Справа № 460/2213/23
Суддя: Д.Є. Махаринець
Дата ухвалення: 2023-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

11 грудня 2023 року м. Рівне №460/2213/23

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Махаринця Д.Є., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доГоловне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області
про визнання ротиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій, -
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про:

визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 18.10.2022 №63 «Про відмову в призначенні пенсії», яким позивачу відмовлено у призначенні пенсії за вислугою років як працівнику охорони здоров`я відповідно до п. «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» не зарахувавши до спеціального стажу роботи вислуги років періоди роботи з 01.07.1992 по 19.09.1994 та з 20.09.1994 по 20.01.2020 та проходження строкової військової служби із 31.05.1990 по 20.06.1992;

зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити із 11.10.2022 позивачу пенсію за вислугою років відповідно до п. «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», зарахувавши до спеціального стажу (вислуги років) періоди проходження роботи з 01.07.1992 по 19.09.1994 та з 20.09.1994 по 20.01.2020 та проходження строкової військової служби із 31.05.1990 по 20.06.1992, та виплативши заборгованість, яка виникне у зв`язку з цим.

Позивач в обґрунтування позову в позовній заяві зазначає, що звернувся за призначенням пенсії відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», однак отримав відмову. При цьому, ОСОБА_1 вказує, що відповідач протиправно прийняв рішення про відмову у призначенні пенсії з огляду на не зарахування періоду роботи масажиста, медсестри-масажиста та сестри медичної з масажу. Відповідачі повідомили, що період роботи на посаді масажиста з 20.07.1992 по 19.09.1994 можливо буде зарахувати до стажу, що дає право на призначення пенсії за вислугу років, у разі надання документів, які підтверджують, що у зазначений період позивач працював на посаді, віднесеній до середнього медичного персоналу, а період проходження військової служби за умови надання документів, які підтверджують проходження військової служби на посаді та у закладі, визначеному Переліком №168.

На скаргу позивача із додатковими документами про незаконність вказаного рішення відповідача-2 Пенсійний фонд України листом від 16.12.2022 залишив оскаржене рішення без змін, а скаргу без задоволенням, зазначивши, що: робота з 20.09.1994 по 20.01.2020 підлягає зарахуванню до спеціального стажу вислуги років працівника медичного закладу; робота з 20.07.1992 по 19.09.1994 на посаді масажиста може бути зарахована до вислуги років виключно у разі надання документів про роботу на посаді, віднесеній до середнього медичного персоналу; підстав для зарахування до спеціального стажу/вислуги років періоду строкової військової служби немає.

Позивач наголошує, що при заповненні трудової книжки працедавцем помилково вказана посада «масажист», яка не передбачена Довідником кваліфікаційних характеристик професій працівників системи охорони здоров`я. Окрім цього, на його думку, до спеціального стажу вислуги років підлягає зарахуванню період проходження військової служби, якщо на момент призову на строкову військову службу, особа навчалась за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Зважаючи, що на момент призову на військову службу позивач працював на посаді палатної медсестри, період проходження строкової військової служби теж підлягає зарахуванню до вислуги років.

Таким чином, позивач вважає, що маючи спеціальний стаж вислугу років більше 27 років 6 місяців станом на 11.10.2017, відповідач-1 прийняв протиправне рішення про відмову в призначенні пенсії. Тому, просить суд позов задовольнити повністю.

Відповідач-1 подав відзив на позовну заяву, де вказано, що рішенням від 18.10.2022 №63 відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років, оскільки страховий стаж склав 31 рік 06 місяців 26 днів, з них за вислугою років- 0 років 02 місяці 09 днів. До страхового та спеціального не зараховано період роботи з 01.07.1992 по 19.09.1994, оскільки печатка, якою завірено запис про звільнення не читабельна. Щодо підстав зарахування чи не зарахування до вислуги років інших періодів трудової діяльності на інших посадах в закладах охорони здоров`я відповідачем-1 суду не повідомлено. Відповідач-1 просив в задоволенні позову відмовити.

Відповідач-2 подав відзив на позовну заяву та зазначив, що для зарахування до спеціального медичного стажу для призначення пенсії за вислугу років періоду строкової військової служби з 31.05.1990 по 20.07.1992 необхідно долучити довідку про те, що заявник, як військовослужбовець, проходив військову службу в закладах охорони здоров`я Міністерства оборони України на посадах середнього медичного персоналу. До страхового та спеціального стажу не зараховано період роботи з 01.07.1992 по 19.09.1994 згідно записів в трудовій книжці від 22.03.1990 НОМЕР_1 , оскільки запис на звільнення з роботи завірений печаткою, відтиск якої не придатний для сприйняття змісту, що суперечить Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників. Також відповідач-2 вказав, що до спеціального медичного стажу не можна зарахувати період роботи на посаді масажиста Бугринської дільничої лікарні з 20.07.1992 по 19.09.1994, оскільки така посада не належить до посад середнього медичного персоналу, який на момент роботи визначався Номенклатурою спеціальностей середніх медичних працівників, затвердженої наказом МОЗ від 23.10.1991 №146. До спеціального медичного стажу для призначення пенсії за вислугу років не зараховано період роботи на посаді медсестри - масажиста з 20.09.1994 по 10.05.2007 у КП Рівненська обласна клінічна лікарня ім. Юрія Семенюка згідно записів в трудовій книжці від 22.03.1990 НОМЕР_1 та довідки від 11.10.2022 №218, оскільки така посада не належить до посад середнього медичного персоналу, який на момент роботи визначався Номенклатурою спеціальностей середніх медичних працівників, затвердженої наказом МОЗ від 23.10.1991 №146, передбачена посада медична сестра з масажу. Необхідно надати уточнюючу довідку із зазначенням, що посада медсестри - масажиста належить до посад середнього медичного персоналу. З цих підстав відповідач-2 просив задоволенні позову відмовити повністю

Ухвалою суду від 01.02.2023 позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Згідно з вимогами частини четвертої статті 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , 11.10.2022 звернувся до Рівненського відділення обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області із заявою про призначення пенсії за вислугою років відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» як працівнику закладів охорони здоров`я.

За принципом екстериторіальності (випадковості визначення Пенсійного органу, що розглядатиме подані документи) заява ОСОБА_1 передана для розгляду та прийняття рішення про призначення/відмову в призначенні пенсії Головному управлінню Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

18.10.2022 Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області прийняло рішення 63 «Про відмову в призначенні пенсії» з тих підстав, що станом на дату звернення із заявою про призначення пенсії, загальна вислуга років ОСОБА_1 в сфері охорони здоров`я становила 0 років 02 місяці 09 днів, чого не достатньо для призначення пенсії з дня звернення.

В обґрунтування свого рішення орган Пенсійного фонду вказав, що до страхового та спеціального стажу не зараховано період роботи з 01.07.1992 по 19.09.1994, оскільки печатка, якою завірено запис про звільнення не читабельна. Відомостей щодо зарахування/не зарахування до вислуги років інших періодів професійної діяльності позивача зазначене рішення не містить.

На скаргу позивача від 16.11.2022 Пенсійний фонд України листом за №32122-33393/М-03/8-2800/22 повідомив, що згідно із записами трудової книжки позивач працював, зокрема: з 20.07.1992 по 19.09.1994 на посаді масажиста Бугринської дільничої лікарні; з 20.09.1994 по 10.05.2007 на посаді медсестри-масажиста в КП Рівненська обласна клінічна лікарня; з 10.05.2007 по 20.01.2020 на посаді сестри медичної з масажу. Згідно з даними військового квитка позивач у період з 31.05.1990 по 20.06.1992 проходив військову службу. Дані про проходження військової служби на посаді та закладі відповідно до Переліку № 168, відсутні.

Враховуючи зазначене, період роботи на посаді масажиста з 20.07.1992 по 19.09.1994 можливо буде зарахувати до стажу, що дає право на призначення пенсії за вислугу років, у разі надання документів, які підтверджують, що у зазначений період ОСОБА_1 працював на посаді, віднесеній до середнього медичного персоналу. Період проходження військової служби за умови надання документів, які підтверджують проходження військової служби на посаді та у закладі, визначеному Переліком №168.

Виходячи зі змісту листа Пенсійного фонду України від 16.11.2022 №32122-33393/М-03/8-2800/22 не зазначено про відмову в зарахування до вислуги років періодів роботи позивача з 20.09.1994 по 20.01.2020 в КП «Рівненська обласна клінічна лікарня».

Не погоджуючись з рішенням відповідача щодо відмови в призначенні пенсії, позивач звернувся до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Стаття 46 Конституції України визначає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Частиною першою статті 4 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-IV) визначено, що законодавство про пенсійне забезпечення в Україні, яке базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, цього закону, Закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відміни від загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення в Україні.

Відповідно до ст. 51 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року №1788-XII (далі Закон №1788-ХІІ) пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.

Згідно зі статті 52 Закону №1788-ХІІ, право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я, а також соціального забезпечення, які в будинках-інтернатах для престарілих та інвалідів і спеціальних службах безпосередньо зайняті обслуговуванням пенсіонерів та інвалідів, відповідно до пункту «е» статті 55.

Відповідно до пункту «е» статті 55 Закону №1788-ХІІ право на пенсію за вислугу років мають, зокрема, працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 01 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати: з 01 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців; з 01 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років; з 01 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців; з 01 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років; з 01 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців; з 01 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років; з 01 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців; з 01 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років.

Суд зазначає, що в оскарженому рішенні Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківському управлінні вказав, що до позивача застосовуються положення пункт «е» статті 55 Закону №1788-ХІІ, відповідно до змісту якого, право на пенсію за вислугою років мають працівники охорони здоров`я незалежно від віку за наявності спеціального стажу роботи за Переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на: 01.04.2015 не менше 25 років; 01.01.2016 не менше 25 років 6 місяців; 01.10.2017 не менше 26 років 6 місяців.

Підставою для відмови у призначенні пенсії для вислуги років став висновок відповідача-1 про те, що спеціальний стаж на посадах, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, ОСОБА_1 становить 02 місяці 09 днів, оскільки ним до спеціального стажу не зараховано періоди роботи з 01.07.1992 по 19.09.1994 та з 20.09.1994 по 20.01.2020 та проходження строкової військової служби із 31.05.1990 по 20.06.199.

Вказані висновки відповідачів щодо відсутності підстав для не зарахування до вислуги років періоду роботи масажистом та періоду проходження строкової військової служби суперечать положенням чинного законодавства, що підтверджується наступним.

Суд зазначає таке.

Так, статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII від 05.11.1991 (далі - Закон №1788-XII) передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, в тому числі і спеціальний, є трудова книжка.

Зазначеним нормам відповідає пункт 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, визначений Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637, відповідно до якого основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до записів трудової книжки ОСОБА_1 . Серія НОМЕР_1 , дата заповнення 22.03.1990, позивач працював на наступних посадах:

Запис №1 від 16.03.1990 прийнятий на посаду палатної медсестри терапевтичного відділення Гощанської центральної райлікарні (наказ №144 від 14.03.1990);

Запис №2 від 24.05.1990 звільнений із займаної посади палатної медсестри Бугринської дільничної лікарні у зв`язку з призовом на строкову військову службу в ряди радянської армії (наказ №293 від 22.05.1990);

Записи №3-4 служба в армії (підстава військовий квиток);

Запис №5 від 01.07.1992 прийнятий на посаду медсестри терапевтичного відділення Бугринської дільничної лікарні (наказ №455 від 01.07.1992);

Запис №6 від 20.07.1992 переведений на посаду масажиста Бугринської дільничної лікарні (наказ №721 від 20.07.1992);

Запис №7 від 19.09.1994 звільнений від займаної посади за власним бажанням у зв`язку з переміною місця проживання (наказ №623 від 16.09.1994);

Запис №8 від 20.09.1994 зарахований на посаду медсестри-масажиста відділення нетрадиційних методів діагностики та лікування Рівненської обласної лікарні (наказ №130-ос від 20.09.1994);

Запис №9 від 01.12.1995 переведений на посаду медсестри-масажиста відділення відновного лікування та нетрадиційної медицини (наказ №158-ос від 27.11.1995);

Запис №11 найменування посади медичної сестри змінено на найменування посади сестра медична з масажу згідно з класифікатором ДК-003-95 (наказ №150-ОД від 10.05.2007);

Запис №14 від 01.01.2020 переміщений за п. 2 ст. 32 КЗпП України на посаду сестри медичної з масажу обласного інсультного центру (наказ №169-ОС/6 від 23.12.2019);

Запис №15 від 20.01.2020 звільнений із займаної посади за угодою сторін (наказ від 31.12.2019 №177-ОС/2).

Пунктом 3 Порядку №637 визначено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.3

Пунктом 20 Порядку №637 визначено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Для підтвердження спірних періодів роботи, які відповідачі відмовляються зарахувати до вислуги років позивача, ним разом із заявою про призначення пенсії надано Пенсійному органу:

1. Довідка Гощанської багатопрофільної лікарні від 01.11.2022 №1130/01-11 та витяги з наказів про прийняття та звільнення позивача з роботи від 20.07.1992 №721 та від 16.09.1994 №623, які підтверджуються, що позивач, зокрема й у період з 01.07.1992 по 19.09.1994 обіймав посаду медсестри терапевтичного відділення та масажиста в Бугринській дільничній лікарні

2. довідка Комунального підприємства «Рівненська обласна клінічна лікарня Мосніцькому П.П. Юрія Семенюка» Рівненської обласної ради від 11.10.2022 №218, якою підтверджується, що позивач працював в періоди: з 20.09.1994 на посаді медсестри-масажиста відділення нетрадиційних методів діагностики та лікування; з 01.12.1995 на посаді медсестри масажиста відділення відновного лікування та нетрадиційної медицини (найменування посади медична сестра змінено на найменування посади сестра медична з масажу згідно з класифікатором ДК-003-95); з 01.01.2020 переміщено на посаду сестри медичної з масажу обласного інсультного центру; з 20.01.2020 звільнений із займаної посади.

Саме спірний період із 01.01.1992 по 12.02.1996 відповідачі відмовляються зарахувати до вислуги років через зазначення в трудовій книжці посади «масажист», яка відсутня у відповідному Переліку посад.

Проте, вказані висновки Пенсійними органами зроблені без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття законного та обґрунтованого рішення суб`єктом владних повноважень.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909 затверджено Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років (далі Перелік №909).

Відповідно до розділу 2 «Охорона здоров`я» Переліку №909 право на пенсію за вислугу років мають лікарі та середній медичний персонал (незалежно від найменування посад), які працювали у лікарняних закладах, лікувально-профілактичних закладах особливого типу, лікувально-трудових профілакторіях, амбулаторно-поліклінічних закладах, закладах швидкої і невідкладної медичної допомоги, закладах переливання крові, закладах охорони материнства і дитинства, санаторно-курортних закладах, санітарно-епідеміологічних закладах, діагностичних центрах.

Законом України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» від 19.11.1992 №2801-XII (далі Закон №2801-XII) встановлено, що до середнього медичного персоналу відносяться особи, які отримали спеціальну освіту та відповідну кваліфікацію в середніх медичних навчальних закладах і допущені в установленому порядку до медичної діяльності.

При цьому, статтею 74 Закону №2801-XII визначено, що медичною діяльністю можуть займатися особи, які мають відповідну спеціальну освіту.

Наданим ОСОБА_1 відповідачам дипломом Серії НОМЕР_2 від 28.02.1990, виданим Рівненським медичним училищем підтверджується, що позивач у 1986 вступив у цей навчальний заклад, а в 1990 році закінчив його по спеціальності «лікувальна справа» та за рішенням Державної кваліфікаційної комісії від 28.02.1990 йому присвоєно кваліфікацію «фельдшер», що свідчить про наявність у нього кваліфікації середнього медичного персоналу.

Окрім цього, як вже встановлено судом, після закінчення даного навчального закладу в період з 16.03.1990 по 24.05.1990 ОСОБА_1 працював на посаді медичного працівника, робота на якій зарахована відповідачами до його вислуги років.

Інші періоди роботи ОСОБА_1 відповідач-1 відмовився зарахувати до його вислуги років через відсутність, на його думку доказів, щодо віднесення таких посад до середнього медичного персоналу.

Суд враховує, що відповідно до Класифікатора професій ДК 003:2005 під кодом 3231 міститься назва посади «Сестра медична з масажу». Такий класифікатор відсилає до 78 Довідника кваліфікаційних характеристик працівників.

Згідно з Довідником кваліфікаційних характеристик професій працівників системи охорони здоров`я, що введений в дію наказом Міністерства охорони здоров`я України №117 від 29.03.2002, під №30 зареєстровано посаду «Сестра медична з масажу», втім у вказаному Довіднику кваліфікаційних характеристик професій працівників системи охорони здоров`я відсутня така посада як « ОСОБА_2 », яку позивач обіймав в період з 20.07.1992 по 19.09.1994.

Відповідно до наказу Міністерства охорони здоров`я України №146 від 23.10.1991 «Про атестацію середніх медичних працівників» та згідно з ОСОБА_3 спеціальностей зазначених в ньому, посада масажиста відповідає посаді сестри медичної з масажу і відноситься до середнього медичного персоналу та зараховується до медичного стажу.

Згідно з чинними в період з 1986 року по 1993 року штатними нормативами ("Збірник штатних нормативів і типових штатів закладів охорони здоров`я" під редакцією ОСОБА_4 , 1986 р.), до штатних розписів закладів охорони здоров`я вводились посади медичних сестер з масажу, які належали до категорії середній медичний персонал.

Відтак суд дійшов висновку, що посадовими особами роботодавця позивача у період з 20.07.1992 по 19.09.1994 помилково при заповнення трудової книжки ОСОБА_1 у спірний період зазначалась посада «масажист» замість «медична сестра з масажу». При цьому, відповідачами не вказано чим же функціональні обов`язки масажиста відрізняються від обов`язків за посадою медичної сестри з масажу.

Суд зауважує, що відповідно до п.4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 №301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Виходячи з вищевикладеного, недотримання роботодавцями позивача правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для працівника, а отже, й не може впливати на його особисті права, в тому числі й не зарахування періоду роботи до страхового стажу.

Аналогічна за змістом позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 06.02.2018 у справі №677/277/17 (провадження №К/9901/1298/17) та від 06.03.2018 у справі №754/14898/15-а.

Відповідно до ч.3 ст.44 Закону №1058-ІV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

На підставі п.4.2 Порядку №22-1, при прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб до оформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Згідно з нормами п.4.7 Порядку №22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Водночас, відповідачами не надано доказів здійснення відповідачем-1 своїх повноважень щодо отримання додаткових документів чи допомоги ОСОБА_1 в їх отриманні, які були б достатніми для підтвердження або ж спростування факту роботи у спірний період на посаді, що підлягає зарахуванню до вислуги років.

Отже, враховуючи викладене, робота позивача у період з 01.07.1992 по 19.09.1994 на посаді масажиста та з 20.09.1994 по 20.01.2020 на посадах мадсестри-масажиста та сестри медичної з масажу, що повністю відповідають за своїми функціональними обов`язками посаді сестри медичної з масажу, повинна була бути зарахована відповідачем-1 до стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугу років.

Зазначене свідчить про протиправність поведінки відповідача-1, яка полягає у відмові ОСОБА_1 у зарахуванні до вислуги років періоду його роботи на посаді масажиста із 01.07.1992 по 19.09.1994 та з 20.09.1994 по 20.01.2020 на посадах мадсестри-масажиста та сестри медичної з масажу.

Окрім цього, оцінюючи доводи відповідачів щодо відсутності підстав для зарахування до вислуги років періоду строкової військової служби, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 2 Закону України від 25.03.1992 №2232-ХП "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі - Закон №2232-ХІІ) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Частиною 6 статті 2 Закону №2232-ХІІ визначено види військової служби:

строкова військова служба;

військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період;

військова служба за контрактом осіб рядового складу;

військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу;

військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів);

військова служба за контрактом осіб офіцерського складу;

військова служба за призовом осіб офіцерського складу.

Відповідно до абзацу 2 частини першої статті 8 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року №2011-XII час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», особа навчалась за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 28.11.2018 у справі №348/2384/16-а, від 18.06.2020 у справі №676/3013/17.

Згідно ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до пункту 1 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка; за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами; у разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків; за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Записами трудової книжки позивача Серія НОМЕР_1 , дата заповнення 22.03.1990, та довідкою КП «Рівненська обласна клінічна лікарня імені Юрія Семенюка» Рівненської обласної ради №182 від 11.10.2022 підтверджується, що станом на дату призову позивача на строкову військову службу у травні 1989 року позивач працював на посаді «медичної сестри травматологічного відділення», робота на якій дає ОСОБА_1 право на призначення пенсії за вислугою років як працівнику сфери охорони здоров`я. Запис №2 трудової книжки свідчить, що з 06.05.1989 його звільнено з роботи у зв`язку з призовом на службу в ряди армії.

Абзацами 1, 2 пункту 6 Порядку №637 визначено, що для підтвердження військової служби, служби цивільного захисту, служби в органах державної безпеки, розвідувальних органах, Держспецзв`язку приймаються військові квитки.

Записами військового квитка позивача Серія НОМЕР_3 , дата видачі 31.05.1990, стверджується, що в період проходження строкової військової служби позивач обіймав посаду фельдшера, що дає ОСОБА_1 право на зарахування строкової військової служби до вислуги років.

Постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2009 №1418 "Про затвердження Порядку виплати надбавки за вислугу років лікарям і фахівцям з базовою та неповною вищою медичною освітою державних та комунальних закладів охорони здоров`я" (далі Порядок №1418) було встановлено, що з 1 січня 2010 р. медичним працівникам установлено надбавку за вислугу років. Розмір цієї надбавки встановлюється працівникам до посадового окладу залежно від стажу роботи: понад три роки роботи - 10%, понад 10 років - 20, понад 20 років - 30%.

Згідно з п. 4 Порядку №1418 до стажу роботи, що дає право на встановлення надбавки за вислугу років, зараховується час строкової військової служби, якщо працівник до призову на військову службу працював на посадах лікарів і фахівців з базовою та неповною вищою медичною освітою в державних та комунальних закладах охорони здоров`я і впродовж трьох місяців після звільнення з військової служби (без урахування часу проїзду на постійне місце проживання) був прийнятий на роботу на одну з названих посад у державний та комунальний заклад охорони здоров`я.

В ході розгляду справи судом встановлено, що надані ОСОБА_1 як Пенсійному органу так і суду документи підтверджують, що позивач як до його призову на строкову військову службу (з 22.03.1990 по 24.05.1990), так і після звільнення з військової служби 20.06.1992 (робота з 01.07.1992) обіймав посади фахівця з медичною освітою, робота на яких дає ОСОБА_1 право на призначення пенсії за вислугою років як працівнику охорони здоров`я.

Відтак, до вислуги років позивача, окрім роботи на посадах в сфері охорони здоров`я, були підстави для зарахування також і періоду проходження строкової військової служби з 31.05.1990 по 20.06.1992.

Таким чином, за результатами вирішення спору суд дійшов висновку, що станом на 11.10.2017 загальна вислуга років позивача складала більше 27 років 6 місяців, що давало законні правові підстави для прийняття відповідачем-1 рішення про призначення пенсії за вислугою років з дня подання заяви 11.10.2022.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 18.10.2022 №63 «Про відмову в призначенні пенсії», яким ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за вислугою років як працівнику охорони здоров`я відповідно до п. «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» не зарахувавши до спеціального стажу роботи вислуги років періоди роботи з 01.07.1992 по 19.09.1994 та з 20.09.1994 по 20.01.2020 та проходження строкової військової служби із 31.05.1990 по 20.06.1992.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Виходячи з вищевикладеного, відновлення порушених прав, свобод та інтересів, за захистом яких позивач звернувся до суду в повній мірі буде здійснено у спосіб зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (на обліку в якому перебуватиме позивач) призначити ОСОБА_1 із 11.10.2022 пенсію за вислугою років відповідно до п. «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», зарахувавши до спеціального стажу (вислуги років) періоди: роботи з 01.07.1992 по 19.09.1994 та з 20.09.1994 по 20.01.2020; проходження строкової військової служби із 31.05.1990 по 20.06.1992, та виплативши заборгованість, яка виникне у зв`язку з цим.

Зважаючи на встановлені обставини, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог повністю

Враховуючи положення частини першої статті 139 КАС України, суд стягує на користь позивача понесені ним судові витрати, які підлягають відшкодуванню, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Сплачена сума судового збору у розмірі 858,88 грн підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у в Дніпропетровській області, яким прийнято спірне рішення.

Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 20.09.2022 №63 «Про відмову в призначенні пенсії», яким ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за вислугою років як працівнику охорони здоров`я відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити ОСОБА_1 із 11.10.2022 пенсію за вислугою років відповідно до п. «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», зарахувавши до спеціального стажу (вислуги років) періоди проходження роботи з 01.07.1992 по 19.09.1994 та з 20.09.1994 по 20.01.2020 та проходження строкової військової служби із 31.05.1990 по 20.06.1992, та виплативши заборгованість, яка виникне у зв`язку з цим.

Стягнути на користь ОСОБА_1 суму судового збору у розмірі 858,88 грн. за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_4 )

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Січеславська Набережна, 26,м.Дніпро,Дніпропетровська область,49094, ЄДРПОУ/РНОКПП 21910427) Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Олександра Борисенка, буд. 7,м. Рівне,Рівненська обл.,33028, ЄДРПОУ/РНОКПП 21084076)

Суддя Д.Є. Махаринець