Справа № 600/3426/23-а
Суддя: Матохнюк Д.Б.
Дата ухвалення: 2023-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 600/3426/23-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Боднарюк Олег Васильович

Суддя-доповідач - Матохнюк Д.Б.

13 грудня 2023 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Матохнюка Д.Б.

суддів: Гонтарука В. М. Білої Л.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 07 вересня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

у травні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області (ГУ ПФУ у Чернівецькій області) в якому просила:

-визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Чернівецькій області щодо відмови у виплаті недоотриманої за життя пенсії померлого чоловіка ОСОБА_2 у розмірі 240715,90 грн;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Чернівецькій області здійснити виплату недоотриманої за життя пенсії померлим чоловіком ОСОБА_2 у розмірі 240715,90 грн.

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 07 вересня 2023 адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з судовим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 28 листопада 2022 року у справі №600/3385/22-а за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області - позов задоволено повністю.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області щодо відмови ОСОБА_2 у перерахунку та виплаті пенсії з 01.04.2019 на підставі довідки про розмір грошового забезпечення, наданої Чернівецьким обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки від 05.09.2022 № ХЖ19313.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області здійснити з 01 квітня 2019 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2 з урахуванням розміру основних та додаткових видів грошового забезпечення, зазначених у довідці про розмір грошового забезпечення Чернівецького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 05.09.2022 № ХЖ19313 (із врахуванням раніше виплачених сум), з урахуванням 100% суми підвищення пенсії.

На виконання вказаного судового рішення ГУ ПФУ в Чернівецькій області здійснено перерахунок пенсії за вислугу років, призначену ОСОБА_2 відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Згідно свідоцтва про смерть від 12 січня 2023 року серії НОМЕР_1 ОСОБА_2 помер - ІНФОРМАЦІЯ_1

ОСОБА_1 , як дружина померлого ОСОБА_2 звернулася до ГУ ПФУ в Чернівецькій області із заявою, в якій просила виплатити їй суми пенсії, недоотриманої її померлим чоловіком ОСОБА_2 .

Проте, листом ГУ ПФУ в Чернівецькій області повідомило позивача, що за життя ОСОБА_2 на виконання рішення Чернівецького окружного адміністративного суду проведено перерахунок пенсії. Різниця пенсії, визначена відповідно до рішення суду складає 240715,90 грн, яка включена до Реєстру рішень суду. Також у листі зазначено, що у випадку смерті стягувача щодо недоодержаних сум пенсії на виконання рішення суду до Реєстру (автоматизована база даних у підсистемі «реєстр судових рішень» Інтегрованої комплексної інформаційної системи Пенсійного фонду України) вноситься інформація про особу, яка має право на отримання недоодержаної пенсії у зв`язку зі смертю стягувача та документи, що дають право на одержання недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю стягувача. Також, посилаючись на норми Кодексу адміністративного судочинства України, вказано про можливість заміни сторони виконавчого провадження.

Вказані обставини слугували підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

За результатами встановлених обставин судом першої інстанції зроблено висновок щодо обґрунтованості позовних вимог.

Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Так, ст. 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до частини першої статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Так, підставою звернення позивача до суду з даним позовом слугували дії (бездіяльність) відповідача щодо відмови у виплаті їй відповідно до ч. 1 ст. 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» недоотриманої пенсії померлого чоловіка ОСОБА_2 , нарахованої на виконання судового рішення, у сумі 240715,90 грн.

Згідно ст. 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.

При зверненні кількох членів сім`ї належна їм сума пенсії ділиться між ними порівну.

Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

У разі смерті пенсіонера членам його сім`ї або особі, яка здійснила його поховання, виплачується для цього допомога в розмірі тримісячної пенсії, але не менше п`ятикратного розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Допомога на поховання не виплачується, якщо поховання пенсіонера здійснено за рахунок держави.

Отже, дружина померлого пенсіонера, яка належить до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника, або яка проживала разом із пенсіонером на день його смерті, має право на одержання саме суми пенсії, яка підлягала виплаті пенсіонеру і залишилася недоодержаною у зв`язку з його смертю. При цьому, суми пенсії виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

Із змісту листа ГУ ПФУ в Чернівецькій області встановлено, що пенсійний орган, фактично, не задовольнив поставлене позивачем, як дружиною померлого пенсіонера, яка проживала разом з ним, клопотання про виплату нарахованої суми пенсії.

При цьому, у вказаному листі відсутній обґрунтований висновок про відмову у виплаті позивачеві нарахованих сум пенсії відповідно до ч. 1 ст. 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Відсутнє і обґрунтування неможливості виплатити таких сум пенсії, які були нараховані та неодержані за життя її чоловіком, саме відповідно до приписів названої норми.

Також, пенсійним органом не обґрунтована позиція щодо невиплати позивачу як дружині померлого пенсіонера, яка проживала разом з ним, пенсії на підставі ч. 1 ст. 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Відповідно ч. ч. 1, 2 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), №37801/97, п. 36, від 01 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Враховуючи викладене, перевіряючи оскаржувану позивачем бездіяльність (дії, рішення) суб`єкта владних повноважень на відповідність їх критеріям, наведеним у ч. 2 ст. 2 КАС України, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що при її допущенні (вчиненні, прийнятті) відповідач діяв не на підставі закону, який регулює спірні відносини, необґрунтовано та нерозсудливо, без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів позивача і цілями, на досягнення яких спрямована ця бездіяльність (дія, рішення).

При цьому, аналіз змісту листа - відмови ГУ ПФУ в Чернівецькій області свідчить, що ним лише надано інформацію щодо подальшого виконання судового рішення у справі №600/3385/22-а. Тобто, вказаний лист носить інформаційний, роз`яснювальний характер.

Однак, позивач не звертався до відповідача із заявою щодо порядку виконання судового рішення у справі №600/3385/22-а, а просив виплатити нараховані суми пенсії, які залишилися недоодержаними чоловіком у зв`язку з його смертю, то відповідачем у зазначеному листі передчасно надано останньому роз`яснення щодо заміни сторони виконавчого провадження у названих справах. При цьому, як уже зазначено вище, не було наведено обґрунтованих підстав неможливості задовольнити заяву позивача про виплату сум пенсії відповідно до ч. 1 ст. 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Вказане вище свідчить про протиправність дій відповідача щодо розгляду заяви позивача про виплату їй нарахованих сум пенсії, які залишилися недоодержаними її чоловіком у зв`язку з його смертю.

Таким чином, порушення права позивача на виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю її чоловіка сталося через нездійснення відповідачем такої виплати за відсутності визначених законодавством підстав, тобто, внаслідок його бездіяльності.

Так, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, у постанові від 26.06.2018 у справі №809/1231/16 Верховний Суд зазначив, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення. У разі відсутності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта прийняти рішення конкретного змісту не можна вважати втручанням у дискреційні повноваження, адже саме такий спосіб захисту порушеного права є найбільш ефективним та направлений на недопущення свавілля в органах влади.

Зважаючи на викладене у своїй сукупності та керуючись принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч. 1 ст. 8 Конституції України, ч. 1 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України), колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що належним та ефективним способом захисту порушених прав позивача буде визнання протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Чернівецькій області щодо невиплати їй суми пенсії, недоотриманої її покійним чоловіком позивача, із зобов`язанням відповідача виплатити ОСОБА_1 недоотриману її покійним чоловіком пенсію у сумі 240715,90 грн за результатами перерахунку, виконаного з 01.04.2019 року згідно рішення Чернівецького окружного адміністративного від 28 листопада 2022 року у справі №600/3385/22-а.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги спростовуються встановленими у справі обставинами.

Колегія суддів звертає увагу, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення дотримано норми матеріального і процесуального права, а тому відсутні підстави для задоволення вимог апеляційної скарги.

Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.6 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому відповідно до п.2 ч.5 ст.328 цього Кодексу судове рішення за результатами її розгляду судом апеляційної інстанції в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області залишити без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 07 вересня 2023 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Головуючий Матохнюк Д.Б.

Судді Гонтарук В. М. Біла Л.М.