Справа № 460зп-23/160
Суддя: Кучугурна Наталія Вікторівна
Дата ухвалення: 2023-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УХВАЛА
14 грудня 2023 р.Справа №460зп-23/160
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Кучугурна Н.В., розглянувши у порядку письмового провадження у м. Дніпрі заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекспром» про вжиття заходів забезпечення позову до подання позовної заяви,
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекспром» про вжиття заходів забезпечення позову до подання позовної заяви, в якій заявник просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом:
Заявник звертає увагу суду, що основними видами його діяльності є виробництво продуктів нафтоперероблення та оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами, здійснення яких без ліцензії прямо заборонено діючим законодавством. Отже, можливість здійснення позивачем господарської діяльності безпосередньо залежить від наявності відповідних ліцензій, анулювання яких призведе до зупинення господарської діяльності підприємства, що матиме невідворотні наслідки, в тому числі, у вигляді збитків та простою обладнання, яке потребує постійного обслуговування.
Заявник також указує, що як свідчить податкова звітність, яка додана до цієї Заяви, на кінець 2-го кварталу 2023 року в його штаті працювало 332 особи, нараховано доходу фізичним особам майже 4,5 млн грн (з яких ПДФО та військовий збір складає майже 0,9 млн грн), нараховано ЄСВ в сумі майже 1 млн грн. У випадку анулювання ліцензії Товариства, під час війни без роботи та, відповідно без доходів, залишиться більше 300 людей, держава та місцеві громади залишаться без доходів в розмірі, щонайменше 2 млн. грн в місяць (це стосується лише податків та зборів, які нараховуються на заробітну плату, без врахування податку на прибуток, ПДВ, інших податків та зборів). Зазначені втрати людей та бюджетів є невідворотними та не зможуть бути компенсовані в майбутньому у випадку задоволення позовних вимог. Анулювання ліцензії позбавляє товариство його права на подальше здійснення такої діяльності, та може призвести до ухвалення судом рішення по суті спору до розриву відповідних господарських зв`язків, вивільнення працівників, що матиме наслідком утруднення або навіть неможливість відновлення господарської діяльності взагалі у випадку ухвалення позитивного рішення суду. Дуже важливим чинником для застосування забезпечувальних заходів у вигляді зупинення дії розпорядження є те, що чинним законодавством не передбачена процедура поновлення ліцензії. Тобто скасування дії ліцензії призведе до неможливості фактичного виконання судового рішення у разі задоволення судом позову.
Таким чином, наведені позивачем обставини впливають на здійснення ефективного способу захисту порушеного права, який, насамперед, спрямований на поновлення такого права, і лише у разі неможливості такого поновлення - гарантування особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.
При цьому, заявник уважає, що в цьому випадку вжиття заходів забезпечення позову є тимчасовим заходом, спрямованим на забезпечення виконання судового рішення та не є висновком, який свідчить про фактичне вирішення позовних вимог на період дії ухвали про забезпечення позову.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, заяву про забезпечення позову №460зп-23/160 передано для розгляду судді Кучугурній Н.В.
Розглянувши заяву та додані до неї документи, суд зазначає про таке.
Частинами першою та другою статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Водночас підстави забезпечення позову, передбачені частиною другою статті 150 КАС України, є оціночними, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.
Згідно з положеннями частини першої статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється в безспірному порядку.
Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб (частина друга статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України).
В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання (частина шоста статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України).
Тобто, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
При розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову та з`ясувати відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.
Згідно з Рекомендаціями №R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Ради Європи 13.09.1989, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.
Тобто, інститут забезпечення позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.
При цьому заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.
Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Водночас, суд зазначає, що в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача. Також суд має вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав, будуть значними.
При цьому, слід також зауважити на тому, що під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті та не можуть вирішуватись ним під час розгляду заяви про забезпечення позову.
Крім того, вирішуючи питання щодо наявності підстав для вжиття заходів забезпечення позову, суди повинні також враховувати специфіку правовідносин, стосовно яких виник спір, та їх відповідне законодавче врегулювання, за наслідками аналізу якого можна зробити висновок, чи дійсно застосування заходів забезпечення позову є необхідним у даному конкретному випадку, чи може невжиття таких засобів мати незворотні наслідки.
Суд установив, що відповідно до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань основними видами економічної діяльності ТОВ «Алекспром» є: 19.20 Виробництво продуктів нафтоперероблення, 20.59 Виробництво іншої хімічної продукції, н.в.і.у., 46.71 Оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
Суд зазначає, що Порядок видачі, анулювання ліцензій на право оптової торгівлі пальним та зберігання пального регулюється статтею 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» (далі - Закон №481/95ВР, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до ч. 1 ст.15 Закону №481/95ВР, оптова торгівля пальним та зберігання пального здійснюються суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності за наявності ліцензії.
Частинами 10-12 ст.15 Закону №481/95ВР визначено, що ліцензії на право оптової торгівлі пальним видаються терміном на п`ять років органом виконавчої влади, уповноваженим Кабінетом Міністрів України; ліцензії на право зберігання пального видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади за місцем розташування місць зберігання пального терміном на п`ять років; ліцензії на право оптової торгівлі видаються терміном на п`ять років уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади оптової торгівлі, а за відсутності місць оптової торгівлі - за місцезнаходженням суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) або місцезнаходженням постійного представництва.
Відповідно до абз.14 ч.52 ст.15 Закону №481/95ВР ліцензія анулюється шляхом прийняття органом, який видав ліцензію, відповідного рішення про анулювання у формі розпорядження про таке анулювання на підставі відмови, без законодавчих підстав, від доступу представника контролюючого органу до проведення перевірки відповідно до вимог статей 80, 81 Податкового кодексу України, на підставі акта, складеного посадовими (службовими) особами податкового органу, який засвідчує факт відмови.
Згідно з ч.53 ст.15 Закону №481/95ВР ліцензія анулюється та вважається недійсною з моменту одержання суб`єктом господарювання (у тому числі іноземним суб`єктом господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) розпорядження про її анулювання в електронній формі засобами електронного зв`язку.
Вирішуючи питання щодо наявності підстав щодо забезпечення позову судом враховано, що розпорядження №469-р/л від 07.12.2023 фактично зобов`язує підприємство зупинити технологічний цикл виробництва та продажу продукції, а відповідно до ст.17 Закону №481/95ВР за виробництво пального без наявності ліцензії передбачена відповідальність.
До того ж, можливість здійснення позивачем господарської діяльності безпосередньо залежить від наявності відповідних ліцензій, анулювання яких призведе до зупинення господарської діяльності підприємства, що матиме невідворотні наслідки, в тому числі, у виді збитків та простою обладнання, яке потребує постійного обслуговування.
Як свідчить податкова звітність, яка додана до цієї заяви, на кінець 2-го кварталу 2023 року середньооблікова кількість штатних працівників складала 289 осіб, нараховано доходу фізичним особам майже 4,5 млн грн, нараховано ЄСВ за звітний квартал в сумі майже 3 млн грн.
У випадку анулювання ліцензії товариства, під час війни без роботи та, відповідно без доходів, залишиться майже 300 людей, держава та місцеві громади залишаться доходів, які надходять до бюджету, у тому числі, за наслідками діяльності товариства. Втрати людей та бюджетів є невідворотними та не зможуть бути компенсовані в майбутньому у випадку задоволення позовних вимог.
Анулювання ліцензії позивача позбавляє права позивача на подальше здійснення такої діяльності, та може призвести до ухвалення судом рішення по суті спору до розриву відповідних господарських зав`язків, вивільнення працівників, що матиме наслідком утруднення або навіть неможливість відновлення господарської діяльності взагалі у випадку ухвалення позитивного рішення суду. Дуже важливим чинником для застосування забезпечувальних заходів у вигляді зупинення дії розпорядження є те, що діючим законодавством не передбачена процедура поновлення ліцензії. Тобто скасування дії ліцензії призведе до неможливості фактичного виконання судового рішення у разі задоволення судом позову.
Такий спосіб забезпечення адміністративного позову відповідає його предмету та, водночас, вжиття таких заходів не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямоване лише на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті заявлених вимог.
При цьому, суд зазначає, що у цьому випадку вжиття заходів забезпечення позову є тимчасовим заходом, спрямованим на забезпечення виконання судового рішення, не є вирішенням спору по суті, і не свідчить про неправомірність висновку контролюючого органу про наявність підстав для анулювання ліцензії на право оптової торгівлі тютюновими виробами.
Суд зазначає, що ухвала, якою вживаються заходи забезпечення позову жодним чином не встановлює законність чи протиправність рішення, яким є Розпорядження виконуючого обов`язки заступника Голови Державної податкової служби України №469-р/л від 07.12.2023.
Водночас, вжиття заходів забезпечення позову за цих обставин має на меті виключно збереження існуючого становища до розгляду спору по суті та не зумовлює його фактичне вирішення по суті і спрямована не ефективний судовий захист прав та законних інтересів, юридичної особи, що за ним звернулася.
Наведене, є достатнім підтвердженням того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав або інтересів товариства, за захистом яких він звернувся до суду.
У заяві ТОВ «Алекспром» просить суд вжити заходів забезпечення позову шляхом:
У задоволенні іншої частини заяви відмовлено.
Не погодившись із зазначеною ухвалою суду, Головне управління ДПС у Дніпропетровській області та Державна податкова служба України звернулись з апеляційними скаргами, в яких посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просять ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.06.2023 скасувати та прийняти судове рішення, яким в задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити повністю.
За наслідками розгляду апеляційних скарг, поставною Третього апеляційного адміністративного суду від 03.08.2023 апеляційні скарги Головного управління ДПС у Дніпропетровській області та Державної податкової служби України задоволено частково.
Ухвалою Верховного Суду від 03.09.2023 касаційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.06.2023 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 03.08.2023 у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекспром» до Державної податкової служби України, Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання утриматися від вчинення певних дій повернуто скаржнику.
Ухвалою Верховного Суду від 13.09.2023 касаційну скаргу Державної податкової служби України на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 червня 2023 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 03 серпня 2023 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекспром» до Державної податкової служби України, Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання утриматися від вчинення певних дій повернуто скаржнику.
Ухвалами Верховного Суду від 11.10.2023 касаційні скарги Державної податкової служби України та Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 червня 2023 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 03 серпня 2023 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекспром» до Державної податкової служби України, Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання утриматися від вчинення певних дій повернуто скаржникам.

Ухвалою Верховного Суду від 30.10.2023 касаційну скаргу Державної податкової служби України на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.06.2023 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 03.08.2023 у справі № 160/12728/23 повернуто особі, яка її подала.

Ухвалами Верховного Суду від 16.11.2023 касаційні скарги Державної податкової служби України та Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.06.2023 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 03.08.2023 у справі № 160/12728/23 повернуто особам, яка її подали.

Ухвалою Верховного Суду від 07.12.2023 касаційну скаргу Державної податкової служби України на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 червня 2023 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 03 серпня 2023 року у справі № 160/12728/23 залишено без руху.

Станом на час постановлення цієї ухвали доказів скасування ухвали від 12.06.2023 про забезпечення позову у справі № 160/12728/23 не надано, тобто ухвала є чинною.

Суд зазначає, що ухвалою від 12.06.2023 у справі № 160/12728/23 суд уже вжив заходи забезпечення позову шляхом заборони Державній податковій службі України приймати рішення (розпорядження) щодо анулювання ліцензії на право виробництва пального № 00030, дата реєстрації 28.08.2019, виданої товариству з обмеженою відповідальністю «Алекспром» (код 32679601).

Отже, суд заборонив Державній податковій службі України приймати рішення (розпорядження) щодо анулювання ліцензії, розпорядження щодо якої було прийнято виконуючим обов`язки заступника Голови Державної податкової служби України Сокура Євгена Ростиславовича №469-р/л від 07.12.2023, відповідно до якого Державна податкова служба України як орган ліцензування зобов`язано анулювати ліцензію на право виробництва пального Товариства з обмеженою відповідальності «Алекспром», реєстраційний номер 00030 терміном дії з 28.08.2019 до 28.08.2024, за адресою: Україна, 51250, Дніпропетровська область, Новомосковський район, смт Губиниха, вул. Берегового 37.

Крім цього, відповідно до ст.3 Закону №481/95ВР, ліцензія анулюється та вважається недійсною з дня оприлюднення розпорядження про анулювання ліцензії на офіційному веб-сайті органу ліцензування.

Доказів оприлюднення записів про анулювання ліцензії до суду не надано.

З огляду на викладене, суд відмовляє в задоволенні заяви в частині вжиття заходів забезпечення позову шляхом зобов`язання Державної податкової служби України видалити записи про анулювання ліцензії на право виробництва пального Товариства з обмеженою відповідальності «Алекспром», реєстраційний номер 00030 терміном дії з 28.08.2019 до 28.08.2024, за адресою: Україна, 51250, Дніпропетровська область, Новомосковський район, смт. Губиниха, вул. Берегового 37 з Єдиного державного реєстру суб`єктів господарювання, які отримали ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним, та місць виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним до набрання законної сили рішенням суду у цій справі та заборони Державній податковій службі України здійснювати дії, направлені на оприлюднення розпорядження про анулювання ліцензії на право виробництва пального Товариства з обмеженою відповідальності «Алекспром», реєстраційний номер 00030 терміном дії з 28.08.2019 до 28.08.2024, за адресою: Україна, 51250, Дніпропетровська область, Новомосковський район, смт. Губиниха, вул. Берегового, 37.

Таким чином, заява про забезпечення позову підлягає задоволенню частково.

Статтею 156 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що ухвала суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Примірник ухвали про забезпечення позову негайно надсилається заявнику, всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також, залежно від виду вжитих заходів, направляється судом для негайного виконання державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Керуючись ст.ст.150-154, 241, 243, 248 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекспром» про вжиття заходів забезпечення позову до подання позовної заяви задовольнити частково.

Зупинити дію Розпорядження виконуючого обов`язки заступника Голови Державної податкової служби України №469-р/л від 07.12.2023, відповідно до якого Державна податкова служба України як орган ліцензування зобов`язано анулювати ліцензію на право виробництва пального Товариства з обмеженою відповідальності «Алекспром», реєстраційний номер 00030 терміном дії з 28.08.2019 до 28.08.2024, за адресою: Україна, 51250, Дніпропетровська область Новомосковський район, смт. Губиниха, вул. Берегового 37.

В іншій частині заяви відмовити.

Копію ухвали негайно направити:

Товариству з обмеженою відповідальністю «Алекспром» (51250, Дніпропетровська область, Новомоськовський район, смт Губиниха, вул. Берегового 37, );

Державній податковій службі України (04053, м. Київ, Львівська площа, буд.8, ).

Стягувач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Алекспром» (51250, Дніпропетровська область, Новомоськовський район, смт Губиниха, вул. Берегового 37, ).

Боржник: Державна податкова служба України (04053, м. Київ, Львівська площа, буд.8, ).

Ухвала підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому для виконання судових рішень, строк пред`явлення ухвали до виконання 3 (три) роки.

Відповідно до статті 154 КАС України ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала суду набирає законної сили 14.12.2023 та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтями 295 та 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Кучугурна