Справа № 280/10302/23
Суддя: Сіпака Андрій Васильович
Дата ухвалення: 2023-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ПРО ЗАЛИШЕННЯ ПОЗОВНОЇ ЗАЯВИ БЕЗ РУХУ

18 грудня 2023 року Справа № 280/10302/23 м.Запоріжжя

Суддя Запорізького окружного адміністративного суду Сіпака А.В., перевіривши позовну заяву та додані до неї матеріали за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач), в якій позивач просить суд:

визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування у період за березень 2023 року та з червня по листопад 2023 року включно та невиплати в подальшому ОСОБА_1 належної додаткової винагороди в розмірі 100 000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу його перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, відповідно до вимог Постанови Кабінету Міністрів України N° 168 від 28.02.2022 року;

зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нараховувати та виплатити ОСОБА_1 належну додаткову винагороду в розмірі 100 000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу його перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, у період за березень 2023 року та з червня по листопад 2023 року включно у загальному розмірі 654 838 грн., відповідно до вимог Постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року.

Згідно із частиною 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу, чи немає підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Пунктом 5 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суддя після одержання позовної заяви, серед іншого, з`ясовує, чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

а приписами ч.1 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч.2 ст.233 Кодексу законів про працю України (у редакції, яка діяла до 19.07.2022) у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Таким чином до 19.07.2022 звернення до суду з позовом про стягнення належної заробітної плати не було обмежено строками.

Однак, 19.07.2022 набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» № 2352, яким внесено ряд важливих змін до діючого законодавства про працю.

Зокрема, змін зазнали норми законодавства щодо порядку звернення громадян до суду у разі виникнення трудових спорів в частині строків таких звернень.

Частини перша та друга ст.233 Кодексу законів про працю України викладені у наступній редакції:

- працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті (ч.1);

- із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116) (ч.2).

Відтак, унесенням до Кодексу законів про працю України вказаних змін законодавець, виклавши у новій редакції ч.1 та ч.2 ст.233 Кодексу законів про працю України, увів строки звернення до суду з позовом про стягнення належної заробітної плати.

Слід вказати, що ч.2 ст.233 Кодексу законів про працю України стосується виплати всіх сум, що належать працівникові у разі його звільнення.

При цьому, стаття перша цієї ж норми передбачає загальний строк звернення до суду у трудових спорах.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, позивач не погоджується з ненарахуванням та невиплатою складових його грошового забезпечення.

Частина 5 статті 122 КАС України, передбачає місячний строк звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Враховуючи те, що наведена процесуальна норма є спеціальною нормою у відношенні до ч.1 ст.233 Кодексу законів про працю України, суд вважає, що така (ч.5 ст.122 КАС України) повинна застосовуватись до спірних правовідносин.

Відтак, з урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що до спірних правовідносин повинен застосовуватись місячний строк звернення до суду, передбачений ч.5 ст.122 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, суддею встановлено, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 19.04.2023 №260 «солдата за призовом по мобілізації ОСОБА_2 УВІЛЬНИТИ від займаних посад та ЗАРАХУВАТИ в розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 , утримуючи у списках особового складу військової частини, з 19 квітня 2023 року у зв`язку з лікуванням.» Таким чином, дата прийняття даного наказу вважається днем, коли позивач дізнався чи міг дізнатися про порушення своїх прав.

Беручи до уваги наведені норми, суд вважає, що позивачем пропущено місячний строк звернення до суду.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (п. 33 рішення від 21 грудня 2010 року у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України»)

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 26 квітня 2007 року у справі «Олександр Шевченко проти України» зазначено: заявник не зміг довести, що він вчиняв будь-які кроки, щоб довідатись про стан провадження у його справі, отже його скарга є необґрунтованою, оскільки є невідповідною вимозі «розумного строку».

Таким чином, поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Частиною 6 ст.161 КАС України передбачено, що у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Позовну заяву обґрунтовано тим, що позивач за період проходження військової служби ОСОБА_1 за обставин безпосередньої участі у бойових діях, під час захисту Батьківщини, а саме виконання бойових завдань, отримував поранення.

Зокрема, 15.03.2023, відповідно до Довідки N°8423 від 10.05.2023, отримав осколкові поранення обох стоп під час виконання бойового завдання з відбиття агресії окупаційних військ РФ поблизу м. Бахмут, внаслідок артилерійського обстрілу. Поранення отримано під час виконання обов`язків при захисті Батьківщини, не пов`язане із вчиненням кримінального чи адміністративного правопорушення.

Після отриманого поранення ОСОБА_1 з березня по теперішній час перебуває на стаціонарному лікуванні після отриманого поранення, а саме відчленування обох нижніх кінцівок позивач вважає, що в порушення вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Про Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», він не отримував передбачену йому додаткову винагороду в розмірі 100 000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я після тяжкого поранення за висновком військово- лікарської комісії за березень 2023 року та з червня по листопад 2023 року включно.

З метою отримання додаткової винагороди за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я після отриманого поранення, адвокатом було зроблено відповідні адвокатські запити на адресу: Військової частини НОМЕР_1 ; Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України; Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

Відповідь адвокат отримав 24.11.2023 року на свою офіційну електронну адресу. Отже, строк звернення з цим позовом до суду позивач не пропустив.

Однак, доводи зазначені в позовні заяві, не спростовують той факт, що про існування Наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 19.04.2023 №260 «солдата за призовом по мобілізації ОСОБА_2 УВІЛЬНИТИ від займаних посад та ЗАРАХУВАТИ в розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 , утримуючи у списках особового складу військової частини, з 19 квітня 2023 року у зв`язку з лікуванням.», позивач дізнався саме 19.04.2023.

Суддя зазначає, що а ні консультація з адвокатом, а ні його дії не змінють момент, з якого така особа (позивач) повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли вона почала вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду у разі якщо така особа без зволікань та протягом розумного строку не вчиняла активних дій щодо отримання відповідної інформації, тощо.

Так, особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про рішення, на підставі якого було здійснено призначення та виплату грошової винагороди, з яких складових вона складається, як обрахована та на підставі яких нормативно-правових актів був здійснений саме такий її розрахунок чи розрахунок її складових.

Отже, з дня отримання грошової винагороди особою вона вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів.

Проаналізувавши зазначені обставини, з сукупного аналізу матеріалів позовної заяви та з урахуванням встановлених законодавством приписів щодо строку звернення до суду суд вважає, що позивач пропустив строк звернення до суду з позовом.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до статті 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

На підставі наведеного, керуючись статтями 122, 123, 160, 161, 169 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, - залишити без руху.

Позивачу усунути недоліки позовної заяви, зазначені в мотивувальній частині ухвали суду, у строк, що не перевищує десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Роз`яснити позивачу, що в разі не усунення недоліків позовна заява вважатиметься неподаною та буде повернута.

Копію ухвали про залишення позовної заяви без руху надіслати позивачу.

Ухвала про залишення позовної заяви без руху набирає законної сили з моменту її підписання. Заперечення на ухвалу може бути включено до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя А.В. Сіпака