Справа № 420/16292/23
Суддя: Градовський Ю.М.
Дата ухвалення: 2023-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2023 р.м. ОдесаСправа № 420/16292/23
Перша інстанція: суддя Бжассо Н.В.

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого: Градовського Ю.М.

суддів: Турецької І.О.,

Шеметенко Л.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2023р. по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2023р. ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ГУ ПФУ в Донецькій області, у якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Донецькій області №77 від 10.05.2023р. про відмову в призначення пенсії за віком ОСОБА_1 ;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Донецькій області зарахувати до стажу роботи ОСОБА_1 , стаж роботи згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 від 25.01.1995р., а саме період роботи з 19.11.1998р. по 3.03.2001р. в СГА «УРОЖАЙ» в зв`язку з реорганізацією КСП «ПРОМІНЬ».

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що у жовтні 2022р. він звернувся до ГУ ПФУ в Херсонській області із заявою про призначення пенсії за віком.

Однак, 22.11.2022р. листом, що надійшов через електронний кабінет відповідач відмовив в призначенні пенсії за віком, у зв`язку із відсутністю необхідного стажу для призначення пенсії.

15.06.2023р. позивач повторно звернувся до ПФУ із заявою про призначення пенсії з віком.

Відповідно до листів від 22.06.2023р., 29.06.2023р. 11.07.2023р. ПФУ повідомило ОСОБА_2 про відмову в призначенні пенсії за віком.

Позивач вважає вказану відмову протиправною та незаконною, а тому звернувся до суду із даним позовом.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2023р. адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ в Донецькій області №77 від 10.05.2023р. про відмову в призначення пенсії за віком ОСОБА_1 ..

Зобов`язано ГУ ПФУ в Донецькій області зарахувати до стажу роботи ОСОБА_1 , стаж роботи згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 від 25.01.1995р., а саме період роботи з 19.11.1998р. по 3.03.2001р. в СГА «УРОЖАЙ» в зв`язку з реорганізацією КСП «ПРОМІНЬ».

Стягнуто з ГУ ПФУ в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1 073,6грн..

В апеляційній скарзі ГУ ПФУ в Донецькій області, посилаючись на порушення норм права, просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог.

Судова колегія вважає, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, апеляційну скаргу можливо розглянути в порядку письмового провадження, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи по суті.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги та зміни рішення суду в частинні стягнення судових витрат, з наступних підстав.

Відповідно до ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що недоліки оформлення трудової книжки відповідачем частково виявлені вірно, але вони не можуть вважатися достатньою і самостійною підставою для відмови позивачеві у зарахуванні спірного періоду роботи до його загального страхового стажу на підставі трудової книжки, оскільки вина позивача в тому, що трудова книжка заповнена роботодавцем із порушенням встановленого порядку, відсутня.

При цьому, судом першої інстанції помилково зазначено стягнути судові витрати з ГУ ПФУ в Одеській області, замість ГУ ПФУ в Донецькій області.

Вирішуючи спір судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив обставини по справі, надані докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, однак помилково стягнув судові витрати з ГУ ПФУ в одеській області.

Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідно до записів у трудовій книжці колгоспника на ім`я позивачки НОМЕР_1 вона перебувала у наступних трудових відносинах:

- Запис №1 від 10.01.1995р. прийнята на роботу в КСП «ПРОМІНЬ» завідуючою дитячими яслями (підстава Протокол від 10.01.1995р.);

- Запис №2 від 18.11.1998р. переведена в СГА «УРОЖАЙ» в зв`язку з реорганізацією КСП «ПРОМІНЬ» (підстава Протокол від 18.11.1998р.);

- Запис №3 від 3.03.2001р. в зв`язку з реорганізацією СГА «УРОЖАЙ» переведена в ФГ «ЛАВАНДА» бухгалтером (підстава Протокол від 3.03.2000р.);

- Запис №4 від 4.03.2001р. прийнята на роботу бухгалтером в ФГ «ЛАВАНДА» ( підстава Наказ №2 від 4.03.2001р.);

- Запис №5 від 31.12.2008р. звільнена за власним бажанням згідно ст.38 КЗОТ України ( підстава наказ №6 від 31.12.2008р.);

- Запис №6 від 15.08.2019р. прийнята в ДНЗ Бобрицький я/с «СТРУМОЧОК» Любашівської районної ради Одеської області на посаду вихователя (підстава наказ №221 від 7.08.2019р.);

- Запис №7 від 30.08.2009р. Звільнена з посади вихователя ДНЗ Бобрицький я/с «СТРУМОЧОК» за згодою сторін ст.36 КЗпП України (підстава наказ ДНЗ №222 від 29.08.2019р.);

- Запис №8 від 11.11.2019р. прийнята на посаду асистента вчителя інклюзивного навчання (наказ №193-к від 7.11.2019р.);

- Запис №9 від 21.09.2020р. Зміна підпорядкування Відділ з питань освіти з питань освіти, культури, спорту та молодіжної політики Любашівської селищної ради ( підстава Рішення виконавчого комітету Любашівської селищної ради від 1.09.2020р. №165;

- Запис №10 Зміна підпорядкування Відділ з питань освіти культури, спорту та молодіжної політики Любашівської селищної ради

4.05.2023р. ОСОБА_1 звернулась до органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст.26 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

10.05.2023р. за принципом екстериторіальності ГУ ПФУ в Донецькій області за результатом розгляду заяви позивачки прийнято Рішення №77 від 10.05.2023р. про відмову в призначення пенсії за віком ОСОБА_1 , у зв`язку із тим, що до страхового стажу ОСОБА_1 згідно з трудовою книжкою колгоспника НОМЕР_1 від 25.01.1995р. не зараховано період роботи з 19.11.1998р. по 3.03.2001р., оскільки наявні розбіжності між датою звільнення з роботи та датою наказу про звільнення (протокол №3 від 3.03.2000р). Для зарахування періоду роботи необхідно надати уточнюючу довідку

Вважаючи вказану відмову протиправною та незаконною, позивачка звернулася до суду із даним позовом.

Перевіряючи правомірність та законність дій ПФУ у спірних правовідносинах, з урахуванням підстав, за якими позивачка пов`язує їх незаконність та протиправність в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія виходить з наступного.

Положеннями ч.2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи діють лише на підставі закону в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.

Відповідно до ст.1 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Відповідно до положень ст. 4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», страхувальниками відповідно до цього Закону є: 1) роботодавці: підприємства, установи і організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, об`єднання громадян, профспілки, політичні партії (у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, профспілок, політичних партій, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами), фізичні особи - підприємці та інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб - підприємців, які обрали особливий спосіб оподаткування (єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок), які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, або за договорами цивільно-правового характеру, - для осіб, зазначених у пунктах 1, 4-1, 10, 14 статті 11 цього Закону.

Положеннями ст.26 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу:

з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років;

з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років;

з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років;

з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років;

з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років;

з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років;

з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року;

з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років;

з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - не менше 33 років;

з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - не менше 34 років;

починаючи з 1 січня 2028 року - не менше 35 років.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (ч.2 ст.24 Закону №1058-IV).

Відповідно до ст.62 ЗУ від 5.11.1991р. №1788-XII «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Пунктами 1,2 «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», затвердженого постановою КМЦ від 12.08.1993р. №637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до п.3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Аналіз зазначених нормативно-правових актів свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка працівника.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 27 лютого 2020р. у справі №577/2688/17, від 31 березня 2020р. у справі №446/656/17, від 21 травня 2020р. у справі №550/927/17, від 25 лютого 2021р. у справі №683/3705/16-а.

Крім того, Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993р. №58 затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників (далі - Інструкція №58).

Пунктом 1.1 цієї Інструкції також передбачено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Судова колегія звертає увагу, що однією з підстав для призначення пенсії за віком є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Як вбачається із матеріалів справи, що підставою прийняття рішення про відмову у призначенні пенсії стало не зарахування позивачці періоду роботи з 19.11.1998р. по 3.03.2001р., оскільки наявні розбіжності між датою звільнення з роботи та датою наказу про звільнення.

Надаючи оцінку вказаним обставинам, судова колегія зазначає, що працівник не відповідає за правильність записів у трудовій книжці та не повинен контролювати роботодавця щодо її заповнення. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у трудовій книжці.

Трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами трудової книжки, а тому працівник не може нести негативних наслідків порушення порядку заповнення його трудової книжки.

Правова позиція щодо того, що недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для зазначеної у такій трудовій книжці особи, викладена в постанові Верховного Суду від 18.11.2022р. по справі №560/3734/22.

Також, у частині не доведення відповідачем у цій справі правомірності свого рішення щодо відмови у призначені позивачки пенсії Суд враховує наступне.

На сьогодні у праві існують три основні стандарти доказування (standards of proof): «баланс імовірностей» (balance of probabilities) або «перевага доказів» (preponderance of the evidence), «наявність чітких та переконливих доказів» (clear and convincing evidence) та «поза розумним сумнівом» (beyond reasonable doubt).

У справах, де суб`єкт владних повноважень доводить правомірність своїх рішень щодо відмови фізичній особі у реалізації її права на соціальний захист, гарантованого, зокрема, статтею 46 Конституції України, за загальним правилом, повинні відповідати критерію «поза розумним сумнівом».

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 14.11.2019р. у справі № 822/863/16, від 21.11.2019р. у справі № 826/5857/16, 16.06.2020р. у справі №756/6984/16-а та 11.02.2020р. у справі №816/502/16.

При цьому, судова колегія погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що не зарахування спірного стажу позивача буде суперечити принципу правової визначеності, оскільки в пункті 3.1 Рішення Конституційного Суду України (Справа №1-25/2010 від 29.06.2010р.) зазначено, що одним з елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки.

Враховуючи вищезазначене, судова колегія погоджується із висновком суду першої інстанції про протиправність рішення ГУ ПФУ в Донецькій області щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком.

Між тим, апеляційний суд зауважує, що спірне рішення по суті питання за принципом екстериторіальності розгляду заяв приймалось ГУ ПФУ в Донецькій області, як органом, до виключних повноважень якого належить призначення пенсії заявниці та саме вказане управління є відповідачем у даній справі, а тому суд першої інстанції помилково зазначив про стягнення судових витрат з ГУ ПФУ в Одеській області.

Відтак, апеляційний суд вважає за необхідне змінити резолютивну частину рішення суду, визначивши ГУ ПФУ в Донецькій області, особою, за рахунок бюджетних асигнувань якої необхідно стягнути сплачений ОСОБА_1 судовий збір.

У контексті оцінки доводів апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.311,315,317,322,325 КАС України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області задовольнити частково.

Третій абзац резолютивної частини рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2023р. змінити, виклавши його в такій редакції:

«Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області () за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові (РНОКПП НОМЕР_2 ) витрати зі сплати судового збору в розмірі 1 073,6грн. (одна тисяча сімдесят три гривні шістдесят копійок)».

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий: Ю.М. Градовський

Судді: І.О. Турецька

Л.П. Шеметенко