Справа № 380/26056/23
Суддя: Желік Олександра Мирославівна
Дата ухвалення: 2023-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

з питань залишення позовної заяви без руху

12 грудня 2023 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючої судді Желік О.М.,

за участю секретаря судового засідання Клочко Н.С.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Кміть Н.Б.,

представника відповідача Луценко А.С.,

розглянувши у підготовчому засіданні клопотання представника відповідача про залишення без руху позовної заяви ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, індексації заробітної плати та компенсації втрати частини доходів, -

в с т а н о в и в:

до Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України із вимогами:

- стягнути з Міністерства юстиції на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 23.05.2019 року по 05.04.2021 року в сумі 481425 грн.;

- стягнути з Міністерства юстиції на користь позивача індексацію невиплаченої заробітної плати, компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати за весь час вимушеного прогулу починаючи з 30.05.2007 року, та всі інші виплати, що передбачені Законом (сума заборгованості по компенсаційним та інфляційним виплатам становить 1142663,93 грн.).

Ухвалою судді від 08.11.2023 в справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

11.12.2023 від представника відповідача на адресу суду надійшло клопотання про залишення без руху позовної заяви ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, індексації заробітної плати та компенсації втрати частини доходів у зв`язку із несплатою ним судового збору за заявленими позовними вимогами та пропуском місячного строку звернення до суду, встановленого частино 5 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

У підготовчому засіданні, що відбулось 12.12.2023, представники відповідача подане клопотання підтримали. Позивач щодо задоволення клопотання заперечив.

Вирішуючи клопотання про залишення позовної заяви без руху суд зазначає таке.

Згідно частини 1 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи згідно частини 2 статті 122 КАС України встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно частини 3 статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Зокрема, частиною 5 статті 122 КАС України визначено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Кодекс адміністративного судочинства України є загальним законом, яким врегульовані строки звернення до адміністративного суду за захистом прав.

Водночас, суд звертає увагу на те, що згідно положень частини 2 статті 233 Кодексу законів про працю України (в редакції Закону № 2352-IX від 01.07.2022 року, що набрав чинності 19.07.2022 року) із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).

У разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, суд може поновити ці строки, якщо з дня отримання копії наказу (розпорядження) про звільнення або письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні (стаття 116), минуло не більше одного року (частина 1 статті 234 Кодексу законів про працю України в редакції Закону № 2352-IX від 01.07.2022).

Поряд з цим, суд зазначає, що згідно частини 2 статті 233 Кодексу законів про працю України (в редакції, що діяла до набрання чинності Закону № 2352-IX від 01.07.2022 року) було визначено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Тобто, до набрання чинності Закону № 2352-IX від 01.07.2022 року (19.07.2022 року) діяла редакція ст. 233 КЗпП, згідно якої у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Водночас, з дати набрання чинності Закону № 2352-IX від 01.07.2022 року законодавцем змінено правове регулювання в частині строку звернення до суду у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, а саме визначено тримісячний строк.

Питання застосування ст. 233 КЗпП було предметом розгляду Верховного Суду у справі № 460/17052/21. Так, у постанові від 19.01.2023 року Верховним Судом наголошено, що відповідно до пункту першого глави XIX «Прикінцеві положення» КЗпП України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Постановою Кабінету Міністрів України від 23 грудня 2022 року № 1423 «Про внесення змін до розпорядження Кабінету Міністрів України від 25 березня 2020 р. № 338 і постанови Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2020 р. № 1236» дію карантину через COVID-19 продовжено до 30 квітня 2023 року. Таким чином, Верховним Судом наголошено, що доводи касаційної скарги у справі № 460/17052/21 щодо пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду є помилковими, оскільки його право на звернення до суду із цим позовом відповідно до положень частини другої статті 233 КЗпП України (в редакції, чинній до 19 липня 2022 року) не обмежене будь-яким строком.

Суд відзначає, що станом на момент поновлення позивача на посаді (квітень 2021 року) діяла редакція частини другої статті 233 КзПП України, яка не обмежувала будь-яким строком звернення до суду із позовом щодо порушення законодавства про оплату праці.

Таким чином, враховуючи позицію Верховного Суду, що викладена у постанові від 19.01.2023 року у справі №460/17052/21, суд визначив, що позивачем при зверненні до суду з даним позов не пропущено строк звернення до суду.

Щодо звільнення позивача від сплати судового збору суд відзначає, що у відповідності до пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» Від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Верховний Суд у постанові від 26.07.2023 у справі №640/30/21 зазначає, що вимушеним прогулом у розумінні статті 235 КЗпП України є період часу з першого дня після звільнення працівника й закінчується по день ухвалення рішення суду про поновлення його на роботі.

При виплаті середнього заробітку за час вимушеного прогулу особа поновлюється на роботі з дня звільнення, тобто вважається такою, що весь цей час перебувала в трудових відносинах.

Отже спір щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, який виник у зв`язку з незаконним звільненням працівника, який був позбавлений можливості виконувати роботу не зі своєї вини, є трудовим спором, пов`язаним з недотриманням законодавства про працю та про оплату праці.

Таким чином, середній заробіток за час вимушеного прогулу (затримки виконання рішення суду) входить до структури заробітної плати бо є заробітною платою.

Окрім цього суд відзначає, що індексація заробітної плати та компенсація втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків виплати заробітку за час вимушеного прогулу також відносяться до структури заробітної плати, а відтак суд висновує про те, що позивач за подання даного адміністративного позову звільняється від сплати судового збору.

З урахуванням викладеного, у задоволенні клопотання представника відповідача слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 122, 169, 243, 294 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в:

у задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без руху відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Желік О.М.