Справа № 500/6328/23
Суддя: Подлісна Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/6328/23

12 грудня 2023 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючої судді Подлісної І.М.

за участю:

секретаря судового засідання Паряк Тетяни Дмитрівни

позивача Позняк Х.Н.

представника відповідача Дядишин Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 10.05.2022 звернулася до УДМС із заявою про прийняття декларації про відмову від іноземного громадянства у якій зазначила, що через вторгнення російської федерації до України не має змоги подати заяву до посольства російської федерації про вихід з громадянства.

Листом на електронне звернення позивачки УДМС відмовило у прийнятті декларації у зв`язку з тим, що право подати декларацію про відмову від іноземного громадянства надано чітко визначеній категорії осіб, до якої позивач не належить. Тому прийняття та реєстрація декларації про відмову від громадянства російської федерації від позивача є неможливим та суперечить чинному законодавству України.

17.07.2023 позивач повторно звернулася до УДМС із заявою про прийняття декларації про відмову від іноземного громадянства до якої долучила заповнений бланк декларації про відмову від іноземного громадянства за зразком відповідно до Форми 45, затвердженої Наказом МВС України від 16.08.2012 №715. У ній вказала, що процедура оформлення припинення громадянства (підданства) російської федерації не здійснюється.

Листом від 31.07.2023 УДМС в Тернопільській області повідомило позивачу про залишення без розгляду декларації та повернули її, оскільки вважали, що обставини відсутності в Україні посольства російської федерації та ведення війни не є відповідно до абз.16 ст.1 Закону України «Про громадянство України» незалежними від особи причинами неотримання документа про припинення іноземного громадянства та підставами для подачі декларації про відмову від іноземного громадянства.

Ухвалою суду від 06.10.2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Даною ухвалою встановлено 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду із відповідними письмовими доказами 19.10.2023. У відзиві відповідач не погоджується з позовними вимогами та доводами, викладеними в адміністративному позові, та в обґрунтування своїх заперечень зазначає наступне.

З урахуванням викладеного, Відповідачем по справі заяви Позивачки від 10.05.2023 та 17.07.2023 розглянуто належним чином, за результатами їх розгляду у строки, передбачені Законом України «Про звернення громадян» скеровано відповіді про результати їх розгляду.

Отже, УДМС у Тернопільській області наголошує, що жодна із заяв ОСОБА_1 , а саме від 10.05.2023 та 17.07.2023, не залишені Відповідачем без розгляду, а розглянуті на підставі та відповідно до вимог законодавства України.

Тому позовні вимоги про визнання протиправними дій УДМС у Тернопільській області, які полягають: 1) у залишенні без розгляду заяв позивачки від 10.05.2023 та 17.07.2023, якими та просила прийняти декларацію про її відмову від громадянства російської федерації; 2) неприйнятті декларації про відмов ОСОБА_1 від громадянства російської федерації, є безпідставними та надуманими.

Ухвалою суду від 06.11.2023 ухвалено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання та призначено судове засідання на 22.11.2023 о 11:00 год.

Ухвалою суду від 22.11.2023 року відкладено розгляд справи на 12.12.2023 о 10:45 год.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю з мотивів, викладених у позовній заяві та просила їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні адміністративний позов не визнав з підстав, викладених у відзиві на позов, просив у його задоволенні відмовити повністю.

Заслухавши сторін, дослідивши подані до суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд встановив наступне.

З 29.12.2021 відповідно до рішення УДМС позивач набула громадянство України на підставі ч.1 ст.8 Закону України "Про громадянство України" №2235-III від 18.01.2001 (далі - Закон №2235), що підтверджується тимчасовим посвідченням серії НОМЕР_1 від 29.12.2021.

У зв`язку з набуттям громадянства України, позивачкою подано зобов`язання протягом двох років до 08.10.2023 припинити громадянство російської федерації.

З метою виходу із громадянства російської федерації, ОСОБА_1 18 лютого 2022 року заповнила онлайн заяву для виходу з громадянства російської федерації на сайті - https://ukraine.mid.ru/. Із переписки з технічним відділом консульства вбачається номер заявки - 73391. Вказана заява не розглянута до цього часу через вторгнення російської федерації в Україну та припиненням роботи консульства російської федерації в Україні.

Позивач не зберегла у себе копії заяви від 18.02.2022, а після 24.02.2022 не могла увійти у електронний кабінет на сайті https://ukraine.mid.ru/ щоб скопіювати її через припинення функціонування сервісів на вказаному вище сайті.

Позивач з метою виходу з громадянства російської федерації в онлайн режимі 15.05.2023 отримала довідку №8468897 про виконанням платником податків обов`язків зі сплати податків, внесків, страхових платежів, пені, штрафів, відсотків.

Позивач не має фізичної можливості пройти процедуру виходу з громадянства російської федерації, яка передбачена законодавством російської федерації, оскільки в Україні відсутні консульства російської федерації, за кордоном в консульствах обов`язковою умовою для прийняття заяви є вимога про реєстрацію місця проживання у відповідній державі, а російської федерації позивачка боїться їхати, оскільки може переслідуватися як особа, що фінансує тероризм за законодавством московії.

Тому ОСОБА_1 скористалася положенням ч.5 ст.8 ЗУ «Про громадянство України» та 10.05.2022 позивач звернулася до УДМС із заявою про прийняття декларації про відмову від іноземного громадянства у якій зазначила, що через вторгнення російської федерації до України не має змоги подати заяву до посольства російської федерації про вихід з громадянства.

Листом на електронне звернення позивачки УДМС відмовило у прийнятті декларації у зв`язку з тим, що право подати декларацію про відмову від іноземного громадянства надано чітко визначеній категорії осіб, до якої позивач не належить. Тому прийняття та реєстрація декларації про відмову від громадянства російської федерації від позивача є неможливим та суперечить чинному законодавству України.

17.07.2023 позивач повторно звернувся до УДМС із заявою про прийняття декларації про відмову від іноземного громадянства до якої долучила заповнений бланк декларації про відмову від іноземного громадянства за зразком відповідно до Форми 45, затвердженої Наказом МВС України від 16.08.2012 №715. У ній вказала, що процедура оформлення припинення громадянства (підданства) російської федерації не здійснюється.

Листом від 31.07.2023 УДМС в Тернопільській області повідомило позивачці про залишення без розгляду декларації та повернули її, оскільки вважали, що обставини відсутності в Україні посольства російської федерації та ведення війни не є відповідно до абз.16 ст.1 Закону України «Про громадянство України» незалежними від особи причинами неотримання документа про припинення іноземного громадянства та підставами для подачі декларації про відмову від іноземного громадянства.

Не погодившись із протиправними діями відповідача, позивач звернулася до суду за захистом свого права.

Визначаючись щодо спірних правовідносин, що виникли між сторонами, суд виходив з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб, визначено Законом №2235.

Згідно дефініції, наведеної у ч.1 ст.1 Закону №2235, громадянство України - це правовий зв`язок між фізичною особою і Україною, що знаходить свій вияв у їх взаємних правах та обов`язках; громадянин України - це особа, яка набула громадянство України в порядку, передбаченому законами України та міжнародними договорами України.

Статтею 6 Закону №2235 визначені підстави набуття громадянства України, зокрема, згідно з пунктом 2 частини 1 вказаної статті громадянство України набувається за територіальним походженням.

Відповідно ч.1 ст.8 Закону №2235, особа (іноземець або особа без громадянства), яка сама чи хоча б один із її батьків або її дід чи баба, прадід чи прабаба, або її рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24.08.1991 на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або яка сама чи хоча б один із її батьків або її дід чи баба, прадід чи прабаба, або її рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), а також її неповнолітні діти мають право на набуття громадянства України за територіальним походженням.

Згідно ч.5 ст.8 Закону №2235, іноземці, які подали зобов`язання припинити іноземне громадянство, повинні подати документ про це, виданий уповноваженим органом відповідної держави, до уповноваженого органу України протягом двох років з моменту реєстрації їх громадянами України. Якщо іноземці, маючи всі передбачені законодавством цієї держави підстави для отримання такого документа, з незалежних від них причин не можуть отримати його, вони подають декларацію про відмову від іноземного громадянства.

При цьому, відповідно до ч.1 ст.1 Закону №2235, зобов`язання припинити іноземне громадянство - це письмово оформлена заява іноземця про те, що в разі набуття громадянства України він припинить громадянство (підданство) іншої держави або громадянства (підданства) інших держав і протягом двох років з моменту набуття ним громадянства України подасть документ про припинення громадянства (підданства) іншої держави або громадянств (підданств) інших держав до органу, що видав йому тимчасове посвідчення громадянина України.

Для оформлення набуття громадянства України в установленому порядку разом із заявою (клопотанням) про набуття громадянства України подається: особою без громадянства - декларація про відсутність іноземного громадянства; іноземцем - зобов`язання припинити іноземне громадянство.

Іноземці, які перебувають у громадянстві (підданстві) кількох держав, подають зобов`язання припинити громадянство (підданство) усіх цих держав.

Подання зобов`язання припинити іноземне громадянство (підданство) не вимагається від іноземців, які є громадянами (підданими) держав, законодавство яких передбачає автоматичне припинення особами громадянства (підданства) цих держав одночасно з набуттям громадянства іншої держави.

Іноземці, які подали зобов`язання припинити іноземне громадянство (підданство), повинні подати документ про це, виданий уповноваженим органом відповідної держави, до уповноваженого органу України протягом двох років з моменту реєстрації їх громадянами України. Іноземці, які мають усі передбачені законодавством цієї держави підстави для отримання документа про припинення громадянства (підданства), але з незалежних від них причин не можуть отримати його, подають декларацію про відмову від іноземного громадянства.

Пунктами 117, 119 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України №215 від 27.03.2001 передбачено, що у разі прийняття щодо особи рішення про встановлення належності до громадянства України, прийняття до громадянства України або оформлення набуття громадянства України територіальний орган Державної міграційної служби України, дипломатичне представництво чи консульська установа України за місцем її проживання реєструють особу громадянином України. Такій особі видається довідка про реєстрацію особи громадянином України, яка подається нею для одержання документів, що підтверджують громадянство України.

Особам, які набули громадянство України та взяли зобов`язання припинити іноземне громадянство, видаються тимчасові посвідчення громадянина України. Після подання цими особами в установленому Законом порядку документа про припинення іноземного громадянства або декларації про відмову від іноземного громадянства їм замість тимчасових посвідчень громадянина України залежно від місця проживання видаються паспорти громадянина України або паспорти громадянина України для виїзду за кордон.

Суд зазначив, що порядок розгляду питань громадянства рф регламентується Положенням про порядок розгляду питань громадянства Російської Федерації, затвердженим Указом президента РФ №1325 від 14.11.2002.

Цим Положенням встановлюються порядок розгляду заяв з питань громадянства рф, прийняття, виконання та скасування рішень із зазначених питань, а також форми заяв та перелік необхідних документів, відповідних конкретним підставам набуття чи припинення громадянства рф.

Положення визначає певні особливості, за умови дотримання яких може бути прийнята заява про вихід з (припинення) громадянства рф.

Вихід з громадянства рф особи, яка проживає на території рф або за її межами, здійснюється на підставі добровільного волевиявлення цієї особи. У випадках, передбачених статтею 20 Федерального закону, вихід із громадянства рф не допускається.

Відповідно до ч.4 ст.8 Закону №2235, іноземці, які подали зобов`язання припинити іноземне громадянство (підданство), повинні подати документ про це, виданий уповноваженим органом відповідної держави, до уповноваженого органу України протягом двох років з моменту реєстрації їх громадянами України. Іноземці, які мають усі передбачені законодавством цієї держави підстави для отримання документа про припинення громадянства (підданства), але з незалежних від них причин не можуть отримати його, подають декларацію про відмову від іноземного громадянства.

Однак, листом відповідача повернуто позивачу декларацію про відмову від іноземного громадянства у зв`язку з її невідповідністю вимогам чинного законодавства.

Слід враховувати, що консульські установи країни агресора, які розміщені на території України, станом на сьогодні закриті та не функціонують, що унеможливлює отримання документа про припинення громадянства.

У той же час, зміни у зв`язку з військовою агресією рф до законодавства щодо неотримання документа при припинення громадянства рф з незалежних причин не вносилися, що ставить позивача у невизначене становище.

У справі Рисовський проти України (п.70-71) Європейський Суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав про особливу важливість принципу "належного урядування", який передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення у справах "Беєлер проти Італії" [ВП], заява №33202/96, п.120, ECHR 2000-I, "Онер`їлдіз проти Туреччини" [ВП], заява №48939/99, п.128, ECHR 2004-XII, "Megadat.com S.r.l. проти Молдови", заява №21151/04, п.72, від 08.04.2008, і "Москаль проти Польщі", заява №10373/05, п.51, від 15.09.2009). У справі "Рисовський проти України" також викладено окремі стандарти діяльності суб`єктів владних повноважень, зокрема, розкрито елементи змісту принципу "належного урядування". ЄСПЛ вказав на те, що принцип "належного урядування" передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовніший спосіб. При цьому, на них покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість уникати виконання своїх обов`язків.

Принцип "належного урядування", як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (рішення у справі "Москаль проти Польщі"). Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам. З іншого боку, потреба виправити минулу "помилку" не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу (рішення у справі "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки"). Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (рішення у справі "Лелас проти Хорватії").

Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (серед інших джерел, mutatis mutandis, рішення у справі "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки", п.58, а також рішення у справі "Ґаші проти Хорватії", заява №32457/05, п.40, від 13.12.2007 та у справі "Трґо проти Хорватії", заява №35298/04, п.67, від 11.06.2009).

Таким чином, позивач мав повне право розраховувати на прийняття відповідачем декларації про відмову від іноземного громадянства, оскільки отримати документ про припинення громадянства рф наразі не є можливим.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправними дії управління Державної міграційної служби України у Тернопільській області щодо: 1) залишення без розгляду заяв позивачки від 10.05.2023 та 17.07.2023, якими та просила прийняти декларацію про її відмову від громадянства російської федерації; 2) неприйняття декларації про відмову ОСОБА_1 від громадянства російської федерації, то суд зазначає наступне.

31.07.2023 листом за вих. № П-49/6/6101-23/6101.2.1/7319-23 заявниці повторно роз`яснено вимоги законодавства про подання декларації про відмову від іноземного громадянства, зокрема щодо наявності незалежної від особи причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства, та повернуто без розгляду подану декларацію від 17.07.2023, оскільки станом на 31.07.2023 відсутня передбачена законом незалежна причина для її подання.

Окрім того, Позивачці роз`яснено, що відповідно до поданого нею зобов`язання, припинити іноземне громадянство та подати документ про припинення іноземного громадянства, або, за наявності незалежної причини неотримання даного документа, подати декларації про відмову від іноземного громадянства вона має в строк до 08.10.2023.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що відповідачем по справі заяви Позивачки від 10.05.2023 та 17.07.2023 розглянуто, за результатами їх розгляду у строки, передбачені Законом України «Про звернення громадян» скеровано відповіді про результати їх розгляду.

Отже, суд встановив, що жодна із заяв ОСОБА_1 , а саме від 10.05.2023 та 17.07.2023, не залишені Відповідачем без розгляду, а розглянуті на підставі та відповідно до вимог законодавства України.

Тому, позовні вимоги про визнання протиправними дій УДМС у Тернопільській області, які полягають: 1) у залишенні без розгляду заяв позивачки від 10.05.2023 та 17.07.2023, якими та просила прийняти декларацію про її відмову від громадянства російської федерації; 2) неприйнятті декларації про відмов ОСОБА_1 від громадянства російської федерації, є безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення. Тому в задоволенні цієї вимоги слід відмовити.

Відтак суд вважає, що належним способом захисту позивача є зобов`язання Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про прийняття декларації про відмову від громадянства російської федерації, з врахуванням позицій суду та наявних в матеріалах справи документів в т.ч. щодо її звернення в посольство російської федерації з питання припинення громадянства.

Відповідно до статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно статті 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, відповідають дійсним обставинам та матеріалам справи, ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, належним чином не заперечені відповідачем, а тому підлягають до часткового задоволення.

Оскільки позов підлягає задоволенню частково, то відповідно до частин першої, третьої статті 139 КАС України позивачу слід відшкодувати за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 грн, сплачений відповідно до квитанції від 01.10.2023 року.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Зобов`язати Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про прийняття декларації про відмову від громадянства російської федерації.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати зі сплати судового збору в сумі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 18 грудня 2023 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_1 код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_2 );

відповідач:

- Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області (місцезнаходження/місце проживання: вул. Текстильна, 1Б,м. Тернопіль,Тернопільська обл., Тернопільський р-н,46007 код ЄДРПОУ/РНОКПП 37839038).

Головуючий суддя Подлісна І.М.