Справа № 944/448/23
Суддя: Колтун Ю. М.
Дата ухвалення: 2023-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 944/448/23
Провадження №2-а/944/36/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.12.2023 рокум.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області у складі

головуючого судді Колтуна Ю. М.

з участю секретаря судового засідання Романик Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Яворові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці Державної митної служби України про скасування постанови про порушення митних правил,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Львівської митниці, в якому просить скасувати постанову № 1231/20900/22 від 20.12.2022 у справі про порушення митних правил та закрити провадження у справі.

В обґрунтування позову покликається на те, що 23.12.2022 ним було отримано постанову Львівської митниці у справі про порушення митних правил №1231/20900/22, за якою його визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбачених ч.2 ст. 471 МК України, та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 30 відсотків вартості цих товарів, на суму 44217,09 грн. Позивач стверджує, що дії працівників Львівської митниці неправомірні. Так, огляд генераторів проведено без його участі та складено звіт про оцінку з яким він не ознайомлений та був позбавлений права подати заперечення щодо даної оцінки. Зазначає, що на митниці показував документи, що підтверджували реальну вартість товару, який він перевозив з ОСОБА_2 в належному йому транспортному засобі, і саме їй належали два генератори з чотирьох. Однак позивачу повідомили про права давати пояснення і долучати документи при розгляді справи, про який повідомлять додатково.

Окрім цього, позивача було позбавлено права брати участь в розгляді справи про порушення митних правил. Однак, дані обставини взагалі не оцінювались відповідачем, на думку позивача, під час підготовки матеріалів та розгляду справи, органом митниці не здобуто доказів наявності його вини.

За таких обставин, позивач вважає висновки викладені у постанові такими, що не відповідають фактичним обставинам справи, тому просить вказану постанову скасувати.

06.02.2023 суддею Яворівського районного суду Львівської області Колтуном Ю.М. винесено ухвалу про прийняття даної справи до свого провадження та призначення судового засідання.

07.08.2023 представник відповідача Львівської митниці подав до суду відзив на позовну заяву. Вказав, що в день вчинення порушення митних правил ОСОБА_1 , при проходженні (проїзді) ним каналом, позначеним символами зеленого кольору "зелений коридор", не заявив за встановленою формою про наявність виявлених товарів, що перевищують неоподатковану норму - портативних зарядних станцій, які у письмових поясненнях визнав своєю власністю, при наданні таких позивач не зазначав про документи, що свідчать про вартість товарів, які і не вказав, що товари переміщувались не ним, а пасажиром. Водночас товари, які переміщувались в межах неоподаткованої норми, повернуто останньому, а саме одну портативну зарядну станцію, в свою чергу, громадянка, яку позивач зазначає як власницю частини товарів, ніяким чином, не оспорювала вилучення таких. Також представник позивача звертає увагу суду, що ознайомившись з протоколом, позивачем теж не внесені жодні заперечення щодо вилучення в нього неналежних йому товарів

Вважає, що представником позивача, надано документи невідомого походження - інвойси, які не відповідають критеріям належності та допустимості доказів, оскільки не містять підписів продавця та не були долучені до матеріалів справи в ході складання протоколу чи провадження у справі. З огляду на те, що в день вчинення порушення митних правил посадовій особі митниці не надано будь-яких документів щодо вартості на переміщуваний товар, у справі було призначено експертизу та експертом Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Державної митної служби України було встановлено вартість предметів правопорушення - загальна вартість товару відповідно до висновку від 06.12.2022 № -0664 становить 147 390,30 грн. Вказаний висновок є належним та допустимим доказом, зважаючи на те, що повноваження СЛЕД Держмитслужби на проведення експертизи у справах про порушення митних правил, в тому числі проведення товарознавчої експертизи із визначення вартості вилученого майна, що є предметом правопорушення, закріплено Положенням про СЛЕД Держмитслужби, затвердженого наказом Держмитслужби від 23.10.2019 №18 (у редакції наказу від 12.11.2019 №29), що відповідає вимогам МК України з урахуванням особливостей, визначених Законом України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні".

Також, представник відповідача вважає хибним посилання представника позивача на те, що розгляд справи про порушення митних правил відбувся з порушенням норм чинного законодавства, а саме у відсутності ОСОБА_1 , оскільки такий був повідомлений про час та місце розгляду справи, а саме відповідні відомості внесені до протоколу про порушення митних правил з яким останній ознайомився. Разом з тим позивач, зловживаючи своїми правами, не з`явився на розгляд справи про порушення митних правил та не надав клопотань про перенесення такого розгляду. З огляду на викладене, представник відповідача просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

У судовому засіданні 04.12.2023 представник позивача адвокат Тимощук О.І. підтримав позовну заяву, надав суду пояснення аналогічні викладеним в позові та просив його задовольнити. Також подав суду заяву про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача Сліпенко С.В. у судовому засіданні 04.12.2023 вказав на те, Львівською митницею правомірно притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, відтак просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у зв`язку з їх безпідставністю та необґрунтованістю.

15.12.2023 представники сторін не з`явилися у судове засідання хоча належним чином були повідомлені про день та час судового розгляду, а тому, у відповідності до ч.3 ст.268 КАС України, їх неприбуття не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Частиною 2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбаченіКонституцієюта законами України.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 1 статті 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.1ст.6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом установлено, що 17.11.2022 відносно ОСОБА_1 , посадовою особою Львівської митниці було складено протокол про порушення митних правил №1231/20900/22 за ознаками ч.2 ст.471 МК України. Вказаний протокол про порушення митних правил складено у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 при перетині кордону 17.11.2022 через пункт пропуску «Краківець-Корчова» митного поста «Яворів» Львівської митниці, смугою руху «зелений коридор» у напрямку «в`їзд в Україну», заїхавши транспортним засобом марки «AUDI A4» з реєстраційним номером НОМЕР_1 , у якості водія, чим заявив про відсутність товарів, які підлягають обов`язковому декларуванню та оподаткуванню, або які належать до категорії товарів, на переміщення яких через митний кордон України встановлені заборони чи обмеження та вказав про наявність лише особистих речей.

За результатами митного огляду вказаного транспортного засобу встановлено, що окрім особистих речей, у салоні транспортного засобу переміщувалися портативні зарядні станції EcoFlow RIVER Pro модель EF 4 PRO (1200W), у заводському упакуванні виробника, без ознак бувших у використанні. Вказані товари у кількості три штуки вилучено та поміщено на склад минтниці.

ОСОБА_1 у своїх письмових поясненнях від 17.11.2022 зазначив, що заїхав на зазначений коридор на транспортному засобі НОМЕР_1 , в якості водія. З приводу виявлених у нього предметів, а саме зарядних станцій, вказав, що віз їх для власного користування вдома.

Однак, згідно з висновком щодо застосування норм права, що викладений у постанові Верховного Суду від 15.05.2019 року у справі № 537/2088/17, сам факт визнання особою вини у порушенні не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень і не звільняє останнього від доведення його правомірності. З`ясування обставин, за яких вчинено адміністративне правопорушення, яке позивачу поставлено за провину, буде неповним і поверховим, якщо не дослідити його в усіх тих аспектах, про які зазначено вище.

Постановою державного інспектора відділу провадження у справах про ПМП УБК та ПМП Львівської митниці Шота А.І. від 22.11.2023, для з`ясування питань встановлення вартості вилученого товару в порядку ст.516 МК України, у справі було призначено експертизу та в межах ст.515 МК України у розпорядження експерта передано вилучені протоколом про порушення митних правил товари.

20.12.2022 Львівською митницею винесено постанову у справі про порушення митних правил №1231/20900/22, за якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбачених ч. 2 ст. 471 МК України, та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 30 відсотків вартості цих товарів, на суму 44217 грн. 09 коп.

ОСОБА_1 в обгрунтування своїх позовних вимог вважає, що його права під час розгляду справи про порушення митних правил митним органом порушено, оскільки йому не було належним чином повідомлено про дату розгляду справи на Львівській митниці. Відповідач такі доводи спростовував, оскільки з матеріалів справи убачається, що відповідач належним чином повідомив позивача про дату та час проведення розгляду справи вказавши про це у протоколі про порушення митних правил № 1231/20900/22 від 17.11.2002, примірник якого ОСОБА_1 отримав, що засвідчив своїм підписом, а отже доводи позивача про розгляд справи без належного повідомлення не знаходять свого підтвердження.

Так, санкція ч.2 ст.471 МК України передбачає накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу розміром 30 відсотків вартості товарів.

Відтак, розмір штрафу покладається в основу рішення суб`єкта владних повноважень, постанова носить обов`язковий характер, підлягає безумовному виконанню, є виконавчим документом та відповідно від встановлення митної вартості переміщуваних речей залежить розмір міри відповідальності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Водночас розглядаючи твердження представника відповідача, щодо висновку експертизи, а саме що такий є належним та допустимим доказом, суд не погоджується із такими та відхиляє спростування представника відповідача виходячи з такого.

Статтею 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ч. 2 ст. 74 КАС України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 76 КАС).

Відповідно до ч. 2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В основу визначення розміру штрафу відповідачем покладено висновок Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень від 06.12.2022 № -0664.

Згідно з вказаним висновком загальна вартість вилученого товару, зазначеного у постанові про призначення експертизи від 22.11.2022 про порушення митних правил № 1231/20900/22 станом на 17.11.2022 становить 147390,30 грн

Порядок та підстави призначення експертиз в Спеціалізованій лабораторії з питань експертизи та досліджень Державної митної служби України регулюється главою 50 Митного кодексу України (митні експертизи), яка передбачає, що взяття проб (зразків) товарів здійснюється посадовими особами митного органу в рамках процедур митного контролю та митного оформлення, а також під час прийняття рішень щодо зобов`язуючої інформації з метою встановлення характеристик, визначальних для:

1) класифікації товарів згідно з УКТ ЗЕД;

2) перевірки задекларованої митної вартості товарів;

3) встановлення країни походження товарів;

4) встановлення належності товарів до наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів, прекурсорів, сильнодіючих чи отруйних речовин;

5) встановлення належності товарів до предметів, що мають художню, історичну чи археологічну цінність;

6) встановлення належності товарів до таких, що виготовлені з використанням об`єктів права інтелектуальної власності, що охороняються відповідно до закону.

Згідно з ч.17 ст. 356 МК України, про взяття проб (зразків) товарів складається акт за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, який в матеріалах справи відсутній.

Частина 22 ст.356 МК України чітко передбачає мету проведеннядосліджень, які проводятьсяСпеціалізованою лабораторією з питань експертизи та досліджень, а саме «встановлення характеристик товару, необхідних для його митного оформлення, митні органи можуть письмово, у тому числі з використанням засобів інформаційних технологій, затребувати з підприємств-виробників, суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності та громадян наявну у них техніко-технологічну документацію про склад, фізико-хімічні властивості товарів, інформацію про основні технологічні стадії їх виробництва та призначення».

Відповідно до Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз експертних досліджень, затвердженихнаказом Міністерства юстиції України 08.10.1998року №53/5, проведення експертиз (експертних досліджень) основним завданням товарознавчої експертизи є: визначення вартості товарної продукції; визначення належності товарів класифікаційних категорій, які прийняті у виробничо-торговельній сфері; визначення характеристик об`єктів дослідження відповідно до вимог Українського класифікатора товарів зовнішньої-економічної діяльності; визначення змін показників якості товарної продукції; установлення способу виробництва товарної продукції: промисловий чи саморобний, підприємства-виробника, країни-виробника; визначення відповідності упакування і транспортування, умов і термінів зберігання товарної продукції до вимог чинних правил. Згідно вказаної Інструкції, з метою виконання певного експертного завдання експертами застосовуються відповідні методи дослідження, методики проведення судових експертиз, а також нормативно-правові акти та нормативні документи(міжнародні, національні та галузеві стандарти, технічні умови, правила).

При цьому, відповідач не зазначив, які саме стандарти та технічні умови до даного виду товару він використовував, не вказано код товару Українського класифікатора товарів зовнішньої економічної діяльності, не надані відомості з митних баз Держмитслужби щодо подібних (аналогічних) товарів, які імпортуються в Україну.

Врешті, суд додатково зазначає, що зі змісту висновку експертизи також убачається, що для порівняння враховувалась інформація про вартість товарів з мережі Інтернет. Разом з тим, до такого висновку не додано будь-яких матеріалів, які б підтверджували наявність об`єктів порівняння та цін на них, а також не наведено конкретних методів порівняння і врахування коригування відмінностей між такими і досліджуваним товаром, не враховано того факту, що країна відправки таких товарів є Республіка Польща, а об`єктами порівняння є виключно товарні пропозиції на ринку України.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Однак в цій ситуації суд з`ясував, що висновок експертизи насправді не містить інформації щодо предмета доказування, позаяк зміст висновку не містить достатніх відомостей про дійсне порівняння товарів та цін на них, а також не враховано, що товар придбавався на території Республіки Польща, натомість порівняння цін здійснювалося за ціновими пропозиціями на ринку України.

Проаналізувавши норми законодавства, суд дійшов висновку, що Спеціалізована лабораторія з питань експертизи та досліджень Державної митної служби України є органом уповноваженим на встановлення характеристик товару, необхідних для його митного оформлення, митного контролю, але відповідачем не доведено, що Спеціалізована лабораторія уповноважена на визначення митної вартості переміщуваних речей у справах про порушення митних правил, що в подальшому є підставою для визначення розміру штрафу, який між іншим зараховується на рахунок відповідача.

Окрім цього, Відповідно до рішення Великої Палати Верховного Суду від 18.12.2019 №522/1029/18, висновок експерта не може бути належним і допустимим доказом, якщо у ньому не зазначено, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, і що такий висновок підготовлено для подання до суду.

Матеріали справи не містять доказів, що експерт був повідомлений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Тобто суд приходить до обґрунтованого переконання про те, що висновки Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи, яка і є підрозділом митного органу, побудовані по суті на припущеннях, що виключає можливість їх застосування як належного та допустимого доказу у цій справі.

Відповідно до положень ст.49 МК України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з ч.2 ст.51 МК України, митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Як передбачено ч.1 ст.52 МК України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, визначається ч. 2 ст. 53 МК України, а саме: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст.54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції).

Суд приймає до уваги, що у підтвердження вартості вилучених протоколом про порушення митних правил №1231/20900/22 товарів, до поданої позовної заяви долучено копії документу про-форма № PRO/334/2022 від 17.11.2022, за змістом якого встановлено, що покупець ОСОБА_3 придбав у Євроглобал, Марцін Мазуркевич Кровіца Голодівська 33, 37-625 Кровіца Сама НІП: РЕГІОН: 362166579 портативну зарядну станцію EcoFlow RIVER Pro за ціною 2300, 00 польських злотих.

Та копії документів про-форма № PRO/324/2022 від 17.11.2022, за змістом яких встановлено, що покупець ОСОБА_4 придбала у Євроглобал, Марцін Мазуркевич Кровіца Голодівська 33, 37-625 Кровіца Сама НІП: РЕГІОН: 362166579 дві портативні зарядні станцію EcoFlow RIVER Pro за ціною 2300, 00 польських злотих та EcoFlow RIVER Мах за ціною 2200, 00 польських злотих.

Верховний Суд у постанові від 07.12.2022 у справі № 200/6156/20-а дійшов висновку, що право надавати заперечення щодо висновків органу державної фіскальної служби та долучати до матеріалів справи докази на підтвердження таких заперечень надається платнику як на усіх стадіях податкового контролю, так і на стадіях судового процесу, на яких допускається подання учасником процесу нових доказів.

Зазначену правову позицію висловлено також Верховним Судом в постановах від 28.05.2019 у справі № 816/2023/15, від 26.03.2019 у справі № 812/8245/13-а, від 19.06.2018 у справі № 826/7704/16, яка згідно ч. 5 ст. 242 КАС України є обов`язковою для врахування судом при виборі і застосуванні до спірних правовідносин. Враховуючи вищезазначене, внаслідок всебічного дослідження вказаних доказів суд взяв до уваги долучені позивачем документів про-форма № PRO/324/2022та № PRO/334/2022 від 17.11.2022, що узгоджується з ст. 79 КАС України.

Також, згідно з встановленого НБУ офіційного курсу гривні до іноземних валют станом на день вчинення порушення митних правил (17.11.2022), курс валют становив 1 польський злотий 8,0924 грн.

Таким чином вилучені товари були придбані іншою особою та слід зазначити, що згідно інформації зазначеної у документів про-форма № PRO/324/2022та № PRO/334/2022 від 17.11.2022 вартість товарів, зазначена у польських злотих є значно меншою вартості визначеної митним органом.

Разом з тим, представником відповідача долучений контрольний талон для проходження по «зеленому коридору» транспортного засобу без причепа та без товарів, що підлягають обов`язковому письмовому декларуванню та (або) оподаткуванню, однаково датований 17.11.2022, при цьому талон містить відмітку про те, що у транспортному засобі «AUDI » реєстраційний номер НОМЕР_1 по вказаній смузі руху переміщались дві особи.

Враховуючи приписи ст. 489 МК України, суд дійшов до переконання, що відповідач під час розгляду справи про порушення митних правил позивачем не врахував обставину, приналежності вилучених портативних зарядних станцій іншій особі.

Відповідно до ст. 531 МК України, підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил зокрема є:

1) відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил;

2) необ`єктивність або неповнота провадження у справі або необ`єктивність її розгляду;

3) невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи.

Частинами 1 та 2 ст.77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З огляду на викладене, суд вважає, що відповідачем необ`єктивно розглянуто справу про порушення митних правил, зокрема не взято до уваги обставини того, що з позивачем в автомобілі під час проходження митного контролю знаходилась громадянка ОСОБА_5 , яка є власником частини вилученого товару, а тому оскаржуване рішення відповідача не відповідає критерію обгрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень, передбаченого п.3 ч.2 ст.2 КАС України, тобто прийняте без з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Львівської митниці про визнання протиправною та скасування постанови є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.242 КАС України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п.3 ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

З огляду на те, що даним рішенням скасовується постанова у справі про порушення митних правил №1231/20900/22 від 20.12.2022 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.471 МК України, провадження у справі підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст.9, 21, 72-78, 90, 121, 123, 139, 205, 241-246, 250, 251, 286 КАС України, суд,

вирішив:

позов ОСОБА_1 до Львівської митниці Державної митної служби України про скасування постанови про порушення митних правил - задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову у справі про порушення митних правил №1231/20900/22 від 20.12.2022.

Провадження у справі про порушення митних правил відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.471 МК України - закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня складення судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ю.М.Колтун