Справа № 560/18257/23
Суддя: Матущак В.В.
Дата ухвалення: 2023-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

іменем України

12 грудня 2023 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Матущака В.В. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області , Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання дій та рішення протиправними, скасувати рішення та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

І. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ СТОРІН

Позивач звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, в якому просить:

1. Визнати протиправним дії та рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області щодо відмови в призначенні пенсії ОСОБА_1 .

2. Скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 від 15.08.2023 №46.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи зазначені у трудових книжках серії НОМЕР_1 від 29.10.1982 та НОМЕР_2 від 01.09.1981, та періоди догляду за дітьми до досягнення ними трирічного віку згідно свідоцтв про народження НОМЕР_3 та НОМЕР_4 .

4. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити ОСОБА_1 , з 08.08.2023 пенсію по інвалідності відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивачка зазначила, що є особою з інвалідністю ІІ групи та на звернення до Головного управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області із заявою про призначення пенсії по інвалідності, рішенням Головного управлінням Пенсійного фонду України в Львівській області відмовлено в призначенні такої пенсії з підстав недостатності страхового стажу. Вказує, що пенсійним органом протиправно не зараховано до страхового стажу позивачки періоди роботи, зазначені у трудових книжках серії НОМЕР_1 від 29.10.1982 та НОМЕР_2 від 01.09.1981, та періоди догляду за дітьми до досягнення ними трирічного віку згідно свідоцтв про народження НОМЕР_3 та НОМЕР_4 . Просить позов задовольнити.

На адресу суду від Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області надійшов відзив на позовну заяву, у якому зазначено, що за результатами розгляду заяви позивачки про призначення пенсії по інвалідності, за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Львівській області прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії по інвалідності через відсутність необхідного стажу, який становить не менше 15 років. Не зараховані періоди зазначені у трудових книжках серії НОМЕР_1 від 29.10.1982 та НОМЕР_2 від 01.09.1981, оскільки прізвище власника трудових книжок не співпадає з паспортними даними позивачки, та періоди догляду за дітьми до досягнення ними трирічного віку згідно свідоцтв про народження НОМЕР_3 та НОМЕР_4 , оскільки в графі "мати" вказано ОСОБА_1 . На думку представника відповідача, позивачка не має права на пенсію по інвалідності з огляду на відсутність необхідного страхового стажу, передбаченого статтею 32 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", а тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю.

Також відповідачем заявлено клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з викликом (повідомленням) сторін. Враховуючи те, що дана справа є незначної складності, характер спірних правовідносин та предмет доказування не вимагають проведення судового засідання, в задоволенні клопотання суд відмовляє.

Від представника відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області надійшов відзив на позов, в якому відповідач вказує, що згідно поданих позивачкою документів, право на пенсійну виплату у позивачки відсутнє. Вік позивачки на дату звернення із заявою від 08.08.2023 про призначення пенсії за віком становив - 60 років 2 місяці 25 днів. Згідно поданих документів загальний (страховий) стаж позивачки становить 13 років 11 місяців 13 днів, що є недостатнім для призначення пенсії по інвалідності за нормами Закону № 1058, оскільки необхідно мати 15 років страхового стажу. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

ІІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

Ухвалою від 16.10.2023 суд відкрив провадження в цій адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Суд встановив, що 08.08.2023 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону №1058-IV.

До заяви про призначення пенсії позивачкою надано, зокрема, трудові книжки від серії НОМЕР_1 від 29.10.1982, серії НОМЕР_5 від 01.09.1981 та свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , серії НОМЕР_4 .

За принципом екстериторіальності, Рішенням головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області від 15.08.2023 № 46 відмовлено, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у призначенні пенсії за віком згідно заяви від 08.08.2023 у зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи, передбаченого статтею 26 Закону №1058-IV, про що позивачку повідомлено листом головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 30.08.2023 №2200-0216-8/80174.

До страхового стажу позивачки не враховано:

- періоди роботи згідно трудових книжок серії МТ №0210376 від 01.09.1981 та серії НОМЕР_1 від 29.10.1982, оскільки зазначено особу ОСОБА_1 (прізвище зазначено не вірно);

- період навчання згідно диплому серії НОМЕР_6 , оскільки зазначено особу ОСОБА_2 , документів щодо підтвердження зміни прізвища позивачкою не надано;

- періоди догляду за дітьми до виповнення ними трирічного віку згідно свідоцтв про народження серії НОМЕР_3 та серії НОМЕР_4 , оскільки в графі "мати" зазначено особу ОСОБА_1 (прізвище зазначено не вірно).

Згідно поданих документів та індивідуальних відомостей про застраховану особу страховий стаж позивачки становить 13 роки 11 місяців 13 днів (при необхідних 15 років), що недостатньо для призначення пенсії за віком.

Вважаючи такі дії пенсійного органу протиправними, позивач звернулася до суду з цим позовом.

ІV. ЗАКОНОДАВСТВО ТА ОЦІНКА СУДУ

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел врегульовано Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).

Відповідно до статті 8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (частина 1 статті 24 Закону №1058-IV).

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (частина 2 статті 24 Закону №1058-IV).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина 4 статті 24 Закону №1058-IV).

Отже, страховий стаж, набутий до впровадження системи персоніфікованого обліку, обчислюється на підставі документів згідно із законодавством, що діяло до набрання чинності Законом №1058-IV.

При цьому особливості призначення пенсій по інвалідності визначені розділом ІV Закону №1058-IV.

Так, відповідно до частини 1 статті 30 Закону №1058-IV пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 цього Закону.

Статтею 32 Закону №1058-IV передбачено, що особи, яким установлено інвалідність після досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, мають право на пенсію по інвалідності за наявності страхового стажу, зазначеного в абзаці першому частини першої статті 26 цього Закону.

Згідно абзацу першого частини першої статті 26 цього Закону визначено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

Відповідно до статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-XII (далі - Закон №1788-ХІІ) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок №637), основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Зі змісту рішення про відмову в призначенні пенсії від 15.08.2023 №46, однією з підстав для відмови в її призначенні слугувало незарахування до страхового стажу позивачки періодів її роботи згідно трудових книжок серії НОМЕР_5 від 01.09.1981 та серії НОМЕР_1 від 29.10.1982, оскільки зазначено особу ОСОБА_1 (прізвище в паспорті зазначено ОСОБА_1 ).

Надаючи оцінку таким доводам пенсійного органу, суд зауважує, що порядок ведення (внесення записів) до трудових книжок врегульовано Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, що затверджена наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України (далі - Інструкція №58).

Відповідно до пункту 2.4 Інструкції №58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилами чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Згідно з пунктом 2.6 Інструкції №58 у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.

Аналіз наведених положень дає підстави дійти обґрунтованого висновку, що обов`язок ведення трудових книжок покладено на роботодавців, тому неналежне ведення таких не може позбавити працівника права на соціальний захист, зокрема й на отримання пенсійних виплат.

Тому недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника.

Таким чином, доводи відповідача щодо незарахування до страхового стажу позивачки періодів її роботи, що зазначені у трудових книжках серії НОМЕР_5 від 01.09.1981 та серії НОМЕР_1 від 29.10.1982, є безпідставними.

Також в ході судового розгляду встановлено, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області від 15.08.2023 №46 до страхового стажу не зараховано періоди догляду за дітьми до досягнення ними трирічного віку у зв`язку з тим в документах, що підтверджують народження, в графі "мати" вказано ОСОБА_1 , замість ОСОБА_1 .

Надаючи оцінку даним твердженням відповідача, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до частини 4 статті 24 Закону №1058-ІV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до частини 3 статті 56 Закону № 1788-ХІІ до стажу роботи зараховується також час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми, але не довше ніж до досягнення кожною дитиною 3-річного віку.

Згідно з частиною 2 статті 181 Кодексу законів про працю України відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустка без збереження заробітної плати зараховуються як до загального, так і до безперервного стажу роботи і до стажу роботи за спеціальністю.

Відповідно до пункту 11 Порядку №637 час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми встановлюється на підставі: свідоцтва про народження дитини або паспорта (у разі смерті дитини - свідоцтва про смерть); документів про те, що до досягнення дитиною 3-річного віку мати не працювала.

Наведені норми дозволяють дійти висновку, що час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми до досягнення ними трирічного віку зараховується до страхового стажу та встановлюється на підставі свідоцтва про народження дитини або паспорта (у разі смерті дитини - свідоцтва про смерть) та документів про те, що до досягнення дитиною 3-річного віку мати не працювала.

Таким чином, відмова в зарахуванні до страхового стажу ОСОБА_1 періодів, у якому вона здійснювала догляд за дітьми до досягнення ними трирічного віку є протиправною.

Підсумовуючи все вищевикладене, суд дійшов висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області від 15.08.2023 №46. є протиправним та підлягає скасуванню.

Обираючи належний спосіб захисту порушеного права позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи зазначені у трудових книжках серії НОМЕР_1 від 29.10.1982 та НОМЕР_2 від 01.09.1981 та періоди догляду за дітьми до досягнення ними трирічного віку згідно свідоцтв про народження НОМЕР_3 та НОМЕР_4 .

При цьому, відповідно до пункту 4 частини 2 статті 245 КАС України, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти рішення про зобов`язання відповідача вчинити певні дії.

У випадку, коли поданих доказів достатньо для того, щоб зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти те чи інше рішення чи утриматись від вчинення певних дій суд вправі обрати такий спосіб захисту порушеного права. При цьому, спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Щодо вимоги призначити ОСОБА_1 , з 08.08.2023 пенсію по інвалідності відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", суд зазначає, що, обираючи спосіб захисту порушеного права, необхідно зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З практики Європейського суду витікає наступне: в національному праві має бути передбачено засіб правового захисту від довільних втручань органів державної влади в права, гарантовані Конвенцією. Будь-яка законна підстава для здійснення дискреційних повноважень може створити юридичну невизначеність, що є несумісною з принципом верховенства права без чіткого визначення обставин, за яких компетентні органи здійснюють такі повноваження, або, навіть, спотворити саму суть права. Отже, законом повинно з достатньою чіткістю бути визначено межі дискреції та порядок її здійснення, з урахуванням легітимної мети певного заходу, аби убезпечити особі адекватний захист від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Конкретна норма закону повинна містити досить чіткі положення про рамки і характер здійснення відповідних дискреційних повноважень, наданих органам державної влади. У разі, якщо ж закон не має достатньої чіткості, повинен спрацьовувати принцип верховенства права.

Відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", призначення, розрахунок, нарахування та виплата пенсії здійснюється органами Пенсійного фонду України, тобто, в даному випадку відповідач має виключну компетенцію щодо призначення позивачу пенсії.

Суд зазначає, що, зобов`язавши пенсійний орган врахувати до стажу роботи спірні періоди роботи позивача в подвійному розмірі до стажу, суд не може зобов`язати призначити пенсію, оскільки саме на пенсійний орган покладено обов`язок обрахування стажу роботи особи та встановлення всіх необхідних умов для призначення пенсії.

На підставі викладеного вище, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні цієї частини позовних вимог.

Частиною 2 статті 9 КАС України врегульовано, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Пунктом 10 частини другої статті 245 КАС України передбачено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

З урахуванням наведеного, а також дискреції пенсійного органу в питаннях призначення та нарахування пенсії, суд з метою ефективного захисту права позивача на пенсію по інвалідності вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повторно розглянути заяву позивача від 08.08.2023 про призначення пенсії по інвалідності, з урахуванням висновків суду.

Згідно з частиною першою статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (стаття 90 КАС України).

З урахуванням викладеного вище, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

позов ОСОБА_1 до Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області від 15.08.2023 №46 щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії по інвалідності.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи, зазначені у трудових книжках серії НОМЕР_1 від 29.10.1982 та НОМЕР_2 від 01.09.1981 та періоди догляду за дітьми до досягнення ними трирічного віку згідно свідоцтв про народження НОМЕР_3 та НОМЕР_4 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 08.08.2023 про призначення пенсії по інвалідності відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з урахуванням висновків суду в цій справі.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 12 грудня 2023 року

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_7 )
Відповідач:Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Гната Чекірди, 10, м. Хмельницький, Хмельницька обл., Хмельницький р-н, 29013 , код ЄДРПОУ - 21318350) Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, Львівська обл., Львівський р-н, 79016 , код ЄДРПОУ - 13814885)

Головуючий суддя В.В. Матущак