Справа № 569/131/23
Суддя: Онишкевич Тарас Володимирович
Дата ухвалення: 2023-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2023 рокуЛьвівСправа № 569/131/23 пров. № А/857/15704/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Сеника Р.П., Судової-Хомюк Н.М.,

з участю секретаря судових засідань Максим Х.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові у режимі відеоконференції апеляційну скаргу Житомирської митниці на рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 23 березня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Житомирської митниці про скасування постанов у справах про порушення митних правил,

суддя у І інстанції Таргоній М.В.,

час ухвалення судового рішення не зазначено,

місце ухвалення судового рішення м. Рівне,

дата складення повного тексту рішення не зазначено,

ВСТАНОВИВ:

У січня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду із адміністративним позовом, у якому просила скасувати постанови Житомирської митниці (далі Митниця) у справах про порушення нею митних правил №0291/101000/22 від 17 жовтня 2022 року, №0292/101000/22 від 18 жовтня 2022 року, №0293/101000/22 від 19 жовтня 2022 року, №0294/101000/22 від 20 жовтня 2022 року, №0295/101000/22 від 21 жовтня 2022 року, №0297/101000/22 від 25 жовтня 2022 року, №0298/101000/22 від 26 жовтня 2022 року, №0299/101000/22 від 27 жовтня 2022 року, №0324/101000/22 від 28 жовтня 2022 року та закрити такі справи про адміністративне правопорушення.

Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 23 березня 2023 року у справі № 569/131/23 позов було задоволено.

При цьому суд першої інстанції виходив із того, що зібраними у справі доказами підтверджується те, що під час декларування транспортних засобів, які було ввезено у порядку імпорту на митну територію України, ОСОБА_1 не відобразила у складі митної вартості дійсної ціни, яка була фактично сплачена за такі транспортні засоби продавцю або на користь продавця через третіх осіб, що свідчить про наявність у ї діях ознак правопорушення, передбаченого статтею 485 Митного кодексу України (далі МК).

Разом із тим, рішенням Конституційного Суду України № 4-р(II)/2022 від 15 червня 2022 року було визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), абзац другий статті 485 МК.

Оскільки на час прийняття оспорюваних постанов №0291/101000/22 від 17 жовтня 2022 року, №0292/101000/22 від 18 жовтня 2022 року, №0293/101000/22 від 19 жовтня 2022 року, №0294/101000/22 від 20 жовтня 2022 року, №0295/101000/22 від 21 жовтня 2022 року, №0297/101000/22 від 25 жовтня 2022 року, №0298/101000/22 від 26 жовтня 2022 року, №0299/101000/22 від 27 жовтня 2022 року, №0324/101000/22 від 28 жовтня 2022 року застосована відповідачем норма закону (абзац другий статті 485 МК) була визнана такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною) згідно із рішенням Конституційного Суду України № 4-р(II)/2022 від 15 червня 2022 року, то такі постанови відповідача підлягають скасуванню.

Окрім того, оскільки про декларуванні недостовірної інформації щодо визначення митної вартості товару відповідачу стало відомо у момент прийняття відповідних митних декларацій до митного оформлення, а саме 21 травня 2019 року, 22 травня 2019 року, 28 травня 2019 року, 14 червня 2019 року, 24 червня 2019 року, то з урахуванням приписів частини 1 статті 467, статті 485 МК строк накладення адміністративного стягнення за фактом подання позивачкою таких митних декларацій сплинув, що є окремою підставою для скасування оскаржуваних постанов.

У поданій апеляційній скарзі Митниця просила скасувати рішення суду першої інстанції та відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 у повному обсязі.

Свої апеляційні вимоги обґрунтовує тим, що Конституційний суд України відтермінував дію свого рішення від 15 червня 2022 року за №4-р(ІІ)/2022 до 15 грудня 2023 року, а отже суд безпідставно послався на неконституційність приписів статті 485 МК та неможливість притягнення позивачки до адміністративної відповідальності постановами відповідача, що приймались у період з 17 жовтня 2022 року по 28 жовтня 2022 року.

Щодо спливу строку притягнення позивачки до відповідальності вертає увагу апеляційного суду на те, що у відповідності до частини 1 статті 467 МК адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше ніж через шість місяців з дня виявлення таких правопорушень. Враховуючи момент виявлення порушення позивачкою митного законодавства лише за результатами міжнародної взаємодії та отримання відповідних відомостей Митницею, оспорювані постанови прийняті з безумовним дотриманням частини 1 статті 467 МК.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 підтримала доводи, викладені у оскаржуваному судовому рішенні, заперечила обґрунтованість апеляційних вимог та вчинення нею порушення митного законодавства і просила залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Представник Митниці у судовому засіданні апеляційного суду у режимі відеоконференції підтримав подану апеляційні скарги доводами, аналогічними до тих, що зазначені у їх тексті. Просив скасувати рішення суду першої інстанції та у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Представник ОСОБА_1 підтримала доводи, викладені у оскаржуваному судовому рішенні, заперечила обґрунтованість апеляційних вимог та просила залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вимог скаржника, виходячи із такого.

Як безспірно встановлено судом першої інстанції, постановами Митниці у справах про порушення митних правил:

№0291/101000/22 від 17 жовтня 2022 року,

№0292/101000/22 від 18 жовтня 2022 року,

№0293/101000/22 від 19 жовтня 2022 року,

№0294/101000/22 від 20 жовтня 2022 року,

№0295/101000/22 від 21 жовтня 2022 року,

№0297/101000/22 від 25 жовтня 2022 року,

№0298/101000/22 від 26 жовтня 2022 року,

№0299/101000/22 від 27 жовтня 2022 року,

№0324/101000/22 від 28 жовтня 2022 року

ОСОБА_1 визнано винною у порушенні митних правил, визначених диспозицією статті 458 МК, вчинених нею відповідно 21 травня 2019 року, 22 травня 2019 року, 28 травня 2019 року, 28 травня 2019 року, 28 травня 2019 року, 14 червня 2019 року, 14 червня 2019 року, 24 червня 2019 року, 14 червня 2019 року та накладено адміністративні стягнення у вигляді штрафу у розмірі 535 196,07 грн, 674 521,23 грн, 277 817,85 грн, 682 825,08 грн, 559 577,19 грн, 605 583,90 грн, 554 051,04 грн, 835 596,87 грн, 635 462,28 грн відповідно.

ОСОБА_1 не погодилася із правомірністю притягнення її до відповідальності вказаними постановами Митниці та звернулася до адміністративного суду із позовом, що розглядається.

При наданні правової оцінки правильності вирішення судом першої інстанції цього публічно-правового спору оскаржуваним рішенням та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Відповідно до частини 1 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Частиною 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з приписами частини 3 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до приписів частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями статті 67 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Частиною 1 статті 1 МК передбачено, що законодавство України з питань митної справи складається з Конституції України, цього Кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7 цього Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів.

Відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються цим Кодексом, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування (частина 2 статті 1 МК).

У відповідності до приписів статті 485 МК у редакції на час виникнення спірних правовідносин заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою митному органу документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

На підставі аналізу матеріалів справи та позицій сторін, викладених у заявах по суті справи та наданих суду поясненнях, апеляційний суд дійшов переконання, що на стадії апеляційного перегляду суть публічно-правового спору, що розглядається, зводиться до перевірки висновку суду першої інстанції про неможливість притягнення ОСОБА_1 до передбаченої митним законодавством відповідальності з огляду на Рішення Конституційного Суду України № 4-р(II)/2022 від 15 червня 2022 року, яким визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), абзац другий статті 485 МК, а також закінчення встановленого частиною 1 статті 467 МК строку накладення адміністративного стягнення.

Водночас суд першої інстанції дійшов висновку про те, що зібраними у справі доказами підтверджуються обставини вчинення позивачкою правопорушень, передбачених статтею 485 МК, з чим фактично погодилася ОСОБА_1 , не подавши апеляційну скаргу на це судове рішення.

При наданні оцінки рішенню суду першої інстанції у частині врахування при вирішенні спору Рішення Конституційного Суду України № 4-р(II)/2022 від 15 червня 2022 року апеляційний суд зазначає таке.

Відповідно до резолютивної частини вказаного Рішення Конституційний Суд України визнав таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), абзац другий статті 485 МК, однак зазначив, що на підставі приписів частини 2 статті 152 Конституції України та статті 91 Закону України „Про Конституційний Суд України ця норма втрачає чинність через шість місяців із дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

З урахуванням наведеного апеляційний суд вважає безпідставним врахування судом першої інстанції Рішення Конституційного Суду України № 4-р(II)/2022 від 15 червня 2022 року при оцінці постанов Житомирської митниці, винесених упродовж жовтня 2022 року, з огляду на встановлений час вступу цього рішення у законну силу.

Щодо висновків суду першої інстанції про закінчення на час винесення Митницею оспорюваних постанов строку накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення апеляційний суд зазначає таке.

У відповідності до приписів частини 1 статті 467 МК у редакції на час виникнення спірних правовідносин якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються митними органами або судами (суддями), адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше ніж через шість місяців з дня виявлення правопорушення. Строк накладення адміністративних стягнень у справах про порушення митних правил зупиняється на час розгляду таких справ судом.

При цьому апеляційний суд погоджується із доводами апелянта про те, що оскільки факт порушення позивачкою митного законодавства було виявлено лише за результатами міжнародної взаємодії та отримання 10 травня 2022 року від митних органів Німеччини інформації, яка лише 24 травня 2022 року надійшла до Житомирської митниці, то митним органом було дотримано шестимісячного строку притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, а саме у справі:

№0291/10100/22 відповідь від митних органів Німеччини надійшла 10 травня 2022 року, рішення прийнято 17 жовтня 2022 року;

№0292/10100/22 відповідь від митних органів Німеччини надійшла 10 травня 2022 року, рішення прийнято 18 жовтня 2022 року;

№0293/10100/22 відповідь від митних органів Німеччини надійшла 10 травня 2022 року, рішення прийнято 17 жовтня 2022 року;

№0293/10100/22 відповідь від митних органів Німеччини надійшла 10 травня 2022 року, рішення прийнято 19 жовтня 2022 року;

№0294/10100/22 відповідь від митних органів Німеччини надійшла 10 травня 2022 року, рішення прийнято 20 жовтня 2022 року;

№0295/10100/22 відповідь від митних органів Німеччини надійшла 10 травня 2022 року, рішення прийнято 21 жовтня 2022 року;

№0297/10100/22 відповідь від митних органів Німеччини надійшла 10 травня 2022 року, рішення прийнято 25 жовтня 2022 року;

№0298/10100/22 відповідь від митних органів Німеччини надійшла 10 травня 2022 року, рішення прийнято 26 жовтня 2022 року;

№0299/10100/22 відповідь від митних органів Німеччини надійшла 10 травня 2022 року, рішення прийнято 27 жовтня 2022 року.

Окрім того, на думку апеляційного суду, при оцінці правомірості винесення постанови у справі №0324/101000/2022 слід врахувати, що відповідь митних органів Республіки Польща від 26 грудня 2021 року та митна декларація 19PL394010E0438838 не містили однозначних відомостей про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 485 МК, і з метою повного з`ясування всіх обставин справи митний орган повторно звертався до митних органів Республіки Польща.

Оскільки необхідні фактичні дані були з`ясовані на підставі відповіді від 05 серпня 2022 року з відповідними товаросупровідними документами, які надійшли до Митниці лише 26 серпня 2022 року, то постанова у справі про порушення митних правил була прийнята 28 жовтня 2022 року у межах встановленого законом строку/

Приписами частини 1 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

На переконання апеляційного суду, при вирішенні публічно-правового спору, що розглядається, суд першої інстанції допустив невідповідність висновків, викладених у своєму рішенні, обставинам справи, що призвело до помилкового задоволення позову. Відтак, рішення суду першої інстанції слід скасувати та у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Керуючись статтями 241, 243, 272, 286, 308, 310, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу Житомирської митниці задовольнити.

Скасувати рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 23 березня 2023 року у справі № 569/131/23 та у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

Головуючий суддя Т. В. Онишкевич
судді Р. П. Сеник
Н. М. Судова-Хомюк
Постанова у повному обсязі складена 18 грудня 2023 року.