Справа № 520/10591/22
Суддя: Уханенко С.А.
Дата ухвалення: 2023-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

19 грудня 2023 року

м. Київ

справа № 520/10591/22

адміністративне провадження № К/990/41765/23

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Уханенка С.А., перевірив касаційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2023 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 16 листопада 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Харківській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Харківській області, в якому просила суд:

- визнати протиправним та скасувати Наказ ГУ ДПС у Харківській області від 12 жовтня 2022 року №27-дс/ВС "Про накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення" у вигляді оголошення догани за вчинення дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 5 частини другої статті 65 Закону №889;

- визнати протиправним та скасувати Наказ ГУ ДПС у Харківській області від 02 листопада 2022 ркоу № 29-дс/ВС "Про застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_1 ";

- визнати протиправним та скасувати Наказ ГУ ДПС у Харківській області від 12 жовтня 2022 року № 28-дс/ВС "Про накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення" у вигляді звільнення з посади державної служби за вчинення нею дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 7 частини другої статті 65 Закону № 889;

- визнати протиправним та скасувати Наказ ГУ ДПС у Харківській області від 02 листопада 2022 року № 30-дс/ВС "Про застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_1 ";

- визнати протиправним та скасувати Наказ Головного управління ДПС у Харківській області від 02 листопада 2022 року № 191-о/ВС "Про звільнення ОСОБА_1 " з посади начальника управління кадрового забезпечення та розвитку персоналу Головного управління ДПС у Харківській області;

- поновити ОСОБА_1 на посаді начальника управління кадрового забезпечення та розвитку персоналу Головного управління ДПС у Харківській області з 03 листопада 2022 року;

- стягнути з Головного управління Державної податкової служби у Харківській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з дати звільнення по дату поновлення.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2023 року, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 16 листопада 2023 року, позов задоволено.

Не погодившись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, відповідач звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, надіславши її засобами поштового зв`язку 08 грудня 2023 року.

Предметом спору у цій справі є правомірність звільнення позивача з посади державної служби.

Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

За правилами частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Вимоги до форми та змісту касаційної скарги встановлено статтею 330 КАС України, відповідно до пункту 4 частини другої якої у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень є вичерпним. Тому касаційна скарга повинна бути обґрунтована виключно такими доводами, які необхідно вказати у формі, визначеній пунктом 4 частини другої статті 330 КАС України.

Оскаржуючи судові рішення, заявник касаційної скарги посилається на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України та зазначає, судом апеляційної інстанції не були враховані висновки, які викладені у постановах Верховного Суду ввід 17 лютого 2022 року у справі №160/11931/20, від 30 липня 2019 року у справі №813/151/18, від 30 червня 2021 року у справі № 200/10988/19-а, від 10 листопада 2021 року у справі № 540/4057/20, від 22 грудня 2021 року у справі №140/16342/20, від 28 квітня 2022 року у справі № 540/2464/19, від 26 травня 2022 року у справі № 300/3980/20, від 28 грудня 2022 року у справі №460/2675/18, від 08 лютого 2022 року у справі № 755/12623/19, від 09 серпня 2022 року у справі № 380/876/21, від 22 листопада 2022 року у справі № 320/8522/20, від 29 вересня 2022 року у справі № 500/1912/22, від 26 травня 2022 року у справі № 640/14941/21.

Так, за приписами частини четвертої статті 328 КАС України відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 зазначеної норми КАС України можливе за умови зазначення у касаційній скарзі норми права щодо якої Верховним Судом висловлена правова позиція, подібність правовідносин та обґрунтування у чому саме полягає неправильне застосування судами цієї норми, з урахуванням обставин, установлених судами у цій справі.

Верховний Суд звертає увагу заявника, що недостатньо самого лише зазначення постанови Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права, обов`язковою умовою є те, що правовідносини у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду і у якій подається касаційна скарга) мають бути подібними. Також необхідною умовою є належне обґрунтування неправильного застосування цієї норми (відмінне від висновку Верховного Суду).

Подібність правовідносин означає, зокрема, подібність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи.

Верховний Суд відхиляє посилання скаржника на вищезгадані правові висновки Верховного Суду, оскільки лише вибіркове цитування уривків з постанов Верховного Суду без обґрунтування заявником подібності правовідносин у справах, на які він посилається, до правовідносин цієї справи, не є належним правовим обґрунтуванням підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 1 частиною четвертою статті 328 КАС України.

Отже, Верховний Суд відхиляє посилання скаржника на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України.

Разом з цим відповідач посилається на пункт 2 частини четвертої статті 328 КАС України та зазначає, що судами попередніх інстанцій в оскаржуваних судових рішеннях застосовано висновок щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладений у постанові Верховного Суду від 05 червня 2019 року у справі № 814/934/18.

На думку скаржника, цей висновок Верховного Суду потребує видозміни, від нього слід відмовитися або ж уточнити, оскільки, як зазначає заявник, метою зазначеного висновку Верховного Суду було упорядкування застосування норм права у подібних правовідносинах - застосування норм Кодексу законів про працю України при накладенні стягнень на державних службовців у зв`язку із відсутністю у статті 14 «Особливості дисциплінарної відповідальності державних службовців» Закону України від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ «Про державну службу» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, що розглядались у справах) будь-якого спеціального правового регулювання щодо порядку (процедури) застосування (накладення) стягнень на державних службовців, відмінного від чинного законодавства про працю України.

Скаржник зазначає, що з прийняттям Закону № 889-УІІІ відбулась зміна суспільного контексту у відповідній частині (застосуванні дисциплінарних стягнень до державних службовців), через які застосований у цих рішеннях підхід повинен очевидно застаріти внаслідок розвитку суспільних відносин в певній сфері або їх правового регулювання.

З огляду на викладене, Верховний Суд зазначає наступне.

Так, відступленням від висновку слід розуміти або повну відмову Верховного Суду від свого попереднього висновку на користь іншого або ж конкретизацію попереднього висновку із застосуванням відповідних способів тлумачення юридичних норм (п. 45 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2018 року у справі №823/2042/16, провадження №11-377апп18).

Тобто у касаційній скарзі скаржник має зазначити, що існуючий висновок Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах потребує видозміни, від нього слід відмовитися або ж уточнити, модифікувати певним чином з урахуванням конкретних обставин його справи.

Водночас Верховний Суду наголошує на тому, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 КАС України скаржнику необхідно зазначити конкретну норму права щодо застосування якої Верховний Суд має відступити від раніше прийнятого висновку.

Заявник касаційної скарги зазначає, що висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 05 червня 2019 року у справі № 814/934/18, потребує видозміни, від нього слід відмовитися або ж уточнити, тобто скаржник, обґрунтовуючи пункт 2 частини четвертої статті 328 КАС України, обмежився лише пропонуванням суду касаційної інстанції здійснити кілька варіантів дій, а саме: 1) видозмінити висновок; 2) відмовитися від висновку; 3) уточини висновок.

Водночас в касаційній скарзі заявник, по-перше, не заначив у якій спосіб, на думку заявника, необхідно відступити від вказаного висновку Верховного Суду, по-друге, не виклав обґрунтованих аргументів та причин здійснення такої (конкретної) дії, по-третє, не зазначав норми права від застосування якої Верховний Суд має відступити, а також жодним чином не обґрунтовував, як саме на його думку необхідно застосовувати цю норму права.

З урахуванням викладеного, Верховний Суд відхиляє посилання скаржника на пункт 2 частини четвертої статті 328 КАС України.

Фактично доводи касаційної скарги зводяться до незгоди з судовими рішеннями, переоцінки встановлених судами обставин та досліджених ними доказів, що виходить за межі касаційного перегляду, які визначені статтею 341 КАС України.

Отже, скаржником не викладені передбачені статтею 328 КАС України підстави, за яких оскаржувані судові рішення можуть бути переглянуті судом касаційної інстанції на підставі пунктів 1 та 2 частини четвертої статті 328 КАС України, тому касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала, на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України.

Керуючись статтею 248, пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2023 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 16 листопада 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Харківській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - повернути особі, яка її подала.

Копію цієї ухвали надіслати учасникам справи у порядку, визначеному статтею 251 КАС України.

Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

Суддя С.А. Уханенко