Справа № 400/9652/23
Суддя: Мельник О.М.
Дата ухвалення: 2023-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2023 р. № 400/9652/23
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Мельника О.М., розглянув у письмовому провадежнні адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідача:Військової частини НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ,

про:визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач), в якому просив суд: визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо не проведення нарахування та виплати ОСОБА_1 , додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 року №168 за 24.02.2022 року, 25.02.2022 року, 28.02.2022 року, 05.03.2022 року, з 07.03.2022 року по 31.03.2022 року, з 01.04.2022 року по 30.04.2022 року, з 01.05.2022 року по 31.05.2022 року, з 01.06.2022 року по 30.06.2022 року, з 01.07.2022 року по 31.07.2022 року, з 01.08.2022 року 31.08.2022 року, з 01.09.2022 року по 30.09.2022 року, з 01.10.2022 року по 31.10.2022 року з 01.11.2022 року по 30.11.2022 року у розмірі 100000 (сто тисяч) гривень 00 копійок в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах: зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 , недоплачену частину додаткової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 року №168 за 24.02.2022 року, 25.02.2022 року. 28.02.2022 року, 05.03.2022 року, з 07.03.2022 року по 31.03.2022 року, з 01.04.2022 року по 30.04.2022 року, з 01.05.2022 року по 31.05.2022 року, з 01.06.2022 року по 30.06.2022 року, з 01.07.2022 року по 31.07.2022 року, з 01.08.2022 року по 31.08.2022 року, з 01.09.2022 року по 30.09.2022 року, з 01.10.2022 року по 31.10.2022 року, з 01.11.2022 року, 30.11.2022 року, виходячи з її розміру 100000 (сто тисяч) гривень 00 копійок, з урахуванням попередньо виплаченої суми такої винагороди.

Ухвалою від 07.08.2023 року суд відкрив провадження за цим позовом та ухвалив розглядати справу за правилами спрощеного провадження з викликом сторін в судове засідання.

Позивач зазначає, що є учасником бойових дій та приймав безпсередню участь в здійснені заходів з національної безпеки і оборони і стримуванні збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійнсення відповідних заходів.

Відповідачем на запити позивача було надано довідки про безпосередню участь позивача та виконання бойових завдань в зоні діяльності підконтрольній військовій частині НОМЕР_2 , а саме в смузі виконання вказаних бойових завдань які були направлені до Військової частини НОМЕР_1 для виконання. Проте, звернувшись до відповідача щодо нарахування останнім та виплати позивачу додаткової винагороди до 100 000 тис.грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу участі в таких діях та заходах, Військова частина НОМЕР_1 відмовила в нарахування та виплати такої винагороди. Підставами для відмови відповідач вказав, що така винагорода військовослужбовцям може збільшуватись до 100000 грн. пропорційно із розрахунку на місяць лише за виконання ними бойових завдань з вогневого ураження цілей. В своєму листі відповідач також посилається на роз`яснення Командування Повітряних Сил ЗС України від 04.07.2022р. №350/1/329, що на думку позивача не є підставою для включення військовослужбовця в наказ на виплату збільшеної додаткової винагороди перебування військовослужбовця в районах ведення бойових дій та невиконання безпосередньо ним бойових завдань, перебування на військових об`єктах, по яким здійснювалось ураження противника. З такими діями відповідача позивач не погодився, вважає дії Військової частини НОМЕР_1 протиправними та такими, що порушують його право на відповідну виплату, що й стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Відповідач у відзиві на позов вказав, що позовні вимоги є безпідставними, незаконними та такими, що задоволенню не підлягають. Відповідач зазначив, що Порядок і умови додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168 від 28.02.2022р. "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (далі - Постанова №168), в спірному періоді врегульовано окремим доручення Мніістра Оборони України від 23.06.2022р. №912/з/29 та Методичними рекомендаціями щодо заходів з організації документального підвтердження (оформлення) безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях, затверджених начальником Генерального штабу ЗС 14.05.2022р. № НОМЕР_3 /С. Підрозділ Військової частини НОМЕР_1 не входячть до складу створених (діючих) угрупувань військ Сил Оборони держави. При цьому, Військова частина НОМЕР_1 є зенітною ракетною частиною, що призначена для виконання завдань з протиповітряної оборони та ураження повітряних цілей.Таким чином, військовослужбовцям зенітних ракетних підрозділів Військової частини НОМЕР_1 додаткова винагорода може збільшуватись до 100 000 грн, пропорційно із розрахунку на місяць лише за виконання ними бойових завдань з вогневого ураження повітряних цілей.

Крім того, сам факт перебування військовослужбовця в районі ведення бойових дій не є підставою для виплати додаткової винагороди в розмір 100 000грн. Позивачем не надано доствірних доказів про те, що посада позивача входить до складу бойової обслуги 3 підрозділу військової частини НОМЕР_1 , яка безпосередньо виконує бойові завдання з вогневого ураження повітряних цілей, а також доказів того, що позивач брав безпосередню участь в бойових діях або в забезпеченні здійсненя заходів з національної безпеки і борони, відсічі і стримуванні збройної агресії. Отже, позов задоволенню не підлягає.

На підставі ч.9 ст.205 КАС України, суд вважає за можливе розглянути адміністративний позов в порядку письмового провадження, за наявними у справі матеріалами.

Дослідив матеріали справи, суд дійшов висновку про наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проходить військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 та має військове звання «підполковник».

Крім того, позивач є учасником бойових дій, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_4 виданого 15.03.2016 р.

Виходячи з матеріалів справи, судом встановлено, що позивач є військовослужбовцем 3-го зенітно-ракетного дивізіону в/ч НОМЕР_1 , який виконуючи бойові завдання в оперативному підпорядкуванні в/ч НОМЕР_2 приймав безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів національної безпеки i оборони, відсічі i стримування

збройної агресії під час перебування безпосередньо в районах воєнних (бойових) дій в наступні періоди:

- 24.02.2022 року, 25.02.2022 року, 28.02.2022 року (підтверджується Довідкою в/ч НОМЕР_2 №1039 від 03.11.2022 року);

-05.03.2022року,з 07.03.2022 року по 31.03.2022 року (підтверджується Довідкою в/ч НОМЕР_2 №1039 від 03.11.2022 року);

- 01.04.2022 року по 30.04.2022 року (підтверджується Довідкою в/ч НОМЕР_2 №1039 від 03.11.2022 року);

- з 01.05.2022 року по 31.05.2022 року та з 01.06.2022 року по 30.06.2022 року (підтверджується Довідкою в/ч НОМЕР_2 №1039 від 03.11.2022 року);

- з 01.07.2022 року по 31.07.2022 року (підтверджується Довідкою в/ч НОМЕР_2 № 1039 від 03.11.2022 року);

- з 01.08.2022 року по 31.08.2022 року (підтверджується Довідкою в/ч НОМЕР_2 №1039 від 03.11.2022 року);

- з 01.09.2022 року по 30.09.2022 року та з 01.10.2022 року по 31.10.2022 року (підтверджується Довідкою в/ч НОМЕР_2 №1039 від 03.11.2022 року);

- з 01.11.2022 року по 30.11.2022 року (підтверджується Довідкою в/ч НОМЕР_2 № 1198 від 16.12.2022 року).

При цьому, суд звертає увагу що вci вищезазначені довідки є в матеріалах справи та були видані на підставі Бойових розпоряджень, Журналів бойових дій, наказів та рапотів, про що зазначено у кожній Довідці окремо.

Підставами видання Військовою чистиною НОМЕР_2 Довідок встановленого зразка є виконання бойових завдань безпосередньо в зоні діяльності підконтрольній вказаній в/ч, а саме в смузі якої виконувалися вказані бойові завдання.

Bci зазначені Довідки в/ч НОМЕР_2 №1039 від 03.11.2022 року та №1199 від 16.12.2022 року були направлені для виконання безпосередньо до військової частини НОМЕР_1 .

Водночас, 24.02.2022 у зв`язку з військовою aгресією Російської Федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 введено в Україні воєнний стан iз 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб. В подальшому Указами Президента України строк дії воєнного стану в Україні продовжено, і який діє в теперішній час.

Вже під час дії воєнного стану 28.02.2022 року на виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацпію» Кабінетом Miністрів України була прийнята Постанова №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового i начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі- Постанова №168).

Зокрема пунктом 1 вказаної Постанови №168 установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового i начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового i начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах i установах зазначеної Служби в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведения воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), виплачується додаткова винагорода в poзмipi до 30000 гривень пропорційно з розрахунку на місяць (крім ociб рядового i начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, яким така винагорода виплачується пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки i оборони, відсічі i стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених

заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшуеться до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виходячи з матеріалів справи, так як позивач безпосередньо приймав участь у здійсненні заходів з національної безпеки i оборони, відсічі i стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, представником позивача був написаний відповідний Адвокатський запит до військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати позивачу додаткової винагороди до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Відповідач листом від 28.07.2023 року за №350/305/7/523 пс відмовив позивачу виплаті відповідної винагороди та зазначив, що вказане питання врегульовано окремим дорученням Mіністpa оборони України від 23.06.2022 року №912/з/29 та Методичними рекомендаціями щодо заходів з органiзації документального підтвердження (оформлення) безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях, затверджених начальником Генерального штабу ЗС України 14.05.2022 року №13459/С, на підставі чого військовослужбовцям зенітних ракетних підрозділів військової частини НОМЕР_1 додаткова винагорода може збільшуватись до 100000 гривень пропорційно із розрахунку на місяць лише за виконання ними бойових завдань з вогневого ураження цілей. Також відповідач, у своєму листі від 28.07.2023р. послався на роз`яснення Командування Повітряних Сил ЗС України від 04.07.2022 року №350/1/329, що на думку позивача, не є підставою для включення військовослужбовців в наказ на виплату збільшеної додаткової винагороди перебування військовослужбовця в районах ведення бойових дій та невиконання безпосередньо ним бойових завдань та перебування військовослужбовців на військових обєктах, по яких здійснювалось вогневе ураження противника. За таких підстав, відповідач вважає, що нарахування та виплати збільшеної винагороди в позивача немає.

Позивач вважає такідії відповідача протиправними та такими, що не грунтусться на вимогах законодавства України, тому звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

На виконання частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у cпосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов i обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Згідно ч.9 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок i військову службу» №2232-ХІІ військовослужбовці - особи, які проходять військову службу.

Правове регулювання основних засад державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлення єдиної системи їх соціального та правового захисту в економічній, соціальній, політичій сферах визначаються Законом України «Про соціальний i правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-ХІІ з відповідними змінами та доповненнями (далі - Закон).

Суд вказує, що правове регулювання соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей регулює лише цей Закон, ані будь-який інший.

Відповідно до ч. 2 ст. 17 Конституції України, держава забезпечує соціальний захист громадян України, які знаходяться на службі в Збройних силах України i інших військових формуваннях, а також членів їх сімей.

Відповідно до ст.9 Закону України «Про соціальний i правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня i

вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону. Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Mіністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законiв України військових формувань та правоохоронних органiв кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Наказом Mіністpa оборони України №260 від 07.06.2018, затверджений Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам.

Відповідно до п. 2 Порядку № 260 Грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.

До щоміячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань iз забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія.

У відповідності до п.3 Порядку №260 підставами для розрахунку та виплати основних i додаткових видів грошового забезпечення є: штат військової частини (установи, організації), (далі - військова частина); накази про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу військової частини, про вступ до виконання обов`язків за посадою, в тому числі тимчасово, про зарахування в розпорядження; накази про встановлення та виплату основних i додаткових видів грошового забезпечення; накази про присвоєння військових звань; грошовий атестат або довідка про грошові виплати (за винятком ociб, призваних (прийнятих) на військову службу за контрактом, у тому числі під час проходження строкової військової служби).

Згідно Розділу 16 Порядку №260 командири (начальники) військових частин, військових навчальних закладів, установ та організацій Збройних Сил України мають право щомісяця здійснювати преміювання військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби) відповідно до їх особистого внеску в загальні результата служби.

Виплата щомісячної премії військовослужбовцям здійснюється на підставі наказу командира військової частини, який видається до 05 числа місяця, наступного за місяцем премііювання, з урахуванням військової дисципліни, наявності дисциплінарних стягнень, показників виконання службових обов`язків. Військовослужбовцям щомісячні премії не виплачуються в таких випадках: за невихід на службу (навчання) без поважних причин - за місяць, у якому здійснено таке порушення.

На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69 «Про загальну мобілізацію», Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 прийнята постанова №168, пунктом 1 якої встановлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового i начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управлення спеціальних операцій Національного

антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а там з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки i оборони, відсічі i стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Пунктом 5 зазначеної постанови передбачено, що вона набирає чинності з моменту опублікування застосовується з 24.02.2022.

Судом встановлено, що позивач відповідно до Бойових розпоряджень, Журналів бойових дій, наказів та рапортів здійснював заходи з національної безпеки i оборони, а саме виконував завдання за призначенням у вказаних вище періодах. Отже, за час проходження військової служби позивачу мало нараховуватися грошове забезпечення відповідно до постанови КМУ від30.08.2017 №794 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, oci6 рядового i начальницького складу та деяких інших ociб», а також додаткова винагорода за час участі у забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки i оборони, відсічі i стримування збройної aгресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів до 100 000 грн. пропорційно часу участі у таких діях.

Посилання ж відповідача на окреме дорученням Міністра оборони України від 23.06.2022 року №912/з/29 та Методичні рекомендації щодо заходов з організації документального підтвердження (оформлення) безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях, затверджених начальником Генерального штабу ЗС України 14.05.2022 року №13459/С є не необгрунтованим та недоцільним, оскільки, вказані документи носять консультативный характер та вони не є нормативно-правовими актами України, які мають вищу юридичну силу.

Отже, суд приходить до висновку, що основним порушеним правом позивача збоку Військової частини НОМЕР_1 , с порушення норм виплат щомісячного грошового забезпечення військовослужбовця, що є фактично порушенням вимог на належну оплату npaцi.

Згідно з частиною другою статті 233 Кодексу законів про працю України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Перебування особи на публічній службі є однією з форм реалізації закріпленого у статті 43 Конституції України права на працю. Таким чином, у разі порушення законодавства про оплату праці в частинi не виплати, працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати (грошового забезпечення) без обмеження будь-яким строком.

Вказана позиція узгоджується також з висновком Верховного Суду, що викладений у постанові від 13.05.2019 по справі №524/39/15-а.

Відповідно до ч. 5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Крім того, в рішеннях Конституційного Суду України № 8-рп/99 від 06.07.1999 року (у справі щодо права на пільги) та № 5-рп/2002 від 20.03.2002 року (у справі щодо пільг, компенсації i гарантії) вказано, що Конституція України відокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових тарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, яю відповідно до ст. 17 Конституції України, перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет i територіальну цілісніть України, її економічну та інформаційну безпеку. Необхність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так i після її закінчення зумовлена насамперед там, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах

держави пов`язана з ризиком для життя i здоров`я, підвищеними вимогами до дисциплшіни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так i після її закінчення.

Конституцшний Суд України у своїх рішеннях від 22.09.2005 року № 5-рп/2005, від 29.06.2010 року № 17-рп/2010, від 22.12.2010 року № 23-рп/2010, від 11.10.2011 року № 10- рп/2011 неодноразово вказував, що громадяни мають бути впевненими у своїх законних очфкуваннях, що набуте ними на підставі чинного законодавства право, його зміст та обсяг буде ними реалізовано, тобто набуте право не може бути скасоване, звужене.

Європейський Суд з прав людини, рішення якого є джерелом права в України, також вказує, що принцип верховенства права зобов`язує державу поважати i застосовувати запроваджені нею закони, створюючи правові й практичні умови для втілення їх в життя (справа «Броньовський проти Полыці», заява № 31443/96, рішення від 22.06.2004 р., п. 184).

Також Європейський Суд у справi Yvonne van Duyn v. Home Office (Case 41/74 van Duyn v. Home Office) зазначив щодо принципу юридичної визначеності, який означає, що зацікавленість особи повинні мати змогу покладатися на зобов`язання, взяті державою, навіть якщо такі зобов`язання містяться у законодавчому акті, який загалом не має автоматичної прямої дії.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що не проведення відповідачем нарахування та виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового i начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 року №168, свідчить про протиправність дій відповідача.

Отже, суд дійшов висновку, що за наявністю спірних правовідносин, які стосуються виплати додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168, є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

Судові витрати по справі відсутні.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246, 260 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_5 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 код ЄДРПОУ НОМЕР_6 ) задовольнити.

2. Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо не проведення нарахування та виплати ОСОБА_1 , додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 року №168 за 24.02.2022 року, 25.02.2022 року, 28.02.2022 року, 05.03.2022 року, з 07.03.2022 року по 31.03.2022 року, з 01.04.2022 року по 30.04.2022 року, з 01.05.2022 року по 31.05.2022 року, з 01.06.2022 року по 30.06.2022 року, з 01.07.2022 року по 31.07.2022 року, з 01.08.2022 року 31.08.2022 року, з 01.09.2022 року по 30.09.2022 року, з 01.10.2022 року по 31.10.2022 року з 01.11.2022 року по 30.11.2022 року у розмірі 100000 (сто тисяч) гривень 00 копійок в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

3.Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_6 ) нарахувати і виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ), недоплачену частину додаткової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям

під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 року №168 за 24.02.2022 року, 25.02.2022 року. 28.02.2022 року, 05.03.2022 року, з 07.03.2022 року по 31.03.2022 року, з 01.04.2022 року по 30.04.2022 року, з 01.05.2022 року по 31.05.2022 року, з 01.06.2022 року по 30.06.2022 року, з 01.07.2022 року по 31.07.2022 року, з 01.08.2022 року по 31.08.2022 року, з 01.09.2022 року по 30.09.2022 року, з 01.10.2022 року по 31.10.2022 року, з 01.11.2022 року, 30.11.2022 року, виходячи з її розміру 100000 (сто тисяч) гривень 00 копійок, з урахуванням попередньо виплаченої суми такої винагороди.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі поданя апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцятиднів з дня його проголошення. Якщо справу було розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.М. Мельник