Справа № 620/5502/23
Суддя: Василенко Ярослав Миколайович
Дата ухвалення: 2023-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/5502/23 Головуючий у 1-й інстанції: Ткаченко О.Є.
Суддя-доповідач: Василенко Я.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Василенка Я.М.,

суддів Ганечко О.М., Кузьменка В.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 19.07.2023 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду першої інстанції з позовом, в якому просила:

- визнати протиправними дії Адміністрації державної спеціальної служби транспорту щодо відмови у призначенні виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 з підстав, зазначених в листі вих. №638 від 07.04.2023 та протоколі комісії Адміністрації Держспецтрансслужби з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 13.02.2023 №1;

- зобов`язати Адміністрацію державної спеціальної служби транспорту повторно розглянути заяву ОСОБА_1 щодо призначення виплати одноразової грошової допомоги з урахуванням висновків суду.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 19.07.2023 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення, як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

З метою повного та всебічного встановлення обставин справи, колегією суддів ухвалено рішення про продовження апеляційного розгляду даної справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, виходячи з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_2 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 від масивної крововтрати, що виникла внаслідок політравми, отриманої у дорожньо-транспортній пригоді, що підтверджується висновком експерта КЗ «Чернігівське обласне бюро судово-медичної експертизи» від 14.07.2022 № 1036 (а.с. 48-53). При судово-токсикологічному дослідженні крові, сечі від трупа ОСОБА_2 в крові етанол не виявлений; в сечі не виявлені морфін, кодеїн.

Згідно довідки про причину смерті від 14.07.2022 № 1118 причина смерті ОСОБА_2 - політравма із залученням декількох ділянок тіла.

У витязі з протоколу засідання 12 Регіональної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишніх військовослужбовців № 1526 від 22.11.2022 зазначено, що ТРАВМА підполковника ОСОБА_2 , 1978 р.н. - «Політравма із залученням декількох ділянок тіла», ЯКА ПРИЗВЕЛА ДО СМЕРТІ 13.07.2022, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 25.07.2022 відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми); довідкою про причину смерті № 1118, виданою 14.07.2022 Чернігівським обласним бюро СМЕ; актом спеціального розслідування нещасного випадку, проведеного на підставі наказу командира в/ч НОМЕР_2 від 27.07.2022 № 352 - ОДЕРЖАНА В РЕЗУЛЬТАТІ НЕЩАСНОГО ВИПАДКУ, ТАК, ПОВ`ЯЗАНА З ПРОХОДЖЕННЯМ ВІЙСЬКОВОЇ СЛУЖБИ (а.с. 62).

Матеріали справи також свідчать, що 13.07.2022 о 22:21:53 в Єдиному реєстрі досудових розслідувань зареєстровано кримінальне провадження за № 0000179 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286 Кримінального кодексу України (а.с. 31).

У подальшому, постановою прокурора Чернігівської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону Галушки В.О. від 31.10.2022 закрито указане кримінальне провадження на підставі п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України, тобто щодо особи яка померла, однак стосовно якої зібрано достатньо доказів для повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, але не повідомлено про підозру у зв`язку з її смертю (а.с. 55-61).

Із змісту вказаної постанови вбачається, що 13.07.2022, ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Dacia-Sandero», реєстраційний номер НОМЕР_3 , рухався автодорогою М01 «Київ-Чернігів-Н.Яриловичі» зі сторони м. Києва в напрямку м. Чернігова, Чернігівського району, Чернігівської області. Рухаючись у вищезазначеному напрямку зазначеної автодороги приблизно о 16 год. 30 хв. на 129 км + 500 м, ОСОБА_2 виїхав за межі проїзної частини дороги в правий кювет, де здійснив наїзд на придорожнє дерево. У результаті дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля «Dacia-Sandero», реєстраційний номер НОМЕР_3 , ОСОБА_2 від отриманих тілесних ушкоджень помер на місці пригоди, а пасажири цього ж автомобіля ОСОБА_1 та ОСОБА_3 отримали тілесні ушкодження та були доставлені до лікарні.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач звернулася до відповідача із заявою про призначення та виплату одноразової грошової допомоги та надала відповідний пакет документів.

За наслідками розгляду поданої заяви і доданих до неї документів Адміністрацією Держспецтрансслужби складено затверджений її головою висновок щодо відмови у виплаті одноразової грошової допомоги.

У указаному висновку зазначено посилання на п. 19 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975, а також вказано, що згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань на ОСОБА_2 було відкрито кримінальне провадження від 13.07.2022 №0000179, яке постановою Чернігівської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону закрите на підставі п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України, тобто щодо особи, яка померла, однак стосовно якої зібрано достатньо доказів для повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, але не повідомлено про підозру у зв`язку із її смертю.

Листом від 07.04.2023 № 638 військова частина НОМЕР_2 довела до відома ОСОБА_1 інформацію про прийняте відповідачем рішення.

Вважаючи вказану відмову протиправною, позивач звернулася до суду за захистом своїх прав.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що ненадання позивачем документу, який свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема, про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення, а також закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав, свідчить про обґрунтованість прийнятого відповідачем рішення про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що судом не було враховано, що вина особи у вчиненні злочину може підтверджуватися лише обвинувальним вироком суду та не включає у себе постанову про закриття кримінального провадження, отримання травми в результаті нещасного випадку, пов`язаного з проходженням військової служби, є підставою для виплати одноразової грошової допомоги, вичерпний перелік підстав для відмови у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги визначено чинним законодавством, а розгляд заяви позивача про призначення такої допомоги здійснено неналежно.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції та вважає доводи апелянта необґрунтованими, враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон) визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону дія останнього поширюється на військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення (далі - правоохоронних органів), Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, які проходять військову службу на території України, і військовослужбовців зазначених вище військових формувань та правоохоронних органів - громадян України, які виконують військовий обов`язок за межами України, та членів їх сімей.

Дія цього Закону не поширюється на членів сімей військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які загинули чи померли під час проходження військової служби (зборів), проходження служби у резерві внаслідок вчинення ними кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо загибель (смерть) військовослужбовця, військовозобов`язаного чи резервіста сталася внаслідок вчинення ними дій у стані алкогольного, наркотичного або токсичного сп`яніння, чи є наслідком навмисного заподіяння собі військовослужбовцем, військовозобов`язаним чи резервістом тілесного ушкодження (ч. 2 ст. 3 Закону).

Приписи п. 2 ч. 2 ст. 16 Закону визначають, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних з проходженням військової служби.

Відповідно до ч. 1 ст. 16-1 Закону у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста.

За правилами абз. 2 п. «а» ч. 1 ст. 16-2 Закону одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у підпунктах 2-3 пункту 2 статті 16 цього Закону.

Згідно ч. 9 ст. 16-3 Закону порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

На виконання вимог ст. 16-3 Кабінет Міністрів України постановою від 25.12.2013 року № 975 затвердив Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - Порядок № 975).

Так, в абз. 2 п. 3 цього Порядку закріплено, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть.

Як було встановлено раніше, згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , датою смерті ОСОБА_2 є ІНФОРМАЦІЯ_1 , а відтак до спірних правовідносин мають застосовуватися нормативні акти, чинні саме на згадану дату.

Згідно п. 12 Порядку № 975 призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів).

Разом з тим, колегією суддів враховується, що за правилами ст. 16-4 Закону призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), захворювання, інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком: а) вчинення ним кримінального або адміністративного правопорушення; б) вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння; в) навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом); г) подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.

Пунктом 10 Порядку № 975 визначено, що члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого), яким призначається та виплачується одноразова грошова допомога, подають за місцем проходження служби (зборів) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста або уповноваженим структурним підрозділам державних органів, на які покладаються функції щодо підготовки необхідних для призначення пенсії документів (далі - уповноважений орган), такі документи:

- заяву кожного повнолітнього члена сім`ї, батьків та утриманців загиблого (померлого), які мають право на отримання допомоги, а у разі наявності малолітніх та/або неповнолітніх дітей - іншого з батьків або опікунів чи піклувальників дітей про виплату одноразової грошової допомоги;

- витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста із списків особового складу військової частини (підрозділу, органу);

- витяг з особової справи про склад сім`ї військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, призваного на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.

До заяви додаються копії:

- документа, що свідчить про причини та обставини загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, зокрема про те, що вона не пов`язана з вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи самогубства;

- свідоцтва про смерть військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста;

- свідоцтва про народження військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - для виплати одноразової грошової допомоги батькам загиблого (померлого);

- свідоцтва про шлюб - для виплати грошової допомоги дружині (чоловікові);

- документів (відповідних сторінок за наявності), що посвідчують особу (паспорт громадянина України, тимчасове посвідчення громадянина України, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту) членів сім`ї, з даними про прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) особи, до яких внесено відомості про реєстрацію місця проживання, та довідку про реєстрацію місця проживання (у разі коли відомості про реєстрацію місця проживання до таких документів не внесені);

- свідоцтва про народження дитини - для виплати одноразової грошової допомоги дитині;

- документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою);

- рішення районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті, сільської, селищної ради або суду про встановлення над дитиною-сиротою, дитиною, позбавленою батьківського піклування, опіки, піклування (у разі здійснення опіки або піклування над дітьми військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста);

- рішення суду або нотаріально посвідченого правочину, що підтверджуватиме факт перебування заявника на утриманні загиблого (померлого) (надають особи, які не були членами сім`ї загиблого (померлого), але перебували на його утриманні);

- постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку смерті (контузії, травми або каліцтва), захворювання.

У разі наявності рішення суду, яке набрало законної сили, з питань призначення та виплати одноразової грошової допомоги члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого), яким призначається та виплачується допомога, подають уповноваженому органові документи, копії документів, зазначені в абзацах другому - шістнадцятому цього пункту, та копію відповідного рішення суду.

Згідно п. 21.9 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402 (далі - Положення №402), визначення причинного зв`язку захворювання (поранення, контузії, каліцтва, травми), що призвело до смерті військовослужбовця, колишнього військовослужбовця, проводиться штатними ВЛК.

Відповідно до пп. «в» п. 21.5 гл. 21 розд. ІІ Положення №402 постанови військово-лікарських комісій про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв приймаються, зокрема, в таких формулюваннях: «Поранення (травма, контузія, каліцтво), одержане в результаті нещасного випадку, пов`язане з проходженням військової служби» - якщо воно одержане за обставин, не пов`язаних з виконанням обов`язків, або одержане внаслідок правопорушення.

Отже, всупереч доводів апелянта, зазначення у витязі з протоколу засідання 12 Регіональної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишніх військовослужбовців № 1526 від 22.11.2022 того, що травма позивача одержана в результаті нещасного випадку, так, пов`язана з проходженням військової служби, а відтак позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги, є помилковим, оскільки таке формулювання зазначається як у випадку одержання травми за обставин, не пов`язаних з виконанням обов`язків, так і у випадку одержання її внаслідок правопорушення.

Як вбачається із змісту п. 10 Порядку №975, питання призначення одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця носить заявницький характер, тобто розглядається виключно за ініціативою заявника. Цим же пунктом Порядку встановлено, що про необхідність додання до заяви про виплату одноразової грошової допомоги у тому числі документа, що свідчить про причини та обставини загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, зокрема про те, що вона не пов`язана з вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи самогубства.

Подання зазначених у п. 10 Порядку № 975 документів при зверненні за призначенням одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця є необхідною умовою для призначення такої допомоги та ґрунтується на необхідності перевірити відсутність обмежень, встановлених у статті 16-4 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (зокрема, коли загибель (смерть) є наслідком вчинення особою протиправних адміністративно чи кримінально караних дій), за наявності яких члени сім`ї останнього позбавляються права на отримання такої допомоги.

Водночас, обов`язок перевірити, чи не настав такий випадок за обставин, перелік яких визначений у ст. 16-4 Закону, покладено на орган, що приймає рішення про призначення та виплату одноразової грошової допомоги.

Судом апеляційної інстанції враховується, що Порядок № 975 не визначає, який саме документ (військово-облікові документи, медична довідка, акт розслідування, архівна довідка, виписка з історії хвороби, тощо) повинна подати особа, яка звертається за отриманням одноразової грошової допомоги, на підтвердження обставин причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва).

З огляду на викладене, відсутність у п. 10 Порядку № 975 вказівки про якийсь конкретний документ (військово-облікові документи, медична довідка, акт розслідування, архівна довідка, виписка з історії хвороби, тощо), який свідчить про причини та обставини загибелі (смерті) говорить про те, що в кожному конкретному випадку це можуть бути різні документи, які достовірно свідчать про причини та обставини поранення.

Водночас, подання ОСОБА_1 до Адміністрації Держспецтрансслужби постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку смерті (контузії, травми або каліцтва), в якій встановлено, що травма одержана в результаті нещасного випадку, так, пов`язана з проходженням військової служби, не виключає необхідності подання інших, зазначених у п. 10 Порядку № 975, документів, що свідчать про причини та обставини поранення, травми, контузії та захворювання.

Крім іншого, колегія суддів звертає увагу, що згідно акта проведення розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку (зникнення, смерті, аварії) форми НВ-2, затвердженого командиром військової частини НОМЕР_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , смерть підполковника ОСОБА_2 є наслідком, зокрема, порушення останнім вимог Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306. У цьому ж висновку зазначено, що даний нещасний випадок не може бути визнаний таким, що пов`язаний з виконанням обов`язків військової служби.

Поряд з цим, постановою прокурора Чернігівської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону Галушки В.О. від 31.10.2022 кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000179 від 13.07.2022, закрито на підставі п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України, тобто щодо особи яка померла, однак стосовно якої зібрано достатньо доказів для повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, але не повідомлено про підозру у зв`язку з її смертю.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо помер підозрюваний, обвинувачений, особа, стосовно якої зібрано достатньо доказів для повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, але не повідомлено про підозру у зв`язку з її смертю, крім випадків, якщо провадження є необхідним для реабілітації померлого.

Згідно п. 1 ч. 10 ст. 284 КПК України за наявності підстави для закриття кримінального провадження, передбаченої пунктом 5 частини першої цієї статті прокурор - до винесення постанови про закриття кримінального провадження направляє одному з близьких родичів або члену сім`ї, коло яких визначено цим Кодексом, та/або захиснику померлого письмове повідомлення про можливість закриття кримінального провадження у зв`язку із смертю підозрюваного, особи, стосовно якої зібрано достатньо доказів для повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, але не повідомлено про підозру у зв`язку з її смертю, із роз`ясненням права заявити клопотання про непогодження із закриттям кримінального провадження.

Отже, у спірному випадку, на переконання колегії суддів, закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_2 мало місце з нереабілітуючих підстав, а доказів відсутності погодження на прийняття прокурором відповідної постанови матеріали справи не містять. У площині наведеного правового регулювання твердження позивача про те, що виключно вироком суду може бути встановлено вину особи у вчиненні кримінального правопорушення, є помилковим. Крім того, як вже було неодноразово наголошено вище, документа, що свідчить про причини та обставини загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, зокрема про те, що вона не пов`язана з вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи самогубства, позивачем до відповідача не подавалося.

Таким чином, оскаржувані у цій справі дії та рішення відповідача є такими, що вчинені (прийняті) у порядку, спосіб та у межах наданих законом повноважень, а тому відсутні правові підстави для його скасування, як і для визнання протиправними дій відповідача щодо непризначення позивачу одноразової грошової допомоги.

З урахуванням наведеного, не підлягає задоволенню й вимога про зобов`язання Адміністрації Держспецтрансслужби повторно розглянути заяву ОСОБА_1 щодо призначення виплати одноразової грошової допомоги з урахуванням висновків суду, що є похідною від позовних вимог про визнання протиправними дій відповідача, про необґрунтованість яких зазначено вище.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

При цьому, проаналізувавши вказані вище та всі інші доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вони не спростовують правильності висновків суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для задоволення позову та вважає, що судом першої інстанції повно встановлено фактичні обставини справи, правильно визначено норми матеріального і процесуального права, які підлягають застосуванню, з дотриманням вимог ст. 159 КАС України.

Крім того, як зазначено у постанові Верховного Суду від 26.06.2018 у справі № 127/3429/16-ц, Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», §58, рішення від 10.02.2010).

Таким чином, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції повно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 244, 250, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 19.07.2023 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, встановлені ст. ст. 328-331 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Василенко Я.М.

Судді: Ганечко О.М.

Кузьменко В.В.