Справа № 523/21773/23
Суддя: Далеко К. О.
Дата ухвалення: 2023-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/523/113/23
УХВАЛА

"11" грудня 2023 р.

Суддя Суворовського районного суду м. Одеси Далеко К.О., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до старшого державного виконавця Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції (м.Одеси) Баглай Вікторії Юріївни, Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції (м.Одеси) про визнання незаконною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження,

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Драненко В.В. в інтересах ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до старшого державного виконавця Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції (м.Одеси) Баглай Вікторії Юріївни, Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції (м.Одеси), в якому просить: визнати незаконною та скасувати постанову старшого державного виконавця Суворовського відділу ДВС у місті Одеса Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) Баглай В.Ю. про відкриття виконавчого провадження № 72042727, на підставі постанови № 00007760 від 31.03.2023 винесеної Державним департаментом нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті щодо стягнення з ОСОБА_1 штрафу у сумі 17000 гривень.

В обґрунтування позову зазначив, що 16 червня 2023 року старшим державним виконавцем Суворовського відділу ДВС у місті Одеса Південного міжрегіонального управління юстиції (м.Одеса) Баглай В.Ю. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №72042727, на підставі постанови №00007760 від 31.03.2023 винесеної Державним департаментом нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті щодо стягнення з ОСОБА_1 штрафу у сумі 17000 гривень. Постановою № 00007760 від 31.03.2023 винесеною Державним департаментом нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті стягнуто з ОСОБА_1 штраф у сумі 17000 гривень, за вчинення правопорушення яке мало місце 31 березня 2023 року на а/д Н-11 км. 76 + 702, Дніпропетровська область, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст. 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,накладено арешт на автомобіль Renault Magnum, державний номер НОМЕР_1 та напівпричіп Titan TS3RPB державний номер НОМЕР_2 . При відкритті виконавчого провадження державним виконавцем не взято до уваги той факт, що при обробці постанови Державним департаментом нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті не було надано підтвердження отримання постанови особою, з якої стягуються кошти, тобто було порушено право особи на захист і справедливий суд, що є незаконним, та не повинно було прийматись виконавчою службою до виконання, так як в подальшому зазначена постанова була оскаржена до суду. Дії державного виконавця не відповідають вимогам встановленим законом, так як жодна постанова не доведена до відома ОСОБА_1 у строки передбачені Законом України «Про виконавче провадження» та не направлена потовою кореспонденцією, чим порушено права боржника. Також, проігноровано виконавцем вимоги щодо строку і порядку оскарження постанови, зазначено лише що постанова може бути оскаржена в порядку та строки встановлені законом. Мотивувальна частина постанови державного виконавця не містить посилань на проведені заходи щодо встановлення майна боржника, тим самим арешт накладеий необгрунтовано, без зазначення доцільності та необхідності накладення такого арешту. Також, з постанови не зрозумілим є порядок накладення арешту.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі суддею встановлено наступне.

Стаття 20 КАС України визначає розмежування предметної юрисдикції адміністративних судів.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, визначених пунктами 1-3 частини першої цієї статті.

Згідно пунктів 1-3 частини 1 статті 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні: адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності; адміністративні справи, пов`язані з виборчим процесом чи процесом референдуму; адміністративні справи, пов`язані з перебуванням іноземців та осіб без громадянства на території України.

Нормами ч. 5 ст. 287 КАС України передбачено, що адміністративні справи з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень, ухвалених місцевим загальним судом як адміністративним судом, розглядаються місцевим загальним судом як адміністративним судом, який видав виконавчий лист.

Частиною 2 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Згідно правових висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постановах від 4 березня 2018 року у справі №213/2012/16, від 12.09.2018 року в справі № 442/2270/17-ц, від 20.09.2018 року в справі № 324/1018/17, від 05.12.2018 року в справі № 422/2248/17, від 17 червня 2020 року в справі № 759/16206/14-ц під час вирішення питання юрисдикції суду щодо спорів про оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця, вчинених під час виконання виконавчих документів, виданих іншими, ніж суд, органами та посадовими особами, необхідно встановити, на підставі яких виконавчих документів здійснюється виконавче провадження; якщо виконавче провадження відкрите, і примусове виконання здійснюється державною виконавчою службою або приватним виконавцем на підставі документів, передбачених у пунктах 1, 11, 2 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження», тобто на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України; судових наказів; ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом, заяви та скарги розглядаються судом, який видав рішення, що перебуває на примусовому виконанні; якщо примусове виконання здійснювалось на підставі документів, виданих іншими органами, такі заяви учасників виконавчого провадження мали розглядатися у порядку, передбаченому статтею 181 Кодексу адміністративного судочинства України у редакції, чинній до 15 грудня 2017 року, чи статтею 287 цього кодексу, чинній з указаної дати.

Тобто, за загальним правилом ч. 1 ст. 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

В той же час, ч. 5 ст. 287 КАС України містить спеціальне положення, де визначено, що місцеві суди, як адміністративні, розглядають адміністративні справи з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби виключно у разі, якщо на стадії виконання перебувають рішення, ухвалені місцевим загальним судом як адміністративним судом, таким чином справи з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, на виконанні яких перебувають рішення інших органів або їх посадових осіб підлягають розгляду окружними адміністративними судами.

З матеріалів позовної заяви вбачається, що предметом даного спору є дії державного виконавця під час виконання постанови у справі про адміністративне правопорушення, яка була винесена посадовою особою Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті.

На виконанні державного виконавця не перебуває виконавчий лист, виданий на підставі судового рішення, ухваленого згідно з пунктами 1-3 частини 1 статті 20 КАС України, а тому даний спір відповідно до положень п. 4 ч. 1 ст. 20, ч. 5 ст. 287 КАС України не підлягає розгляду місцевим судом, як адміністративним.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що даний позов не пов`язаний з вирішенням спору про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, оскільки його предметом є не вирішення питання правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності, а неправомірність дій державного виконавця на стадії виконавчого провадження з виконання рішення, прийнятого посадовою особою Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті.

Таким чином, виходячи з приписів ст. 20 КАС України, якою встановлено вичерпний перелік справ, які підсудні місцевому загальному суду, як адміністративному суду, даний спір не відноситься до предметної юрисдикції Суворовського районного суду м. Одеси як адміністративного суду, а підсудний окружному адміністративному суду.

Частина 1 статті 7 КАС України передбачає, що суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно зі статтею 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішеннях, пов`язаних із застосуванням статті 6 Конвенції, вказує, що словосполучення встановлений законом поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття суд, встановлений законом у частині першій статті 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…). З огляду на це не вважається судом, встановленим законом орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Повноваження складу суду належить сприймати і як компетентність у розумінні наявності права на розгляд у суді відповідно до предмета спору, вирішення справ судом певної інстанції та судом, який має повноваження на розгляд справ у межах територіальної юрисдикції, визначеної КАС України, що забезпечує право на розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Нормами Кодексу адміністративного судочинства України законодавець не врегулював питання передачі справи до іншого суду, якщо позовна заява подана з порушенням правил предметної підсудності.

Разом з тим, відповідно до пункту 2 частини 1 статті 29 КАС України суд передає адміністративну справу на розгляд іншого адміністративного суду, якщо при відкритті провадження у справі суд встановить, що справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Відтак, виходячи із приписів частини 6 статті 7 КАС України, щодо застосування судом закону за аналогією, правила щодо передачі адміністративного позову з одного суду до іншого суду в даному випадку мають визначатись з урахуванням норм, які визначають передачу справ за територіальною підсудністю.

Зі змісту ч. 8 ст. 29 КАС України вбачається, що передача адміністративної справи з одного суду до іншого на підставі відповідної ухвали, яка підлягає оскарженню, здійснюється не пізніше наступного дня після закінчення строку на оскарження такої ухвали, а в разі подання апеляційної скарги - після залишення її без задоволення.

Згідно з ч. 1 ст. 30 КАС України спори між адміністративними судами щодо підсудності не допускаються.

За таких обставин, належним судом, предметна юрисдикція якого поширюється на даний спір, та який відповідно до законодавства уповноважений здійснювати розгляд справи є Одеський окружний адміністративний суд, а тому з метою дотримання правил предметної підсудності, суддя вважає за необхідне направити матеріали справи за підсудністю до зазначеного суду.

Керуючись ст.ст.20, 29, 30, 293-295 КАС України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до старшого державного виконавця Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції (м.Одеси) Баглай Вікторії Юріївни, Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції (м.Одеси) про визнання незаконною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, передати на розгляд за підсудністю Одеському окружному адміністративному суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали, що є датою її ухвалення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Матеріали адміністративної справи передати до Одеського окружного адміністративного суду не пізніше наступного дня після закінчення строку на оскарження ухвали, а в разі подання апеляційної скарги - після залишення її без задоволення.

Суддя: К. О. Далеко