Справа № 420/9086/20
Суддя: Хурса О. О.
Дата ухвалення: 2023-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/9086/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Хурси О.О., розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом керівника Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Нейкова Леоніда Олександровича в інтересах держави до Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради, Кароліно-Бугазької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, третя особа ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду перебуває справа за позовом керівника Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Нейкова Леоніда Олександровича в інтересах держави до Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради, третя особа ОСОБА_1 , в якому позивач просить визнати протиправним скасувати рішення XXXVII сесії Затоківської селищної ради VII скликання № 976 від 20.02.2019 року, яким надано третій особі дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, орієнтовною площею 0,10 га, за рахунок земель рекреаційного призначення, для індивідуального дачного будівництва за адресою: АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням XXXVII сесії Затоківської селищної ради VII скликання № 976 від 20.02.2019 надано ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, орієнтовною площею 0,10 га, за рахунок земель рекреаційного призначення, для індивідуального дачного будівництва за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказане рішення органу місцевого самоврядування прийнято на підставі містобудівної документації - детального плану території в межах смт Затока затвердженого рішенням Затоківської селищної ради від 11.10.2018 № 823.

Так, рішенням Затоківської селищної ради № 823 від 11.10.2018 затверджено проєкт містобудівної документації - детального плану території розміщення індивідуальної дачної забудови, земельних ділянок для садівництва зі створенням паркових зон та об`єктів рекреаційного призначення у смт Затока на території Лиманського району від межі смт Затока із Овідіопольським районом Одеської області до ОК ДТ «Перлина», обмеженою існуючою лінією забудови та Чорним морем.

Однак, рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 11.12.2019 y справі № 420/5553/18 частково задоволено позовні вимоги Ради об`єднання садівничих кооперативів масиву «Кароліно-Бугаз», за участю третіх осіб СТ «Янтарна гроздь», ГО «Пляжі Затоки» до Затоківської селищної ради - визнано незаконним та скасовано, в тому числі рішення Затоківської селищної ради від 11.10.2018 № 823. Судом встановлено, що вказаний детальний план суперечить Генеральному плану смт Затока, передбачає зміну цільового призначення земельних ділянок та розміщення індивідуальної дачної забудови, часткове знищення водних об`єктів, територій зелених зон, а також зміну існуючого правового режиму прибережних зон. Вказане судове рішення набрало законної сили 10.02.2020.

Протокольною ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 05.04.2021 залучено до участі у справі як другого відповідача Кароліно-Бугазьку сільську раду Білгород-Дністровського району Одеської області.

Ухвалою суду від 26.09.2023 справу прийнято до провадження та вирішено розглядати її в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Відповідачі не надавали відзив на позов у встановлений судом строк.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Рішенням XXXVII сесії Затоківської селищної ради VII скликання № 976 від 20.02.2019 надано ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, орієнтовною площею 0,10 га, за рахунок земель рекреаційного призначення, для індивідуального дачного будівництва за адресою: АДРЕСА_1 . Вказане рішення Затоківської селищної ради прийнято на підставі містобудівної документації - детального плану території в межах смт Затока затвердженого рішенням Затоківської селищної ради від 11.10.2018 № 823.

Рішенням Затоківської селищної ради № 823 від 11.10.2018 затверджено проєкт містобудівної документації - детального плану території розміщення індивідуальної дачної забудови, земельних ділянок для садівництва зі створенням паркових зон та об`єктів рекреаційного призначення у смт Затока на території Лиманського району від межі смт Затока із Овідіопольським районом Одеської області до ОК ДТ «Перлина», обмеженою існуючою лінією забудови та Чорним морем.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 11.12.2019 y справі № 420/5553/18 визнано незаконними та скасовано рішення Затоківської селищної ради від 11.10.2018 року №№823,824,825 «Про затвердження проекту містобудівної документації детальних планів території в межах смт.Затока м.Білгород-Дністровський».

Не погоджуючись з рішенням XXXVII сесії Затоківської селищної ради VII скликання № 976 від 20.02.2019, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Відповідно до статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює, зокрема, представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

З цього приводу у Рішенні від 5 червня 2019 року № 4-р(II)/2019 Конституційний Суд України вказав, що Конституцією України встановлено вичерпний перелік повноважень прокуратури, визначено характер її діяльності і в такий спосіб передбачено її існування і стабільність функціонування; наведене гарантує неможливість зміни основного цільового призначення вказаного органу, дублювання його повноважень/функцій іншими державними органами, адже протилежне може призвести до зміни конституційно визначеного механізму здійснення державної влади її окремими органами або вплинути на обсяг їхніх конституційних повноважень.

Суд звертає увагу на Рішення Конституційного Суду України (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді) від 8 квітня 1999 року № 3-рп/99, у пунктах 3 та 4 мотивувальної частини якого зазначено, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин; в основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо; інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій; із врахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Відповідно до частини третьої статті 53 КАС України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, вступає за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

У Законі України «Про прокуратуру» закріплено вичерпний перелік підстав для здійснення прокуратурою представництва інтересів держави в суді у некримінальних провадженнях.

Відповідно до частини третьої статті 23 цього Закону, прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Отже, виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї конституційної норми є поняття «інтерес держави».

Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій.

Із врахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах (пункт 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 8 квітня 1999 року № 3-рп/99).

Відтак, суд вважає, що «інтереси держави» охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація «інтересів держави», особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно. Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 01 лютого 2023 року у справі № 260/2284/21.

Так, згідно з частиною третьою статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; 2) у разі відсутності такого органу.

Відповідно до частини четвертої статті 53 КАС України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, визначених статтею 169 цього Кодексу.

Системне тлумачення вказаних приписів дозволяє дійти висновку, що стаття 53 КАС України вимагає вказувати в адміністративному позові, скарзі чи іншому процесуальному документі докази на підтвердження підстав заявлених позовних вимог із зазначенням, у чому саме полягає порушення інтересів держави, та обставини, що зумовили необхідність їх захисту прокурором.

Надаючи правову оцінку твердженням прокурора щодо обґрунтування протиправності рішення XXXVII сесії Затоківської селищної ради VII скликання № 976 від 20.02.2019 з тієї підстави, що воно було прийнято на підставі рішення Затоківської селищної ради від 11.10.2018 №823, яке визнано протиправним та скасовано рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 11.12.2019 y справі № 420/5553/18 суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.116 Земельного кодексу України, набуття права власності громадянами та юридичними особами на земельні ділянки, на яких розташовані об`єкти, які підлягають приватизації, відбувається в порядку, визначеному частиною першою статті 128 цього Кодексу.

Згідно з п. «ґ» ч.1 ст.121 Земельного кодексу України, громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для індивідуального дачного будівництва - не більше 0,10 гектара.

Повноваження органів виконавчої влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування визначені статтею 122 Земельного кодексу України, відповідно до частини 1 якої, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Частиною 6 ст. 118 Земельного кодексу України передбачено відповідний перелік документів, що має бути поданий до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність, а саме: клопотання, в якому зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри; графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки; погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). Забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені статтею 118 Земельного кодексу України.

Отже, якщо особою, яка звернулася до відповідного суб`єкта владних повноважень виконані всі передумови для отримання відповідного дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду, підстави для відмови у наданні такого дозволу відсутні.

Частиною сьомою ст.118 Земельного кодексу України визначений перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за результатами розгляду належним чином оформлених клопотання та додатків до нього, який є вичерпним, а саме:

- невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів;

- невідповідність місця розташування об`єкта вимогам прийнятих відповідно до цих законів нормативно-правових актів;

- невідповідність місця розташування об`єкта вимогам генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Аналіз цієї норми дає підстави для висновку, що Земельним кодексом України визначено перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, якої з яких є невідповідність місця розташування об`єкта вимогам генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Матеріалами справи підтверджено, що саме на підставі рішення Затоківської селищної ради від 11.10.2018 року №825 «Про затвердження проекту містобудівної документації - детального плану території», яким затверджено проект містобудівної документації - проект детальних планів території розміщення індивідуальної дачної забудови, земельних ділянок для садівництва зі створенням паркових зон та об`єктів рекреаційного призначення в смт. Затока на території Лиманського району від межі смт.Затока з Овідіопольським районом Одеської області до ОК ДТ «Перлина» обмеженою існуючою лінією забудови та Чорним морем», відповідачем прийнято оскаржуване рішення.

Однак, у рішенні Одеського окружного адміністративного суду від 11.12.2019 y справі № 420/5553/18 зазначено, що ДПТ фактично змінено цільове призначення земельної ділянки водного фонду та передбачено знищення болота з заміною його на дачну забудову. Неодмінно варто наголосить на екологічному значенні боліт для навколишнього середовища, адже завдяки своїй накопичувальній функції вони сприяють живленню прісною водою річок, озер, є середовищем для існування безлічі тварин та рослин. З аналізу вищезазначених обставин та положень законодавства України вбачається, що Затоківська селищна рада Білгород-Дністровської міськради затвердила ДПТ з порушенням норм містобудівного, водного, земельного та екологічного законодавства, що зокрема полягає в тому, що ДПТ передбачає дачну забудову на території земель водного фонду, що суперечить Генеральному плану смт Затока, заборонено Водним та Земельним кодексами України, та як наслідок призведе до негативного впливу на фауну та флору болота, а саме: призведе до їх знищення. Виходячи з наведених норм права, суд приходить до висновку, що Затоківська селищна рада при прийнятті оскаржуваних рішень від 11.10.2018 року №№823,824,825 Про затвердження проекту містобудівної документації детальних планів території в межах смт.Затока м.Білгород-Дністровський діяла не порядком та у спосіб, визначені Конституцією та законами України, прийняла рішення без забезпечення дотримання прав осіб брати участь у обговоренні проектів ДПТ, що є достатньою підставою для визнання таких рішень протиправними згідно положень ч.1 ст.245 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», генеральний план населеного пункту є основним видом містобудівної документації на місцевому рівні, призначеної для обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території населеного пункту. На підставі затвердженого генерального плану населеного пункту розробляється план земельно-господарського устрою, який після його затвердження стає невід`ємною частиною генерального плану.

Згідно з ч. 8 вказаної статті Закону, строк дії генерального плану населеного пункту не обмежується.

Згідно з ч 1 ст. 19 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», детальний план у межах населеного пункту уточнює положення генерального плану населеного пункту та визначає планувальну організацію і розвиток частини території. Детальний план розробляється з метою визначення планувальної організації і функціонального призначення, просторової композиції і параметрів забудови та ландшафтної організації кварталу, мікрорайону, іншої частини території населеного пункту, призначених для комплексної забудови чи реконструкції, та підлягає стратегічній екологічній оцінці.

Відповідно до п.4.1 ДБН України «Склад та зміст детального плану території» ДБН Б. 1.1-14:2012 детальний план розробляється з метою уточнення у більш крупному масштабі положень генерального плану населеного пункту, схеми планування території району.

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави дійти до висновку про те, що детальний план території є видом містобудівної документації, положення якого мають узгоджуватися з генеральним планом населеного пункту, деталізувати положення останнього та не суперечити йому. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 21.06.2018 року у справі № 826/4504/17.

Отже, детальний план населеного пункту повинен: відповідати генеральному плану відповідного населеного пункту; уточнювати положення генерального плану; дотримуватися принципових рішень планування частини території (рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2019 року по справі № 420/5553/18).

Відповідно до ч. 7 ст.118 Земельного кодексу України, підставою для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за результатами розгляду належним чином оформлених клопотання та додатків до нього, є невідповідність місця розташування об`єкта вимогам генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Враховуючи вищевикладені та встановлені судом обставини щодо невідповідності місце розташування бажаної третьою особою земельної ділянки для відведення генеральному плану смт Затока, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача щодо визнання протиправним та скасування рішення Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міськради від 20 лютого 2019 року № 976 є правомірними та обґрунтованими та належать задоволенню.

У відповідності до вимог частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За таких обставин, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 72-74, 77, 139, 241-246, 250 КАС, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов керівника Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Нейкова Леоніда Олександровича (місцезнаходження: 67700, Одеська обл., м. Білгород-Дністровський, вул. Незалежності, 39) до Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради , місцезнаходження: 67772, Одеська обл., м. Білгород-Дністровський, смт. Затока, вул. Приморська, 21), Кароліно-Бугазької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області (67844, Одеська область, Білгород-Дністровський р-н, с. Кароліно-Бугаз, вул. Приморська, 1, ), третя особа ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_1 ) про визнання протиправним та скасування рішення, - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення ХХХVII сесії Затоківської селищної ради VII скликання № 976 від 20.02.2019 року «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою».

Рішення набирає законної сили у порядку ст.255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене у порядку та строки встановлені ст.295-297 КАС України.

Суддя О.О. Хурса