийнятті відповідного висновку. Крім того, скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку, або обґрунтувати необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні.

Отже, касаційна скарга повинна містити посилання на конкретні порушення відповідної норми (норм) права чи неправильність її (їх) застосування. Скаржник повинен зазначити конкретні порушення, що є підставами для скасування або зміни судового рішення (рішень), які, на його думку, допущені судом при його (їх) ухваленні, та навести аргументи в обґрунтування своєї позиції.

Перевіркою змісту поданої у цій справі касаційної скарги встановлено, що заявник формально процитував пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України, пославшись на нього як на підставу касаційного оскарження, а належного обґрунтування не навів.

Крім того, ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 08 травня 2023 року вирішено здійснювати розгляд справи №520/10162/23 у порядку спрощеного позовного провадження.

Суд звертає увагу скаржника, що пункт 2 частини п`ятої статті 328 КАС України містить перелік виключних випадків, які допускають можливість касаційного перегляду судових рішень, ухвалених у справах незначної складності та/або таких, які розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження. Посилання на кожен з підпунктів пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України повинно бути належним чином обґрунтовано.

В обґрунтування права на касаційне оскарження скаржник указує, що підставами касаційного оскарження є підпункт «в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Суд зазначає, що посилання на підпункти пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не звільняє особу від обов`язку щодо належного обґрунтування підстав касаційного оскарження у взаємозв`язку із посиланням на частину четверту статті 328 КАС України та не є достатнім для відкриття касаційного провадження у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження.

Верховний Суд звертає увагу, що на стадії відкриття касаційного провадження касаційний суд не перевіряє законність і обґрунтованість судових рішень, а перевіряє касаційну скаргу на предмет дотримання особою, яка її подає, вимог щодо форми і змісту касаційної скарги, а також дотримання строків реалізації права на касаційне оскарження.

Ураховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

У контексті наведеного слід зауважити, що з урахуванням внесених до КАС України змін, які набрали чинності 08 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

При цьому такий недолік касаційної скарги зумовлює її повернення одноособово суддею, без аналізу колегією суддів дотримання решти вимог, визначених статтею 330 КАС України.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

За викладених обставин касаційна скарга підлягає поверненню, як така, що не містить підстав касаційного оскарження з обґрунтуванням того, в чому саме полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного рішення (рішень).

Одночасно Суд роз`яснює, що повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню зі скаргою до суду, якщо буде усунуто обставини, які зумовили її повернення.

Керуючись статтями 248, 328, 330, 332, 341, 355, 359 КАС України, Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2023 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 16 листопада 2023 року у справі №520/10162/23 - повернути особі, яка її подала.

Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи. Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

СуддяЖ.М. Мельник-Томенко