Справа № 738/1778/23
Суддя: Волошина Н. В.
Дата ухвалення: 2023-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 738/1778/23
№ провадження 2-а/738/11/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 грудня 2023 року м. Мена

Менський районний суд Чернігівської області у складі:

судді - Волошиної Н.В.

з участю:

секретаря судового засідання Іванько А.С.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Чернігівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, інспектора відділу реагування патрульної поліції Чернігівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області капітана поліції Задорожного Олександра Олексійовича, інспектора відділу реагування патрульної поліції Чернігівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області капітана поліції Василенка Геннадія Володимировича про скасування постанов про накладення адміністративних стягнень,

В С Т А Н О В И В:

І. Зміст позовних вимог.

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з вказаним позовом, у якому просить суд скасувати постанови про накладення адміністративних стягнень по справах про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі серії БАД №834103 від 14 жовтня 2023 року та серії БАД №834083 від 14 жовтня 2023 року, якими його притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 126 та частиною першою статті 121 КУпАП та закрити провадження у справах.

В обґрунтування позову зазначив, що згідно з оскаржуваними постановами 24 жовтня 2023 року о 05-30 годині на автомобільній дорозі Чернігів-Мена-Сосниця-Гремяч, 12 км, позивач, керував транспортним засобом, при цьому не пред`явив у спосіб, що дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться у посвідченні водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, чи порушив п.п.2.4, 2.1а ПДР, та керував транспортним засобом, у якому не горів задній лівий габарит, а також був відсутній лівий бризковик, чим порушив п.п.31.4.7 «е», п.п.31.6 «б» ПДР, вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст. 126 КУпАП та ч.1 ст. 121 КУпАП, за які підданий адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі 425 грн та 340 грн відповідно. Позивач не погоджується із вказаними обставинами, заперечує порушення ним вказаних вимог ПДР України та стверджує, що не він керував транспортним засобом, а його брат ОСОБА_2 , який під час руху повідомив йому про несправність гальмівної системи автомобіля та зупинив автомобіль. Вони почали разом перевіряти працездатність автомобіля та ремонтувати його, в цей час під`їхав автомобіль з розпізнавальними знаками поліції, з якого вийшли двоє осіб у формі працівників поліції, які у зневажливій формі почали з`ясовувати причину їх перебування на дорозі. Він пояснив, що сталося, після чого працівник поліції сказав, що зараз перевірить його «на штрафи». Після перевірки працівники поліції поїхали, під час спілкування оскаржувані постанови не виносили, він отримав їх поштою 21 жовтня 2023 року.

ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі.

Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 10 листопада 2023 року позовна заява прийнята для розгляду та відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні.

Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 17 листопада 2023 року задоволено клопотання представника позивача та залучено до участі у справі в якості співвідповідача Головне управління Національної поліції в Чернігівській області.

04 грудня 2023 року від відповідача Головного управління Національної поліції в Чернігівській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що позиція позивача повністю спростовується відеозйомкою на нагрудну бодікамеру поліцейського, з якої вбачається, що позивач розповідає, як керував транспортним засобом, звідки та куди їхав, разом з тим не пред`явив у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться у посвідченні водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Також на відео зафіксовано складання інспекторами оскаржуваних постанов, із змістом яких ознайомлюється позивач, але відмовляється їх підписувати. Також на позивача було складено адмінматеріали за ч.1 ст. 130 КУпАП. Посилаючись на положення статей 52, 53 Закону України «Про дорожній рух», статті 23 Закону України «Про Національну поліцію », Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, вважає, що інспектори, здійснюючи розгляд адміністративних справ стосовно ОСОБА_1 , діяли у межах своїх повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією, КУпАП та чинним законодавством України, у зв`язку з чим просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

ІІІ. Позиції учасників судового провадження.

Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, посилаючись на обставини, зазначені у позовній заяві, наполягав на їх задоволенні.

Представники відповідачів - Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, Чернігівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, інспектори відділу реагування патрульної поліції Чернігівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області Задорожний О.О. та Василенко Г.В., будучи повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, у відзиві представник ГУНП в Чернігівській області зазначив про розгляд справи без участі представника відповідача, інші відповідачі про причини неявки суд не повідомили.

ІV. Фактичні обставини встановлені судом. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу проводиться в межах їх компетенції, у точній відповідності із законом.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 року № 3353-XII визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (далі - ПДР) зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі статтею 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно з частиною 1 статті 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

За визначенням статті 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Згідно із вимогами ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Судом встановлено, що 14 жовтня 2023 року інспекторами відділу реагування патрульної поліції Чернігівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області Задорожним О.О. та Василенком Г.В. винесені постанови по справах про адміністративні правопорушення серії БАД №834103 та серії БАД №834083 щодо ОСОБА_1 , якими його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 та ч.1 ст.121 КУпАП та накладено на нього адміністративні стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн та 340 грн відповідно.

Зі змісту постанови серії БАД №834103 від 14 жовтня 2023 року вбачається, що 14 жовтня 2023 року о 05 годині 50 хвилин на автомобільній дорозі Чернігів-Мена-Сосниця-Гремяч, Н-27, 12 км, ОСОБА_1 , керував автомобілем, при цьому не пред`явив у спосіб, що дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться у посвідченні водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, чим порушив п.п.2.4, 2.1а ПДР, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 126 КУпАП, за вчинення якого застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн.

Зі змісту постанови серії БАД №834083 від 14 жовтня 2023 року вбачається, що 14 жовтня 2023 року о 05 годині 50 хвилин на автомобільній дорозі Н-27, с. Киселівка, водій ОСОБА_1 , керував автомобілем ВАЗ 2105 д.н.з. НОМЕР_1 , у якому не горів задній лівий габарит, а також був відсутній лівий грязьозахисний бризковик, чим порушив п.п.31.4.7 «е», п.п.31.6 «б» ПДР, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 121 КУпАП, за вчинення якого застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн.

У відповідності до п. 1.3 ПДР учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до п.2.4 ПДР України на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Згідно з п.п.2.1а ПДР України - водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Аналогічні положення закріплені законодавцем також у ст. 16 Закону України «Про дорожній рух».

Згідно з п. 1.10 ПДР встановлено, що водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії.

Керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (ч.1 ст.126 КУпАП).

Відповідачем ГУНП в Чернігівській області до відзиву додано CD-R диск з відеозаписом з нагрудної бодікамери поліцейського, на перегляді якого в судовому засіданні наполягав позивач, який також надав суду флеш носій із відеозаписом подій, які мали місце 14 жовтня 2023 року, який не переглядався в судовому засіданні, оскільки зі слів позивача відеозаписи ідентичні, за виключенням того, що відповідачем надане повне відео, а ним вибіркові відеофайли.

На CD-R диску, наданому представником відповідача, наявний відеозапис, на якому зафіксовано, що 14 жовтня 2023 року о 05-50 годині автомобіль ВАЗ 2105 д.н.з. НОМЕР_1 знаходиться в нерухомому стані на узбіччі дороги, до автомобіля підходить поліцейський. В цей час з місця водія автомобіля вийшов позивач, який став оглядати автомобіль, а з пасажирського місця виходить інша особа. Прибувши на місце події поліцейський звернувся до позивача, як до водія вказаного автомобіля, з питанням, що трапилося. Останній повідомив працівнику поліції про виявлення ним під час руху несправностей в гальмівній системі автомобіля, у зв`язку з чим зупинився, щоби усунути ці неполадки. Позивач оглядає автомобіль, під час спілкування з поліцейським повідомляє останньому звідки та куди їдуть з братом. Через деякий час поліцейський звертається до позивача з вимогою пред`явити документи на транспортний засіб, посвідчення водія та запитує про наявність у нього штрафів за порушення ПДР. На вимогу поліцейського документи надавалися особисто ОСОБА_1 , як водієм транспортного засобу, які він

брав із сонцезахисного козирка з місця водія. В цей час інша особа, на яку позивач в подальшому вказував як на свого брата, який керував автомобілем, знаходилася осторонь, і будь-якої участі у спілкуванні з працівниками поліції не брала. ОСОБА_1 було надано поліцейському вказані документи, після огляду яких поліцейський запропонував ОСОБА_1 підійти до патрульного автомобіля з метою перевірки відомостей щодо нього на наявність штрафів за порушення ПДР. Коли ОСОБА_1 з поліцейським підійшли до патрульного автомобіля там знаходився ще один працівник поліції, який під час спілкування з позивачем почув запах алкоголю з порожнини рота, у зв`язку з чим останньому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, на що ОСОБА_1 погодився, пройшов огляд з використанням технічного засобу, після продування якого результат приладу показав 1,02 промілє. В подальшому з метою складання щодо ОСОБА_1 адмінматеріалів за ч.1 ст. 130 КУпП позивачу неодноразово поліцейським було запропоновано пред`явити водійське посвідчення, але позивач в цьому відмовляв, посилаючись на те, що він не керував транспортним засобом, став поводитися зухвало, на численні вимоги працівника поліції позивач належним чином не реагував та лише через певний проміжок часу показав паспорт.

На вказаному відеозаписі зафіксовано процедуру розгляду справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП, в ході якої вбачається, що поліцейським було роз`яснено права особі, що притягається до адміністративної відповідальності, після складання адмінматеріалів поліцейський намагався вручити позивачу копію зазначеної постанови, однак від її підписання та отримання позивач відмовився.

З огляду на досліджений відеозапис, який є належним та допустимим доказом, суд дійшов висновку про те, що поліцейський, який на власні очі бачив хто знаходився на місці водія транспортного засобу, після встановлення факту перебування водія транспортного засобу у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджено відповідними доказами, мав законні підстави вимагати від позивача пред`явити водійське посвідчення з метою складання адмінматеріалів стосовно нього.

Не пред`явлення позивачем водійського посвідчення правильного кваліфіковано поліцейським як вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.126 КУпАП.

Враховуючи наведене, суд вважає, що оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення є обґрунтована, прийнята у відповідності до положень чинного законодавства, а тому суд дійшов висновку, що всі викладені доводи позивача не спростовують вчинення ним адміністративного правопорушення, що оспорюється, а зводяться до намагання уникнути адміністративної відповідальності. Суд не встановив порушень при складанні матеріалів в адміністративній справі, її розгляді та винесенні уповноваженим поліцейським постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, які б могли призвести до скасування оскаржуваної постанови.

Таким чином, доводи ОСОБА_1 про те, що справу про адміністративне правопорушення розглянуто у спосіб, не передбачений законом та про те, що постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності, є незаконною, - спростовуються доказами по справі.

Разом з цим, представником відповідача в підтвердження зазначених обґрунтувань у відзиві про те, що позивач вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 121 КУпАП та його правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення п.п.31.4.7 «е», п.п.31.6 «б» ПДР України не надано жодного доказу, передбаченого ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, які б указували на наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КУпАП.

Підпунктом 31.4.7 «е» ПДР України забороняється експлуатація транспортних засобів за відсутності передбаченого конструкцією бампера або заднього захисного пристрою, брудозахисних фартухів та бризковиків.

Відповідно до п.31.6 «б» ПДР України забороняється подальший рух транспортних засобів, у яких у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості не горять лампи фар чи задніх габаритних ліхтарів.

Наданий відповідачем відеозапис з нагрудної камери поліцейського не підтверджує факт порушення позивачем п.п.31.4.7 «е», п.п.31.6 «б» ПДР України, не містить будь-якої інформації про фіксацію вказаного правопорушення.

Достатньою та необхідною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність в її діях відповідного складу правопорушення, що повинно підтверджуватися належними і допустимими доказами в розумінні статті 251 КУпАП та статтей 73, 74 КАС України.

Процес притягнення до адміністративної відповідальності передбачає дотримання прав особи, яку притягують до такої відповідальності.

Водночас з тим, наданим відеозаписом не зафіксовано процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення за частиною першою статті 121 КУпАП.

У статті 279 КУпАП визначено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Згідно з пунктами 1, 5 розділу IV Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (додаток 5), складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 10 розділу ХІV цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції.

Постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи (стаття 285 КУпАП). Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається поштою рекомендованим листом особі, стосовно якої її винесено.

Наданим відеозаписом зафіксовано лише винесення поліцейським постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 126 КУпАП.

Суд дійшов висновку, що поліцейський, виносячи постанову про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною 1 статті 121 КУпАП, не дотримався процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення (вимог Інструкції № 1395 та приписів статті 279 КУпАП), що свідчить про протиправність прийнятої ним стосовно позивача постанови, оскільки принцип презумпції невинуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів, посилаючись на належні та допустимі докази.

За приписами частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Зазначене положення поширюється на доказування правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.

Враховуючи принцип змагальності адміністративного процесу та встановлений КАС України обов`язок відповідача щодо доказування правомірності свого рішення, суд вирішує спір на основі викладених в позові аргументів та з`ясованих в судовому засіданні обставин.

Приймаючи до уваги, що всі сумніви щодо доведеності вини правопорушника слід тлумачити на його користь, а тому за відсутності належних та допустимих доказів вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КУпАП, суд дійшов висновку, що останнього неправомірно було притягнуто до адміністративної відповідальності, оскільки докази протилежного суду надано не було.

Частиною 3 статті 286 КАС України передбачено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Разом з тим, нормами ст. 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 89, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116-2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга, третя і п`ята статті 122, частина перша статті 123, 124-1, 125, частини перша, друга і четверта статті 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128-129, стаття 132-1, частини перша, друга та п`ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев`ята, десята і одинадцята статті 133-1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, частини шоста і сьома статті 152-1, статті 161, 164-4, статтею 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 192, 194, 195).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Отже, відповідні працівники органів поліції не можуть виступати самостійним відповідачем у таких справах, оскільки належним відповідачем є саме відповідний орган, на який, зокрема положеннями ст.222 КУпАП покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч.2 ст.126 КУпАП.

Приписами ч.3 ст.288 КУпАП визначено порядок оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення та передбачено, що постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі можна оскаржити у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Використання у зазначених вище правових нормах формулювань: «від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення», «розгляд яких віднесено до відання органів, зазначених у ст.222 - 244-20 КУпАП»,- вказує на те, що відповідачем у таких справах, які розглядаються судом в порядку, визначеному КАС України, є саме орган державної влади - суб`єкт владних повноважень, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 17.09.2020 у справі №742/2298/17 та від 26.12.2019 у справі за №724/716/16-а,

Наразі, Верховний Суд у вказаній справі виклав правовий висновок про те, що у справах про оскарження постанов про адміністративне правопорушення належним відповідачем у таких справах є саме орган, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення.

Згідно з ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З урахуванням викладеного, суд зазначає, що інспектори відповідного орану поліції діють не як самостійний суб`єкт владних повноважень, а від імені органів Національної поліції,

Отже, окремі інспектори та відповідні (територіальні) управління не можуть виступати самостійним відповідачем у таких справах, оскільки належним відповідачем є саме центральний орган, на який, зокрема положеннями ст.222 КУпАП, покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адміністративне правопорушення, передбачені зокрема ч.2 ст.126 КУпАП.

Відповідно до ст.ст. 25, 26, 42 КАС України на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі. Водночас позивач не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про залучення до участі у справі співвідповідачів і третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог.

Суд звертає увагу на те, що органом Національної поліції, у даній справі, є Головне управління національної поліції в Чернігівській області, від імені якого виступають інспектори відділу реагування патрульної поліції Чернігівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області капітана поліції Задорожний О.О. та Василенко Г.В., які уповноважені накладати адміністративні стягнення та розглядати справи про адміністративні правопорушення.

Так, ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 17 листопада 2023 року за клопотанням представника позивача до участі у справі в якості співвідповідача було залучено Головне управління Національної поліції в Чернігівській області, а не замінено неналежних відповідачів.

Таким чином, позивачем заявлено позов й до неналежних відповідачів, тоді як належним відповідачем у даній справі є Головне управління національної поліції в Чернігівській області, тобто відповідний суб`єкт владних повноважень від імені якого винесені оскаржувані постанови.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до ч.3 ст.48 КАС України, якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача. Після заміни сторони, залучення другого відповідача розгляд адміністративної справи починається спочатку. Заміна відповідача допускається до ухвалення рішення судом першої інстанції.

З огляду на викладені обставини, за результатами розгляду справи, з урахуванням наведених норм права, беручи до уваги, що позов заявлений до неналежних відповідачів, суд дійшов до висновку, що в задоволенні позовних вимог до Чернігівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, інспекторів відділу реагування патрульної поліції Чернігівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області Задорожного О.О. та Василенка Г.В. слід відмовити.

Приписами ч. 1 ст. 143 КАС України визначено, що суд вирішує питання щодо судових витрат у рішення, постанові або ухвалі.

У відповідності до ч. ч. 1, 3 ст. 139 КАС України, задовольняючи позовні вимоги частково, суд стягує з відповідача - Головного управління Національної поліції в Чернігівській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача понесені ним витрати на сплату судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 5-6, 77, 134, 139, 241-246, 271, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Чернігівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, інспектора відділу реагування патрульної поліції Чернігівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області капітана поліції Задорожного Олександра Олексійовича, інспектора відділу реагування патрульної поліції Чернігівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області капітана поліції Василенка Геннадія Володимировича, як до неналежних відповідачів, про скасування постанов про накладення адміністративних стягнень, відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про скасування постанов про накладення адміністративних стягнень задовольнити частково.

Постанову серії БАД №834083 від 14 жовтня 2023 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесену інспектором відділу реагування патрульної поліції Чернігівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області капітана поліції Задорожним Олександром Олексійовичем, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 121 КУпАП скасувати, провадження по адміністративній справі - закрити.

Постанову серії БАД №834103 від 14 жовтня 2023 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесену інспектором відділу реагування патрульної поліції Чернігівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області капітана поліції Василенком Геннадієм Володимировичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною першою статті першою статті 126 КУпАП залишити без змін.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Чернігівській області за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень на користь ОСОБА_1 536,80 гривень судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду. Учасник справи, якому не було вручено копію рішення після його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Позивач:

ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Представник позивача:

Сльозка Анатолій Федорович, місцезнаходження: вул. Чернігівський шлях, 24-а м. Мена Чернігівська область.

Відповідачі:

Головне управління Національної поліції в Чернігівській області, місцезнаходження: проспект Перемоги, 74 місто Чернігів, індекс 14000, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 40108651.

Чернігівське районне управління поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, місцезнаходження: вул. Шевченка,13, м. Чернігів.

Інспектор відділу реагування патрульної поліції Чернігівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області капітана поліції Задорожний Олександр Олексійович, місцезнаходження: вул. Старобілоуська, 4-а м. Чернігів.

Інспектор відділу реагування патрульної поліції Чернігівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області капітана поліції Василенко Геннадій Володимирович, місцезнаходження: вул. Старобілоуська, 4-а м. Чернігів.

Суддя Н.В.Волошина