Справа № 520/5265/22
Суддя: Тітов О.М.
Дата ухвалення: 2023-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2023 року № 520/5265/22

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Тітова О.М.,

за участю секретаря судового засідання - Бойко В.О.,

представника позивача - Шльонських Олени Миколаївни,

представника відповідача - Іващенка Олександра Олександровича,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання поновити на посаді, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції (вул. Федора Ернста, буд. 3,м. Київ, 03048, ), Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (вул. Шевченка, буд. 315 А, м. Харків, 61033, ) з позовом, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просить суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ № 319 від 27.05.2022р. начальника Департаменту патрульної поліції Національної поліції України в частині застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення позивача зі служби в поліції;

- визнати протиправним та скасувати наказ № 831 о/с від 07.06.2022р. начальника Департаменту патрульної поліції Національної поліції України в частині звільнення позивача зі служби в поліції;

- зобов`язати Департамент патрульної поліції Національної поліції України поновити позивача на службу в поліцію на посаді інспектора взводу № 1 роти № 6 батальйону № 3 УПП в Харківській області ДПП.

- Стягнути з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу з 07.06.2022 до дня поновлення на посаді.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що спірні накази про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та звільнення зі служби є протиправними та просив їх скасувати.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 25.07.2022 відкрито у спрощеному позовному провадженні

Цією ж ухвалою відповідачу запропоновано у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання ухвали про відкриття провадження у справі подати суду відзив на позовну заяву разом з усіма доказами, що обґрунтовують доводи, які в ньому наведені або заяву про визнання відзиву та надати суду докази надіслання (подання) копії відзиву іншим учасникам справи. Копія ухвали про відкриття провадження у даній справі отримана відповідачем, що підтверджується матеріалами справи.

Представник відповідача 25.08.2022 подав відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог, з підстав їх необґрунтованості та недоведеності. При цьому, вказує, що дисциплінарна комісія у даному конкретному випадку обставини діяння позивача з`ясувала повно та оцінила правильно, вчинений поліцейським проступок кваліфікувала правильно, норми закону визначила як належні, зміст норми права витлумачила відповідно до їх дійсної суті, а відтак, забезпечила дотримання процедури притягнення особи до відповідальності, тому підстави для скасування оскаржуваних наказів відсутні.

Від представника позивача 22.09.22 надійшли до суду додаткові пояснення.

Ухвалою від 06.10.2022 суд перейшов до стадії підготовчого провадження у порядку загального позовного провадження по справі №520/5265/22 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання поновити на посаді.

Протокольною ухвалою, зважаючи на другу неявку позивача у судове засідання без поважних причин, позовну заяву ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання поновити на посаді - залишено без розгляду.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 29.05.2023 А/с позивача задоволено, ухвалу ХОАС від 25.10.2022 про залишення без розгляду позовної заяви - скасовано. Справу №520/5265/22 направлено до Харківського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду, справа надійшла до судді Тітова О.М. 21.07.2023.

В рамках підготовчого провадження від позивача 22.08.23 надійшла заява про збільшення позовних вимог та 14.09.23, через канцелярію суду, надано відповідь на відзив.

Представником відповідача до суду надані 26.09.23 заперечення на відповідь на відзив.

Від представників сторін також долучені до матеріалів клопотання про виклик свідків.

Протокольною ухвалою суду від 03.10.2023 закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті.

У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на мотиви та доводи, викладені у позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти позовних вимог повністю, посилаючись на мотиви та доводи, викладені у відзиві на позовну заяву.

Розглянувши надані сторонами документи, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представників сторін, Харківський окружний адміністративний суд встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 проходив службу в Управлінні патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції.

Відповідно до указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №64/2022 в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався та триває і надалі.

В період з 24 лютого по час розгляду даної справи в Харкові та області відбуваються активні бойові дії.

Судом встановлено, що особовий склад Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції був негайно викликаний до місця дислокації та залучений до виконання завдань територіальної оборони міста Харкова.

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначає, що позивачем було допущено грубе порушення службової дисципліни інспектора взводу №1 роти №6 батальйону №3 УПП в Харківській області ДПП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 , що виразилось у невиході на службу без поважних причин з 01.03.22 до 12.03.22 та з 20.05.22 до 25.05.22. Дані обставини були досліджені в межах службового розслідування на підставі наказу ДПП №579 від 14.05.2022 «Про призначення службового розслідування, утворення дисциплінарної комісії та відсторонення від виконання службових обов`язків». Висновок службового розслідування затверджено 26.05.2022. За наслідками проведення службового розслідування наказом ДПП від 27.05.2022 №319 «Про застосування до працівників УПП в Харківській області ДПП дисциплінарних стягнень» до ОСОБА_1 було застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби. Наказом ДПП №831 о/с від 07.06.2022 відповідно до пункту 6 частини 1 статті 77 ЗУ «Про національну поліцію позивача звільнено зі служби в поліції.

Додатково відповідачем зазначено, що позивача було неодноразово поінформовано засобами електронної комунікації від 14.05.22 №305з/41/14/02-2022 та направлено виклик про необхідність прибуття о 10-00 18.05.2022 для надання пояснень в рамках службового розслідування. Позивач на виклик на службу не прибув. Пояснень не надавав. Також, позивачу доведено засобами електронної комунікації до ознайомлення наказ ДПП про звільнення від 07.06.2022 №831 о/с.

Не погоджуючись з оскаржуваними наказами відповідача, позивач звернувся з даною позовною заявою до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Правовідносини з приводу проходження публічної служби в поліції врегульовані приписами Закону України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 508-VIII, а також Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII (далі - Статут).

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України "Про Національну поліцію", Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Частиною 1 ст. 2 Закону України "Про Національну поліцію" передбачено, що завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: 1) забезпечення публічної безпеки і порядку; 2) охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; 3) протидії злочинності; 4) надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.

Крім того, п. 24 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що до повноважень поліції віднесено забезпечення та здійснення заходів правового режиму воєнного стану.

Також, за п. 34 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію", повноваженням поліції є здійснення у взаємодії зі Збройними Силами України, Національною гвардією України, Державною прикордонною службою України, Державною спеціальною службою транспорту, Службою безпеки України боротьби з диверсійно-розвідувальними силами агресора (противника) та не передбаченими законами України воєнізованими або збройними формуваннями.

Згідно з п. 2 ст. 24 Закону України "Про Національну поліцію", у разі виникнення загрози державному суверенітету України та її територіальної цілісності, а також у ході відсічі збройної агресії проти України органи та підрозділи, що входять до системи поліції, відповідно до законодавства України беруть участь у виконанні завдань територіальної оборони, забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості.

Згідно ст. 6 цього Закону, поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст. 12 Закону України "Про Національну поліцію", поліція забезпечує безперервне та цілодобове виконання своїх завдань. Кожен має право в будь-який час звернутися за допомогою до поліції або поліцейського. Поліція не має права відмовити в розгляді або відкласти розгляд звернень стосовно забезпечення прав і свобод людини, юридичних осіб, інтересів суспільства та держави від протиправних посягань з посиланням на вихідний, святковий чи неробочий день або закінчення робочого дня.

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію", поліцейський зобов`язаний, зокрема, неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського (п. 1 ч. 1 ст. 18); професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва (п. 2 ч. 1 ст. 18); поважати і не порушувати прав і свобод людини (п. 3 ч. 1 ст.18).

Положеннями ч. 2 ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліцейський на всій території України незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу доби в разі звернення до нього будь-якої особи із заявою чи повідомленням про події, що загрожують особистій чи публічній безпеці, або в разі безпосереднього виявлення таких подій зобов`язаний вжити необхідних заходів з метою рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, і повідомити про це найближчий орган поліції.

Частиною 1 ст. 64 Закону України "Про Національну поліцію" передбачено, що особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту: "Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки".

Таким чином, інститут Присяги працівника поліції призначений забезпечити зразкове та бездоганне дотримання поліцейським закону як у повсякденній службовій, так і позаслужбовій (приватній) діяльності.

При цьому, ч. 2 ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію" інститут Присяги працівника поліції забезпечує необхідність виконання завдань поліції безперервно та незалежно від дії будь-яких факторів, адже жодних виключень із загального правила законом не передбачено.

В умовах запровадження в Україні правового режиму воєнного стану у зв`язку із збройною агресією ворога інститут Присяги працівника поліції призводить до набуття публічними інтересами суспільства беззаперечного пріоритету над будь-якими приватними власними інтересами поліцейського, унеможливлює як легальне пасивне знаходження діючого поліцейського на тимчасово окупованій ворогом території Держави поза межами: випадку полону, випадку постійного позбавлення свободи пересування, випадку виконання спеціального службового завдання, випадку настання стану розладу здоров`я до рівня нездатності вчинення збройного спротиву ворогу, випадку залучення у русі опору (оскільки усі форми протилежної поведінки людини є за суттю, змістом та спрямованістю - ухиленням від несення поліцейської служби), так і правомірну відсутність поліцейського на роботі чи на робочому місці без поважних причин (оскільки усі форми протилежної поведінки людини також є за суттю, змістом та спрямованістю - ухиленням від несення поліцейської служби).

Обставина відсутності діючого поліцейського на службі під час дії запровадженого режиму воєнного стану об`єктивно вимагає від керівника такого поліцейського вжиття організаційно-правових заходів, спрямованих на з`ясування як дійсних причин відсутності поліцейського за місцем дислокації територіального органу чи підрозділу Національної поліції, так і місця фізичного знаходження поліцейського, адже не виключає ймовірності настання випадку свідомого (за власною вільною волею) або вимушеного (під загрозою позбавлення життя, ушкодження здоров`я тощо) використання таким поліцейським практичних знань, умінь, навичок, знарядь, однострою, суспільних зв`язків проти інтересів України.

У такому випадку, втрата достовірної комунікації із відсутнім поліцейським у поєднанні із відсутністю документально підтверджених поважних причин невиконання поліцейським завдань Національної поліції України за місцем несення служби (наказ про відрядження, дозвіл про вибуття до іншої адміністративно-територіальної одиниці у службових цілях тощо) зумовлює правомірність прийняття рішення керівника органу Національної поліції України про припинення проходження громадянином України служби у лавах Національної поліції України, адже нівелює усі ризики стану вимушеної необізнаності суб`єкта владних повноважень в аспекті захисту публічних інтересів суспільства на збереження державного суверенітету України та недоторканність територіальної цілісності України.

Згідно з п. 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України 09.11.2016 № 1179, під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами; неухильно дотримуватись антикорупційного законодавства України, обмежень, пов`язаних зі службою в Національній поліції України, визначених Законами України «Про Національну поліцію», «;Про запобігання корупції» та іншими актами законодавства України.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Статуту, службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Відповідно до ч. 3 ст. 1 Статуту, до змісту службової дисципліни також віднесено такі обов`язки поліцейського як: 1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; 2) знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; 3) поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; 4) безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; 5) вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника; 6) утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; 7) утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини; 8) знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку; 9) підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень; 10) берегти службове майно, забезпечувати належний стан зброї та спеціальних засобів; 11) поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень; 12) дотримуватися правил носіння однострою та знаків розрізнення; 13) сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції; 14) під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.

В свою чергу, коло обов`язків поліцейського та предмет службової дисципліни охоплює також і виконання повноважень поліції, прямо передбачених у ст.ст. 2, 12, 23, 24 Закону України "Про Національну поліцію".

Протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції, у розумінні ч. 1 ст. 12 Статуту визнається дисциплінарним проступком.

Отже, до ознак дисциплінарного проступку поліцейського належать: 1) недотримання вимог чинних нормативно-правових актів; 2) недотримання Присяги працівника поліції; 3) невиконання наказів керівників; 4) неналежний рівень знань положень нормативно-правових актів та змісту власних функціональних обов`язків за посадою; 5) не виявлення поваги до прав, честі і гідності людини, не утримання від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини; 6) ненадання допомоги та не запобігання вчиненню правопорушень; 7) не вжиття заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського із одночасним інформуванням про це безпосереднього керівника; 8) не утримання від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки; 9) не утримання від дій, що підривають авторитет Національної поліції України; 10) недотримання правил внутрішнього розпорядку; 11) невиконання заходів безпеки у службовій діяльності; 12) незабезпечення належного рівня власної професійної підготовки (кваліфікації); 13) неналежне ставлення до збереження службового майна, незабезпечення належного стану зброї та спеціальних засобів; 14) не виявлення поваги до честі і гідності інших поліцейських і працівників поліції, не надання допомоги іншим поліцейським, не стримування інших поліцейських від вчинення правопорушень; 15) не дотримання правил носіння однострою та знаків розрізнення; 15) не сприяння керівникові в організації дотримання службової дисципліни, не інформування керівника про будь-які порушення службової дисципліни; 16) перебування на службі у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння; 17) порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських; 18) скоєння вчинків, що підривають авторитет поліції; 19) невжиття заходів із забезпечення безперервного та цілодобового захисту суверенітету України і територіальної цілісності України, виконання завдань поліції і реалізації повноважень поліції з метою відсічі збройної агресії ворога проти України; 20) невиконання повноважень Національної поліції, визначених у ст.ст. 2, 12, 23, 24 Закону України "Про Національну поліцію".

З метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків ч. 2 ст. 14 Статуту передбачено проведення службового розслідування, під яким, відповідно до ч. 1 ст. 14 цього ж Статуту, розуміється діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Процедури та механізми функціонування дисциплінарних комісій в органах та підрозділах Національної поліції України визначені приписами Положення про дисциплінарні комісії в Національній поліції України (затвердженого наказом МВС України від 07.11.2018 № 893, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28.11.2018 за № 1356/32808; далі - Положення № 893).

Відповідно до п. 3 розділу І Положення № 893, дисциплінарна комісія утворюється у складі не менше трьох осіб, з яких визначається голова дисциплінарної комісії. У разі призначення службового розслідування за відомостями про скоєння поліцейським дисциплінарного проступку, що потребує значного обсягу дій, зокрема опитування великої кількості поліцейських та інших осіб, витребування та аналізу значного обсягу матеріалів, уповноважений керівник може призначати заступника голови дисциплінарної комісії. Головою дисциплінарної комісії, утвореної в поліції, може бути лише поліцейський.

Згідно з п. 10 розділу І Положення № 893, забороняється включати до складу дисциплінарної комісії осіб, які є підлеглими поліцейського, щодо якого призначено службове розслідування, осіб, які сприяли вчиненню або приховуванню дисциплінарного проступку, та осіб, заінтересованих у результатах розслідування.

Судом встановлено, що позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення із служби в поліції за вчинення дисциплінарного проступку, що виразився у відсутності на службі без поважних причин з 01.03.22 до 12.03.22 та з 20.05.22 до 25.05.22 в умовах воєнного стану.

У ході судового розгляду встановлено, що період відсутності позивача на службі без поважних причин з 01.03.22 до 12.03.22 вже був предметом дослідження службового розслідування від 16.03.22 призначеного наказом ДПП №110. Притягнуто до дисциплінарної відповідальності у формі звільнення на підставі наказу ДПП від 16.03.2022 №626 о/с.

Разом з тим, наказом ДПП №785 о/с від 13.05.22 ОСОБА_1 поновлено на посаді та зобов`язано 14.05.2022 прибути на службу для виконання своїх службових обов`язків.

Повідомлення здійснювались засобами електронної комунікації за допомогою мобільного дзвінка на телефонний номер позивача та шляхом надсилання електронних листів зі скан копіями витягу з наказу ДПП №785 о/с від 13.05.22 через мессенджер Telegram. Також було надіслано за місцем реєстрації поштове відправлення лист про поновлення на службу в поліції.

ОСОБА_1 на службовий виклик не прореагував, на службу не прибув.

14.05.22 та 19.05.22 шляхом надсилання електронних листів через мессенджер Telegram позивачу було направлено виклик в межах службового розслідування на підставі наказу ДПП від 14.05.22 №579 для надання пояснень.

Проте, ОСОБА_1 на службовий виклик не прореагував, на службу не прибув.

Про відсутність позивача на службі складено акти від 20.05.22, 21.05.22, 22.05.22, 23.05.22, 24.05.22 та від 25.05.22.

В ході службового розслідування були відібрані пояснення співробітників УПП в Харківській області ДПП: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ..

З пояснень встановлено, що ОСОБА_1 в період з 01.03.22 до 12.03.22 спочатку здійснював евакуацію своєї родини до Херсонської області, в подальшому перебував у місті Дніпро.

Суд зазначає, що позивачем в позовній заяві також не заперечується та обставина, що він з 20.05.22 до 25.05.22 був відсутній на службі.

В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження поважності відсутності позивача на службі.

Окрім того, за клопотанням сторін судом допитано в якості свідків: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ..

З показань свідка позивача ОСОБА_6 судом встановлено таке.

Особовий склад Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції був негайно викликаний до місця дислокації та залучений до виконання завдань територіальної оборони міста Харкова, здійснював цілодобове несення служби. Після 06.03.22 командир роти надав наказ здійснити евакуацію родин. Чітких наказів щодо бойових завдань не отримували мали загальну вказівку нести службу, здійснювати патрулювання з метою підтримання громадського порядку, супроводження гуманітарних вантажів до бомбосховищ розташованих в метро. З 21.05.22 до 26.05.22 позивач перебував з родиною за межами області.

З показань свідка відповідача ОСОБА_5 судом встановлено таке.

Особовий склад було повідомлено про поновлення на посадах. Оповіщення здійснювалось з урахуванням ситуаційної оперативності в умовах воєнного стану через робочі чати в мессенджерах або особисто. Робочі чати функціонували задовго до початку воєнного стану. ОСОБА_1 перебував серед учасників чатів. Актуальну інформацію про розстановки особового складу доносились особисто перед всім складом та дублювались у робочі чати. За всі роки служби ОСОБА_1 не висловив незгоди з таким способом оперативного інформування.

Як було встановлено дисциплінарною комісією, та не спростовано під час розгляду справи, позивач був відсутній на службі 20.05.22 до 25.05.22 без поважних причин.

Суд враховуючи вказане, зазначає, що відповідно до приписів ч.1 ст.64 Закону №580-VIII визначено, що особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту: "Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки".

Присяга поліцейського зобов`язує вірно служити, дотримуватися законодавства, поважати права людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського. Авторитет поліції багато в чому пов`язується з авторитетом поліцейського, оцінкою його поведінки як у професійній сфері, так і поза межами його професійної (службової) діяльності. Поліцейський повинен докладати всіх зусиль, щоб, на думку розсудливої, законослухняної та поінформованої людини, його поведінка була бездоганною.

Суд наголошує на обставинах того, що інститут Присяги поліцейського сам по собі призначений забезпечити дотримання публічним службовцем - поліцейським закону як у повсякденній службовій, так і позаслужбовій (приватній) діяльності.

При цьому, у кореспонденції з частиною другою статті 18 Закону №580-VIII інститут присяги поліцейського забезпечує необхідність виконання завдань поліції незалежно від дії будь-яких факторів, адже жодних виключень із загального правила законом не передбачено.

З огляду на системний аналіз правових норм, що стосуються спірного питання, вбачається, що в основі поведінки поліцейського закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки. Працівники поліції повинні діяти на підставі та у межах повноважень, у спосіб, що визначений законодавством. Вони повинні усвідомлювати значимість своєї місії, їх поведінка повинна зміцнювати та підтримувати довіру суспільства до Національної поліції України. Поліцейські зобов`язані демонструвати і пропагувати високі стандарти поведінки, у зв`язку з чим добровільно беруть на себе більш істотні обмеження, пов`язані з дотриманням етичних норм як у поведінці під час виконання службових обов`язків, так і в поведінці у побуті. Дотримання бездоганної поведінки і безумовне виконання вимог чинного законодавства є обов`язком для кожного поліцейського незалежно від займаної посади, спеціального звання та місцеперебування.

Водночас, суд зазначає, що відповідно до пункту 24 постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику розгляду судами трудових спорів" від 06.11.1992 №9 прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого часу, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин.

Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 07.03.2019 по справі №819/736/18 та у постанові від 05.03.2020 по справі №815/4478/16 в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, порушення яких утворює факт порушення Присяги. Під порушенням Присяги працівника поліції слід розуміти скоєння працівником поліції проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

Стосовно доводів позивача про повторне притягнення останньої до дисциплінарної відповідальності за вчинення одного проступку суд зазначає наступне.

Під час розгляду справи встановлено, що наказом Управління патрульної поліції в Харківській області ДПП "Про призначення службового розслідування та утворення дисциплінарної комісії" від 16.03.2022 №110 за фактом можливого порушення, зокрема позивачем, службової дисципліни, що виразилась у невиході на службу без поважних причин з 01.03.22 до 12.03.22 було проведене службове розслідування, за результатами якого прийнято рішення про застосування дисциплінарного до позивача стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції.

В той же час, судом встановлено, що зазначені накази були скасовані наказом ДПП від ДПП №785 о/с від 13.05.22, що свідчить про відсутність підстав вважати, що у такому випадку позивач притягався до дисциплінарної відповідальності.

При цьому, суд наголошує, що зазначені накази, як встановлено під час розгляду справи не було покладено відповідачем в основу притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, яке останнім оскаржується в рамках розгляду даної справи.

Відтак, у суду відсутні підстави вважати зазначені доводи позивача обґрунтованими та доведеними.

Суд критично ставиться до тверджень позивача щодо неможливості прибути на службу, з огляду на необхідність перебування з дитиною з переломом кінцівки у лікарні в іншій області, оскільки ані під час службового розслідування, ані під час судового розгляду справи позивач не було надано жодних пояснень чи доказів того, що, окрім нього (працівника поліції), жодна інша особа, член родини, зокрема, не міг забезпечити належного піклування за дитиною.

При цьому, слід зауважити, що, як вказувалось вище, 25.02.2022 керівництвом УПП в Харківській області ДПП було доведено до відома працівників про можливість виїзду до міста Дніпра. Тобто, керівництво УПП в Харківській області ДПП було забезпечено та погоджено особовому складу евакуацію своїх родин до міста Дніпра, яке на той час було безпечним місцем, але позивач не скористався такою можливістю прямуючи до Херсонської області. Жодних пояснень з цього приводу не надав.

Відповідно до ч. 8 ст. 19 Статуту, під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Зі службової характеристики від 18.05.2022 ОСОБА_1 допускає часткове невиконання наказів, не проявляє ініціативи на службі, схильний говорити недостовірну інформацію з метою уникнення проявів непрофесійності своїх дій, схильний до порушень службової дисципліни.

Слід зазначити, що діяльність поліцейського має відповідати не тільки положенням Конституції і чинного законодавства, а й моральним принципам і нормам. При цьому, етичний кодекс, яким поліцейські повинні керуватися, не просто спирається на загальноприйняту мораль, а й конкретизує її вимоги відповідно до специфіки службової діяльності, неординарних обов`язків і повноважень, що покладаються на них. Поведінка поліцейського має відповідати очікуванню громадськості й забезпечувати довіру суспільства та громадян до поліції не тільки під час виконання службових обов`язків, а й у повсякденному житті. Працівник поліції має усвідомлювати, що займана посада є виявом довіри народу, стверджувати та відстоювати честь і гідність свого звання, несучи відповідальність перед державою і суспільством та вживати заходів задля підвищення авторитету і позитивного іміджу органів поліції.

Відповідна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 22.07.2020 року у справі № 804/8515/17.

Загальновідомими є обставини того, що 24.02.2022 був розпочатий акт безпосередньої збройної військової агресії російської федерації проти України поза межами окремих районів Луганської області України та Донецької області України, а Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 на всій території України було введено правовий режим воєнного стану.

Тому, з указаної календарної дати усі військові формування України та правоохоронні органи України (у тому числі і органи та підрозділи Національної поліції України), а також окремі співробітники згаданих суб`єктів владних повноважень, у силу ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст.ст. 12, 23, 24 Закону України «Про Національну поліцію», повинні були безвідносно до наявності або відсутності події отримання окремих наказів безпосередніх чи прямих керівників докладати власних зусиль для забезпечення безперервного та цілодобового захисту суверенітету України і територіальної цілісності України, для забезпечення виконання завдань поліції і реалізації повноважень поліції з метою відсічі збройної агресії ворога проти України, що виключало можливість обрання пасивної форми поведінки за виключенням випадку виконання особистого спеціального службового завдання, випадку виконання чіткого та однозначного наказу військово-політичного керівництва України у цілях збереження людських ресурсів задля продовження боротьби проти військової агресії, випадку знаходження у безпорадності стані у медичному закладі.

Суд зазначає, що в Україні як у правовій державі, де проголошена дія верховенства права та найвищою соціальною цінністю є людина, згідно зі ст.ст. 1, 3, 8, ч. 2 ст. 19, ч. 1 ст. 68 Конституції України, усі без виключення суб`єкти права зобов`язані дотримуватись існуючого правового порядку, утримуючись від використання права на зловживання таким правом, а суб`єкти владних повноважень додатково обтяжені ще й обов`язком виконувати покладені законом завдання виключно у порядку та у спосіб, які визначені вимогами законодавства.

Таким чином, працівник поліції, який в умовах воєнного стану фактично самовільно покинув місце несення служби та/або самоусунувся від виконання службових обов`язків, безумовно порушує службову дисципліну.

Верховний Суду у постанові від 22.05.2020 по справі №825/2328/16 дійшов висновку, що порушення процедури прийняття рішення суб`єктом владних повноважень саме по собі може бути підставою для визнання його протиправним та скасування у разі, коли таке порушення безпосередньо могло вплинути на зміст прийнятого рішення.

Певні дефекти адміністративного акта можуть не пов`язуватись з його змістом, а стосуватися процедури його ухвалення. У такому разі можливі дві ситуації: внаслідок процедурного порушення такий акт суперечитиме закону (тоді акт є нікчемним), або допущене порушення не вплинуло на зміст акта (тоді наслідків для його дійсності не повинно наставати взагалі).

Отже, саме по собі порушення процедури прийняття акта не повинно породжувати правових наслідків для його дійсності, крім випадків, прямо передбачених законом.

Виходячи із міркувань розумності та доцільності, деякі вимоги до процедури прийняття акта необхідно розуміти не як вимоги до самого акта, а як вимоги до суб`єктів владних повноважень, уповноважених на їх прийняття.

Так, дефектні процедури прийняття адміністративного акта, як правило, тягнуть настання дефектних наслідків. Разом із тим, не кожен дефект акта робить його неправомірним.

Стосовно ж процедурних порушень, то в залежності від їх характеру такі можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність акта, а в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальні, взагалі не впливають на його дійсність.

Отже, ключовим питанням при наданні оцінки процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, є співвідношення двох базових принципів права: протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків і, на противагу йому, принцип формальне порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення.

Межею, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови дотримання ним передбаченої законом процедури його прийняття.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.04.2020 у справі № 813/1790/18.

Протягом всього періоду служби в поліції відомості щодо необхідності несення служби, накази та вказівки керівництва постійно доводилися особовому складу УПП в Харківській області ДПП у найбільш доступний та швидкий спосіб, а саме засобами електронної комунікації.

Жодної незгоди з таким способом доведення службової інформації позивач не висловлював.

До суду позивач не надав жодних доказів обставин, які б могли вплинути на прийняття оскаржуваних рішень. Поведінка позивача протягом березня травня 2022 свідчить про його невідповідальне ставлення до присяги поліцейського, посадових обов`язків та статусу поліцейського загалом.

Формальні неточності в процедурі прийняття рішення (службового розслідування) відповідачем не спростовують конкретного факту порушення позивачем службової дисципліни.

За таких обставин, суд дішов висновку, що накази № 319 від 27.05.2022р. начальника Департаменту патрульної поліції Національної поліції України в частині застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення позивача зі служби в поліції та № 831 о/с від 07.06.2022р. начальника Департаменту патрульної поліції Національної поліції України в частині звільнення зі служби в поліції ОСОБА_1 прийняті правомірно, відтак не підлягають скасуванню.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Рзподіл судових витрат здіснюється на підставі положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції (вул. Федора Ернста, буд. 3,м. Київ, 03048, ), Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (вул. Шевченка, буд. 315 А, м. Харків, 61033, ) про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання поновити на посаді - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 15.12.23р.

Суддя Тітов О.М.