Справа № 240/1454/21
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2023-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/1454/21

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Черняхович Ірина Едуардівна

Суддя-доповідач - Сапальова Т.В.

14 грудня 2023 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сапальової Т.В.

суддів: Ватаманюка Р.В. Капустинського М.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Житомирській області про визнання протиправною та скасування податкової вимоги,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Житомирській області, в якому просила визнати протиправною та скасувати податкову вимогу Головного управління ДПС у Житомирській області від 07.09.2020 №171211-54.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2022 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає про те, що грошове зобов`язання зі штрафних санкцій в загальному розмірі 16689,64 гривень, що вказане в податковій вимозі від 07.09.2020 №171211-54, не є узгодженим, оскільки складені за результатами фактичної перевірки (акт від 19.06.2020 №152/32/ НОМЕР_1 ) податкові повідомлення-рішення, на підставі яких такі штрафні санкції були нараховані контролюючим органом, їй не надсилались. З огляду на зазначене апелянт вважає, що Головне управління ДПС у Житомирській області не мало права на формування оскаржуваної податкової вимоги від 07.09.2020 №171211-54.

Від відповідача до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому представник відповідача просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги позивача та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги законність та обґрунтованість судового рішення, повноту встановлення обставин справи, застосування норм матеріального і процесуального права, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що на підставі п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.п.75.1.3 п.75.1 ст. 75, п.п.80.2.3 та п.п.80.2.5 п.80.2 ст. 80 Податкового кодексу України начальником Головного управління ДПС у Житомирській області винесено наказ від17.06.2020 №575 про проведення з 17 червня 2020 року фактичної перевірки діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) тривалістю 10 діб за останні три роки її діяльності за місцем фактичного провадження діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності платника податків за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі вищезазначеного наказу посадові особи Головного управління ДПС у Житомирській області 17 червня 2020 року провели фактичну перевірку належного суб`єкту господарювання ФОП ОСОБА_1 магазину, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

За результатами проведеної фактичної перевірки складено акт від 19.06.2020 №152/32/ НОМЕР_1 , в якому зафіксовані наступні порушення, виявлені під час перевірки:

- порушення п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 30.10.2008 №957 "Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв вітчизняного виробництва" (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 05.09.2018 №748), яке полягало у здійсненні роздрібної торгівлі алкогольними напоями за цінами, нижчими від встановлених мінімальних роздрібних цін;

- порушення п. 12 ст. 3 Закону України від 06.07.1995 №265/95-ВР "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", яке полягало у не веденні обліку товарних запасів у порядку у порядку встановленому законодавством за місцем їх реалізації (не надано накладні на алкогольні напої, які зберігались у приміщенні магазину, всього на загальну суму 3344,82 гривень; накладні на придбання алкогольних напоїв, реалізованих за заниженою ціною відсутні на суму 385,00 грн; накладні на придбання алкогольних напоїв згідно додатку №1 до акту відсутні на суму 2959,82 грн.

З Актом перевірки ОСОБА_1 ознайомлена, що підтверджується її підписом.

У зв`язку з виявленням порушень Головним управлінням ДПС у Житомирській області відповідно до пп.54.3.3 п.54.3 ст. 54 ПК України були винесені наступні податкові повідомлення-рішення:

1) податкове повідомлення-рішення від 13.07.2020 №, яким за порушення п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 30.10.2008 №957 до ФОП ОСОБА_1 на підставі ст. 17 Закону України від 06.07.1995 №265/95-ВР застосовано штраф у розмірі 10000,00 грн;

2) податкове повідомлення-рішення від 13.07.2020 №, яким за порушення п. 12 ст. 3 Закону України від 06.07.1995 №265/95-ВР (не ведення обліку товарних запасів (алкогольних напоїв на суму 3344,82 грн.) у порядку встановленому законодавством за місцем їх реалізації) до ОСОБА_1 на підставі ст. 20 Закону України від 06.07.1995 №265/95-ВР застосовано штраф у розмірі 6689,64 грн.

В подальшому, у зв`язку з несплатою ФОП ОСОБА_1 нарахованого вищезазначеними податковими повідомленнями-рішення грошового зобов`язання зі штрафних санкцій в загальному розмірі 16689,64 гривень (10000,00 грн + 6689,64 грн), Головне управління ДПС у Житомирській області винесло відносно позивача податкову вимогу від 07.09.2020 №171211-54 про сплату нею вищезазначеного податкового боргу в розмірі 16689,64 гривень.

Вважаючи вказану податкову вимогу Головного управління ДПС у Житомирській області від 07.09.2020 №171211-54 протиправною, ФОП ОСОБА_1 звернулась з даним позовом до суду.

Оцінюючи спірні правовідносини, що виникли між сторонами, та доводи апеляційної скарги, суд враховує наступне.

Відповідно до п. 6.1 ст. 6 ПК України податком є обов`язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу.

Підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України визначено, що платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно з пунктом 36.1 статті 36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Правовими нормами пункту 19-1.1. статті 19-1 ПК України передбачено, що контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, якими з питань дотримання законодавства з питань оподаткування є податкові органи (центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, його територіальні органи), виконують функції, зокрема щодо здійснення погашення податкового боргу, стягнення своєчасно ненарахованих та/або несплачених сум єдиного внеску та інших платежів (пп. 19-1.1.22 п.19-1.1 ст. 19-1 ПК України).

Згідно з визначенням, наведеним у підпункті 14.1.175. пункту 14.1 статті 14 ПК України, податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Відповідно до п.14.1.39 ст.14 ПК України грошове зобов`язання платника податків - це сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Положеннями пункту 54.3 статті 54 ПК України передбачено, що контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларовану до повернення з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, застосування штрафних (фінансових) санкцій та нарахування пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Відповідно до пункту 58.1 статті 58 ПК України контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення, якщо сума грошового зобов`язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу.

З урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення - рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення. При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили (пункт 56.18 статті 56 ПК України).

Згідно з пунктом 59.1 статті 59 ПК України у разі, коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога - це письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу (п.14.1.153 ст.14 ПК України).

Згідно з положеннями абзацу 1 пункту 59.3. статті 59 ПК України податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання.

Зі змісту вищезазначених норм встановлено, що податкова вимога надсилається платнику податків, якщо є податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк.

Таким чином, право на застосування такого заходу погашення податкового боргу, як формування та надсилання платнику податків податкової вимоги про сплату боргу, виникає у контролюючого органу лише у разі несплати таким платником у строки встановленні законодавством узгодженої суми грошового зобов`язання.

Водночас, узгодження грошового зобов`язання здійснюється шляхом надіслання контролюючим органом платнику податків податкового повідомлення - рішення та можливістю оскаржити таке рішення платником податку в адміністративному чи судовому порядку. До дня набрання законної сили судовим рішенням у справі про визнання протиправним та/або скасування податкового повідомлення-рішення грошове зобов`язання, нараховане таким рішенням, вважається неузгодженим.

Обґрунтовуючи позові вимоги та доводи апеляційної скарги, ОСОБА_1 зазначає, що грошове зобов`язання зі штрафних санкцій в розмірі 16689,64 гривень, яке вказане в податковій вимозі про сплату боргу від 07.09.2020 №171211-54, не є узгодженим, оскільки податкові повідомлення-рішення від 13.07.2020 № та від 13.07.2020 №, на підставі яких штрафні санкції в розмірі 16689,64 гривень були нараховані, Головним управлінням ДПС у Житомирській області їй не надсилались.

Оцінюючи доводи апелянта, колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до п. 58.3. ст. 58 ПК України податкове повідомлення-рішення вважається належним чином врученим платнику податків (крім фізичних осіб), якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Пунктом 42.2. статті 42 ПК України передбачено, що документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Згідно з матеріалами справи 14 липня 2020 року податкове повідомлення-рішення від 13.07.2020 № на суму штрафу 10000,00 грн та податкове повідомлення-рішення від 13.07.2020 № на суму штрафу 6689,64 грн були надіслані відрекомендованим листом на адресу ФОП ОСОБА_1 - АДРЕСА_2 .

Інформацією про реєстраційні дані платника податків з АІС Податковий блок, наявною в матеріалах справи, підтверджується, що адреса: АДРЕСА_2 , є офіційною зареєстрованою в установленому законом порядку адресою місцезнаходження ФОП ОСОБА_1 .

Однак, 18 серпня 2020 року вищезазначений рекомендований лист з податковими повідомленнями-рішеннями від 13.07.2020 № та від 13.07.2020 № повернувся на адресу контролюючого органу із зазначеною в довідці Укрпошти причиною повернення "за закінченням терміну зберігання".

Згідно з пунктом 58.3 статті 58 Податкового кодексу України, у разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

Документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 статті 42 Податкового кодексу України, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Порядок надсилання (вручення) контролюючими органами податкових вимог платникам податків регулюється Порядком направлення контролюючими органами податкових вимог платникам податків, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 30 червня 2017 року №610.

Пунктом 7 розділу IV зазначеного Порядку встановлено, що податкова вимога вважається належним чином врученою платнику податків (крім фізичних осіб), якщо вона надіслана за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручена платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові.

Податкова вимога вважається надісланою (врученою) фізичній особі, якщо її вручено їй особисто чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному абзацом третім пункту 6 цього розділу.

У разі якщо пошта не може вручити платнику податків податкову вимогу через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їх відмову прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, така податкова вимога вважається врученою платнику податків у день, вказаний поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

З урахуванням зазначеного податкова вимога повинна бути надіслана за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням. Додаткових вимог до надсилання податкової вимоги (зокрема, зазначення в рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення реквізитів документа, що надсилається) податкове законодавство не містить.

Аналізуючи положення Правил надання послуг поштового зв`язку затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 року № 270, судом встановлено, що зазначені правила не встановлюють вимог до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення в частині зазначення реквізитів документа та наявності опису вкладення, що надсилається.

При цьому, як зазначено у пункті 8 цих Правил оператори поштового зв`язку надають послуги з пересилання внутрішніх та міжнародних поштових відправлень, поштових переказів, зокрема, до внутрішніх поштових відправлень належать: листи - прості, рекомендовані, з оголошеною цінністю. Пунктом 11 Правил визначено, що поштові відправлення залежно від технології приймання, обробки, перевезення, доставки/вручення поділяються на такі категорії: прості, рекомендовані, без оголошеної цінності, з оголошеною цінністю.

Згідно з пунктом 19 Правил внутрішні поштові відправлення з оголошеною цінністю можуть прийматися для пересилання з описом вкладення та/або з післяплатою.

Із системного аналізу зазначених норм встановлено, що Правилами визначено окремі категорії поштових відправлень: рекомендовані листи та листи з оголошеною цінністю; з описом вкладення можуть бути лише листи з оголошеною цінністю; до інших видів листів опис вкладення не передбачений.

Повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу-повідомлення, яким оператор поштового зв`язку доводить до відома відправника чи уповноваженої ним особи інформацію про дату вручення реєстрованого поштового відправлення, виплати коштів за поштовим переказом та прізвище одержувача (пункт 2 Правил). Відповідно до пункту 62 Правил у разі подання для пересилання реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу з повідомленням про його вручення відправник заповнює бланк повідомлення на свою поштову адресу або адресу особи, якій за його дорученням належить надіслати повідомлення після вручення поштового відправлення, поштового переказу.

Суд враховує, що Податковий кодекс України, як і Порядок направлення контролюючими органами податкових вимог платникам податків чітко визначив категорію поштового відправлення (рекомендований лист), якою контролюючий орган має підтвердити надіслання платнику податків податкової вимоги.

Отже, вказуючи на відсутність доказів в підтвердження того, що на його адресу була надіслана податкова вимога, апелянт не врахував зазначених вище положень законодавства.

Крім того, суд враховує, що нормами податкового законодавства не зобов`язано податковий орган здійснювати заходи для з`ясування причин невручення податкової вимоги, чи для вжиття додаткових заходів (як-то електронні засоби зв`язку, кур`єрська доставка і т.д.) щодо вручення податкової вимоги.

Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 21 жовтня 2021 року у справі №360/4692/19, від 14 липня 2022 року у справі № 120/479/21-а.

Матеріалами справи підтверджується, що визначений пунктом 42.2. статті 42 Податкового кодексу України обов`язок здійснити направлення ФОП ОСОБА_1 податкових повідомлень-рішень від 13.07.2020 № та від 13.07.2020 № рекомендованим листом з повідомленням про вручення Головне управління ДПС у Житомирській області виконало.

З урахуванням вищезазначених положень законодавства, та враховуючи обставини повернення на адресу контролюючого органу належним чином надісланого платнику податків рекомендованого листа з податковими повідомленнями-рішеннями від 13.07.2020 № та від 13.07.2020 №, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що вказані податкові повідомлення-рішення вважаються врученими ФОП ОСОБА_1 18 серпня 2020 року.

При цьому, колегія суддів не надає оцінку доводам апеляційної скарги щодо відсутності правових підстав для проведення фактичної перевірки та помилковості висновків контролюючого органу про порушення нею вимог п. 12 ст. 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", встановлених в ході перевірки, оскільки обставини результатів проведеної перевірки та прийняті за її наслідками податкові-повідомлення рішення не є предметом доказування в межах даної справи.

Докази того, що податкові повідомлення-рішення від 13.07.2020 № та від 13.07.2020 № оскаржувались ФОП ОСОБА_1 в адміністративному та/чи судовому порядку, в матеріалах справи відсутні, тому визначене у них грошове зобов`язання зі штрафних санкцій в загальному розмірі 16689,64 гривень є узгодженим.

Оскільки у визначені законом строки податкове зобов`язання зі штрафних санкцій в розмірі 16689,64 гривень ФОП ОСОБА_1 сплачено не було, то відповідно до пп.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України, починаючи з 29 серпня 2020 року (після спливу 10 днів з дня отримання позивачем податкових повідомлень-рішень від 13.07.2020 № та від 13.07.2020 № на адресу контролюючого органу, яким, як вищезазначено судом вважається 18 серпня 2020 року), таке податкове зобов`язання набуло статусу податкового боргу.

З урахуванням встановлених у справі обставин та наявних в матеріалах справи доказів, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що на момент винесення оскаржуваної податкової вимоги від 07.09.2020 №171211-54 за ФОП ОСОБА_1 обліковувалась сума узгодженого грошового зобов`язання (податкового боргу) зі штрафних санкцій в загальному розмірі 16689,64 гривень, нарахована на підставі податкових повідомлень-рішень від 13.07.2020 № та від 13.07.2020 №, що підтверджує наявність законних підстав для прийняття такої вимоги.

Отже, доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах законодавства та не спростовують висновків суду першої інстанції, суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2022 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття відповідно до ч.1 ст.325 КАС України та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.328 КАС України.

Згідно з ч.1 ст. 329 КАС України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Сапальова Т.В.

Судді Ватаманюк Р.В. Капустинський М.М.