Справа № 440/16705/23
Суддя: І.С. Шевяков
Дата ухвалення: 2023-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2023 року м. ПолтаваСправа № 440/16705/23

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Шевякова І.С. розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Позовні вимоги:

визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Полтавській області щодо незарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи з 06.06.1985 по 16.03.1987 роки;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та прийняти відповідне рішення, зарахувавши до страхового стажу періоди роботи відповідно до трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 та зарахувати до страхового стажу період роботи з 06.06.1985 по 16.03.1987.

Під час розгляду справи суд

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі також позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (далі також відповідач-1, ГУ ПФУ в Полтавській області), про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 13.11.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, а також призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні); залучено до участі у справі у якості другого відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі також відповідач-2, ГУ ПФУ в Дніпропетровській області).

Аргументи учасників справи

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зі заявою та трудовою книжкою для призначення пенсії. На думку ОСОБА_1 , вона мала відповідний стаж та вік, необхідні для призначення пенсії. Для призначення пенсії разом зі заявою ОСОБА_1 надала трудову книжку із наявними записами про період роботи. За результатами розгляду документів, доданих до заяви, відповідач до страхового стажу, крім іншого, не зарахував періоди роботи позивача згідно з трудовою книжкою з 06.06.1985 по 16.03.1987, оскільки не читається печатка після звільнення.

Нечіткість відбитку (якому вже більш ніж 35 років) печатки, якою засвідчено звільнення позивача 16.03.1987 року (Наказ №19 від 18.03.1987 р., номер запису у трудовій книжці 5), не може бути розцінена відповідачем як відсутність запису в трудовій книжці в цілому та не дає права пенсійному фонду не враховувати до страхового стажу період роботи з 06.06.1985 по 16.03.1987 роки. Як наслідок, не дає права позбавляти позивача його законного права на соціальний захист, гарантований державою.

На думку позивача, ОСОБА_1 надала до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області усі необхідні документи, передбачені Законом України "Про пенсійне забезпечення" та Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, однак відповідачем-2 протиправно відмовлено у призначенні пенсії.

Позивач наголошувала, що у поданому позові оскаржуються дії відповідача лише в частині незарахування періодів роботи з 06.06.1985 по 16.03.1987 роки.

Відповідач-1 позов не визнав, у поданому 06.12.2023 відзиві зазначав, що за принципом екстериторіальності заяву позивача було розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та прийнято відмовне рішення від 19.09.2023 №30, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

Отже, в контексті спірних правовідносин ГУ ПФУ в Полтавській області не є належним відповідачем, оскільки відповідачем-1 не розглядалися подані позивачем документи на предмет визначення права на пенсію, а відтак не приймалося рішень та не вчинялося дій відносно позивача, в розумінні припису статті 19 Конституції України, які можуть бути оскаржені до суду.

Відповідач-2 правом подання відзив на позов не скористався, копію ухвали з пропозицією подання відзиву отримав 14.11.2023 в свій електронний кабінет /а.с. 9/.

Справа розглядається у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження на підставі пункту 2 частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, суд дійшов наступних висновків.

Обставини справи, встановлені судом

13.09.2023 ОСОБА_1 звернулася до відділу обслуговування громадян №6 Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавської області зі заявою про призначення пенсії за віком та надала пакет документів, перелік яких зазначений у розписці-повідомленні, доданої до заяви.

16.03.2021 за №339/35961 в Міністерстві юстиції України зареєстровано постанову правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 №25-1, якою затверджено зміни до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженому постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 №13-1).

Пунктом 4.2 розділу ІV Порядку №22-1 передбачено можливість застосування екстериторіального призначення та перерахунку пенсій.

З урахуванням принципу екстериторіальності заяву та документи ОСОБА_1 було передано на розгляд ГУПФУ в Дніпропетровській області та прийнято рішення від 19.09.2023 №30 про відмову у призначенні пенсії за віком, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

У рішенні встановлено, що необхідний пенсійний вік становить 60 років, необхідний страховий стаж згідно статті 26 Закону України Пенсійний "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" не менше 30 років з 01 січня по 31 грудня 2023 року.

Страховий стаж особи становить 29 років 0 місяців 2 дні.

Результати розгляду документів, доданих до заяви: за доданими документами до страхового стажу не зараховані періоди:

- 06.06.1985 по 16.03.1987- не читається печатка після звільнення;

- період догляду за дитиною до 3-х років ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки в свідоцтві про народження відсутній запис про отримання паспорта, інших даних про дитину відсутні.

25.09.2023 ОСОБА_1 повторно звернулася до відділу обслуговування громадян №6 Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавської області із заявою про призначення пенсії за віком та надала пакет документів, перелік яких зазначений у розписці-повідомленні.

За принципом екстериторіальності вказану заяву було розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та прийнято рішення про призначення пенсії від 09.10.2023.

Однак, пенсію призначено без урахування страхового стажу ОСОБА_1 за період з 06.06.1985 по 16.03.1987.

Не погодившись із відмовою у зарахуванні до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи з 06.06.1985 по 16.03.1987 роки , позивач звернулася до суду за захистом своїх прав.

Норми права, які підлягають застосуванню

Відповідно до частин першої та другої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Положеннями статті 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики ЄСПЛ. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

Відповідно до частини 3 статті 22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 року (далі Закон №1058-IV), пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Згідно частини першої статті 26 Закон №1058-IV, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років.

Частиною четвертою статті 24 Закону №1058-IV передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно статті 56 Закону України від 05.11.1991 №1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон №1788-ХІІ) передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Відповідно до статті 62 Закону №1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно пункту 2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58 (далі - Інструкція № 58) до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Відповідно до пункту 2.4. Інструкція № 58, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 5 січня 1993 р., у графі 2 трудової книжки записується "05.01.1993".

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

На виконання статті 62 Закону № 1788-ХІІ Кабінет Міністрів України Постановою від 12.08.1993 № 637 "Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній" затвердив Порядок № 637.

Згідно пункту 1 Порядку № 637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків (пункт 2 Порядку № 637).

В пункті 3 Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Виходячи з наведених норм Порядку №637, у разі відсутності в трудовій книжці записів про роботу, такий стаж встановлюється на підставі інших документів, уточнюючих довідок, відомостей та інших документів, які містять відомості про періоди роботи.

У пункті 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 передбачено, що при прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Висновки щодо правозастосування

У даному адміністративному спорі відповідачі піддали сумніву страховий стаж ОСОБА_1 в частині змісту щодо періодів роботи позивача з 06.06.1985 по 16.03.1987, обґрунтовуючи свій сумнів тим, що не читається печатка щодо запису у трудовій книжці після звільнення.

Суд наголошує, що необхідною підставою для призначення пенсії за віком є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. ГУПФУ в Дніпропетровський області не врахувало, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не формальна правильність записів у трудовій книжці.

Тож, право на пенсійне забезпечення особи не повинно безумовно залежати від дій чи бездіяльності осіб, які зобов`язані вести облік трудового стажу працівників і відповідно забезпечувати зберігання цих даних.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі №307/541/17 року, який виклав у постанові від 19.12.2019.

Дослідивши матеріали справи, обставини спірних правовідносин, доводи сторін, надавши оцінку наданих доказів, суд дійшов висновку, що недолік оформлення трудової книжки, а саме нечіткість відбитку позивача, не є таким, з якого неможливо встановити факт роботи позивача на відповідній посаді у відповідний спірний період часу.

Суд звертає увагу, що відповідачем не оспорюється сплата роботодавцем страхових внесків за позивача у спірний період, отже факт роботи ОСОБА_1 за період з 06.06.1985 по 16.03.1987 підтверджується фактом відрахування до Пенсійного фонду страхових внесків за період з 06.06.1985 по 16.03.1987.

Суд погоджується з доводами позивача, що нечіткість відбитку (якому вже більш ніж 35 років) печатки, якою засвідчено звільнення позивача 16.03.1987 року (Наказ №19 від 18.03.1987 р., номер запису у трудовій книжці 5), не може бути розцінена відповідачем як відсутність запису в трудовій книжці в цілому та не дає права пенсійному фонду не враховувати до страхового стажу період роботи з 06.06.1985 по 16.03.1987 роки. Як наслідок не дає права позбавляти позивача його законного права на соціальний захист, гарантований державою.

Жодний інших зауважень (недоліків) до записів про трудовий стаж, що містяться у трудовій книжці серії НОМЕР_1 , виданої 29.09.1982 на ім`я ОСОБА_1 , відповідачем не зазначено, а судом не встановлено.

З змісту матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1 судом встановлено, що позивачу за наслідками повторного розгляду заяви відповідачем-2 призначено пенсію за віком з 07.09.2023, однак без урахування страхового стажу за період з 06.06.1985 по 16.03.1987.

Суд звертає увагу, що приписи пункту 3 Порядку №637 застосовуються тільки у разі відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи.

Нечіткість відбитку печатки на записі про звільнення позивача не може бути розцінена відповідачем як відсутність записів в трудовій книжці чи відсутність трудової книжки в цілому.

Відповідно до положень Порядку ведення трудових книжок колгоспників врегульовано Основними положеннями про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників, які затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 21 квітня 1975 року № 310, а також Порядку ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях визначався Інструкцією, затвердженого постановою Державного Комітету СРСР з праці та соціальних питань від 20 червня 1974 року №162 та Інструкції Про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року №58 вбачається, що заповнення трудової книжки здійснюється роботодавцем, а не працівником. Отже, відповідальним за заповнення трудової книжки вперше, в тому числі і внесення до неї записів на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки, є підприємство - роботодавець, а відтак відсутня вина позивача в тому, що в трудовій книжці роботодавцем заповнено із порушенням відомості про особу в трудовій книжці.

Суд звертає увагу, що позивач не може нести відповідальність за правильність заповнення та ведення трудової книжки, а отже не може бути обмежена в праві неврахування до трудового стажу періоду роботи на підприємстві внаслідок порушення відділом кадрів правил оформлення записів у трудовій книжці.

Ураховуючи наведене, суд вважає, що це не може бути підставою для відмови позивачу для визначення загального трудового стажу на підставі трудової книжки, оскільки внесення записів до трудової книжки не здійснювалось позивачем.

За приписами частини третьої статті 44 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Суд звертає увагу, що саме відповідачу 2 Законом надано право щодо отримання відповідних документів від підприємств, організацій і окремих осіб (у тому числі позивача, але не виключно), видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевірка обґрунтованості їх видачі, достовірності поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню тощо.

Cуд зазначає, що доказів визнання недостовірними записів у трудовій книжці щодо спірних періодів роботи позивача з 06.06.1985 по 16.03.1987 відповідачем-2 суду не надано, а тому, на думку суду, їх безпідставно не взято до уваги відповідачем при обрахуванні стажу роботи та не вжито всіх заходів для його перевірки.

Водночас, відповідач-1 не приймав рішень та не вчиняв дій щодо обрахунку стажу позивача, тому позовні вимоги, звернені до ГУ ПФУ в Полтавській області, задоволенню не підлягають.

Відновити порушене право позивача має той суб`єкт владних повноважень, який його порушив.

Отже, дії ГУ ПФУ в Дніпропетровській області щодо незарахування при призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком до страхового стажу періоду роботи з 06.06.1985 по 16.03.1987 є протиправними.

Враховуючи фактичні обставини даної справи, суд вважає, що зарахування періодів роботи, зазначених у трудовій книжці серії НОМЕР_1 , виданої 29.12.1982 на ім`я ОСОБА_1 до страхового стажу є варіантом правомірної поведінки, від якого відповідач-2 безпідставно ухилився, тому це питання не може бути віднесено до дискреційних повноважень органу пенсійного фонду з огляду на приписи чинного пенсійного законодавства.

Оскільки пенсію за віком ОСОБА_1 призначено відповідачем-2 з 07.09.2023, суд приходить до висновку про зобов`язання відповідача-2 зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи з 06.06.1985 по 16.03.1987, зазначеному в трудовій книжці серії НОМЕР_1 , виданій 29.12.1982 та провести з 07.09.2023 (з дати призначення пенсії) перерахунок пенсії з урахуванням зарахованого страхового стажу.

Таким чином позов підлягає задоволенню.

Розподіл судових витрат

Згідно частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Позивачем сплачено судовий збір у сумі 858,88 грн.

З огляду на ухвалення судом рішення про задоволення позовних вимог, суд визнає за доцільне стягнути на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 858,88 грн з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності, 66, м. Полтава, 36014, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Січеславська Набережна, 17, м. Дніпро, 49000, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо незарахування при призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком до страхового стажу періоду роботи з 06.06.1985 по 16.03.1987.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 06.06.1985 по 16.03.1987, зазначений в трудовій книжці серії НОМЕР_1 , виданій 29.12.1982 та провести перерахунок пенсії з урахуванням зарахованого страхового стажу.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 858,88 грн (вісімсот п`ятдесят вісім гривень вісімдесят вісім копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.С. Шевяков