Справа № 460/52364/22
Суддя: О.М. Дудар
Дата ухвалення: 2023-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

15 грудня 2023 року м. Рівне №460/52364/22

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Дудар О.М., розглянувши за правилами письмового провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області
про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі - відповідач) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій.

Позивач просила суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області , які полягають у обчисленні розміру пенсії за віком при її призначенні вперше, відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2014-2016 роки ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області здійснити з 26.06.2022 перерахунок та виплату пенсії за віком, яка відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" призначається вперше, із застосуванням середньої заробітної плати (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2018, 2019 та 2020 роки, із застосуванням з березня 2022 року коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,14 згідно з постановою Кабінету Міністрів України від "Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році від 16.02.2022 №118.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що з 26.12.2014 по 06.05.2021 позивач перебувала на обліку у відповідача та отримувала пенсію за вислугою років відповідно до норм Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-ХІІ (далі - Закон №1788-ХІІ), як працівник освіти. Маючи одночасне право на пенсію за вислугою років, та на пенсію за віком, що призначається відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", відповідачем автоматизованим способом із 06.05.2021 позивачу призначено загальну пенсію за віком, застосувавши при цьому норми закону, які регламентують порядок переведення з одного виду пенсії на інший, а не призначення нового виду пенсії. Проте, жодного рішення про переведення позивача на пенсію за віком на адресу позивача від відповідача не надходило, як і не повідомлялося жодним іншим чином про те, що пенсія за віком обчислюється з 06.05.2021 на підставі Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2023 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).

Лише після звернення позивача до відповідача з проханням перерахувати пенсію за віком із застосуванням ч.2 ст.40 Закону №1058-IV (показником середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року призначення цього виду пенсії 2018-2020). На заяву відповідач листом повідомив, що при переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії. При цьому, зі змісту листа відповідача вбачається, що при обчисленні розміру пенсії ним застосовано середню заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2014-2016 роки, яка враховується при переведенні на інший вид пенсії із застосуванням в наступному коефіцієнта її збільшення з 01.03.2022 на 1,14 відповідно, а не за 2018-2020 роки, як цього вимагає чинне законодавство при призначенні пенсії за віком вперше. Позивач вважає такі дії відповідача протиправними, і такими, що не відповідають чинному законодавству.

Ухвалою суд від 29.12.2022 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні), встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. В обґрунтування заперечень вказано, що у спірних правовідносинах діяв згідно з чинним законодавством, оскільки позивачу з 26.12.2014 призначено пенсію за вислугою років відповідно до ст.55 Закону №1788-ХІІ. Відтак, у спірних правовідносинах мало місце не нове призначення пенсії, а переведення, і згідно з чинним законодавством необхідно проводити призначення пенсії за віком згідно з Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Відповідач вказав, що при переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії. Таким чином, пенсія виплачується позивачу з додержанням норм чинного законодавства України. Відповідач просив відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебувала на обліку у відповідача з 26.12.2014 як отримувач пенсії відповідно до ст.55 Закону №1788-ХІІ.

06.05.2021 позивача автоматизованим способом переведено за пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". При обчисленні розміру пенсії за віком на умовах Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" відповідачем застосовано середню заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2014-2016 роки.

Позивач звернулася до відповідача із заявою про обчислення розміру пенсії за віком на умовах Закону №1058-IV із застосуванням середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2018-2020 роки.

Листом від 24.11.2022 №23721-23809/К-02/8-1700/22 відповідач відмовив у задоволенні заяви, зазначивши, що з 06.05.2021 позивача переведено з пенсії за вислугу років відповідно до ст.55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" на пенсію за віком на умовах Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Відповідач зазначає, про те, що підстави для застосування положень частини другої статті 40 Закону №1058 (тобто врахування середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, з а три календарні роки, що передують року звернення за переведенням на пенсію за віком (2018-2020 роки) при переведенні з пенсії за вислугу років на пенсію за віком за заявою від 06.05.2021 відсутні.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернулася до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, визначені Законом №1058-IV.

Згідно зі статтею 8 Закону № 1058-IV громадяни України мають право на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

За приписами частин першої, другої статті 7 Закону №1788-XII) звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію. При цьому пенсії за віком і по інвалідності призначаються незалежно від того, припинено роботу на час звернення за пенсією чи вона продовжується.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону №1058-IV в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати:1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Статтею 10 Закону України № 1058-IV передбачено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Частиною 3 статті 45 Закону №1058-IV регламентовано, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший у пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в ч.1 ст.40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Системний аналіз вищезазначених положень дозволяє дійти висновку, що ч.3 ст.45 Закону № 1058-IV установлюється порядок переведення з одного виду пенсії, призначеної саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом №1058-IV.

Суд звертає увагу на те, що позивачу було призначено пенсію за вислугою років відповідно до ст.55 Закону №1788-ХІІ, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії.

Для призначення пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-IV позивач звернулася вперше 06.05.2021.

Таким чином, отримуючи пенсію за вислугу років позивач не користувалася жодним із видів пенсій, встановлених Законом №1058-ІV, тому звернувшись до відповідача із заявою від 06.05.2021 про призначення їй пенсії за віком, позивач реалізувала право на призначення пенсії в солідарній системі відповідно до Закону № 1058-ІV вперше, та перейшла з одного виду пенсії на інший.

Згідно з ч.2 ст.40 Закону №1058-ІV, заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою:

Зп = Зс х (Ск : К), де:

Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях;

Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики.

Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз 1 + Кз 2 + Кз 3 +... + Кз n);

К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Отже, з огляду на викладене, при обрахунку пенсії за віком, яка призначалася позивачу вперше з 06.05.2021, відповідно до вимог ст.40 Закону № 1058-ІV підлягає застосуванню показник середньої заробітної плати працівників в галузі економіки України за три календарні роки, що передують року відповідного призначення такої пенсії, тобто за 2018, 2019, 2020 роки, оскільки пенсія за віком передбачена іншим законом, ніж пенсія за вислугою років.

Згідно із правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 29 листопада 2016 року у справі №133/476/15-а (№ 21-6331а15), у випадку призначення особі пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а в подальшому при виявленні такою особою бажання отримувати пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV, має місце саме призначення пенсії за віком, а не переведення згідно із частиною третьою статті 45 Закону № 1058-IV.

Така позиція Верховного Суду України була підтримана і Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 31 жовтня 2018 року у справі № 876/5312/17 і Верховним Судом у постанові від 16 червня 2020 у справі № 514/1675/16-а, 18 серпня 2020 року у справі № 263/6611/17.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 31.10.2018 у справі №876/5312/17 дійшла висновку, що Верховний Суд України у постанові від 29.11.2016 у справі №133/476/15-а обґрунтовано зазначив, що у випадку призначення особі пенсії за вислугу років, а в подальшому при виявленні такою особою бажання отримувати пенсію за віком відповідно до Закону №1058-ІV має місце саме призначення пенсії за віком, а не переведення згідно ч.3 ст. 45 Закону № 1058-ІV.

Великою Палатою Верховного Суду визначено, що частиною третьою ст.45 Закону №1058-ІV дійсно встановлюється порядок переведення з одного виду пенсії, призначеної саме за цим Законом, на інший. Тому показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом №1058-ІV. Однак, у випадку призначення іншої пенсії за іншим законом має враховуватись показник середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії (пенсії за віком).

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Судом встановлено, що позивачу для обчислення пенсії враховано показник середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачені внески, за 2014-2016 роки із застосуванням коефіцієнтів збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, який враховується для обчислення пенсії.

Позивачу з 26.12.2014 було призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону №1788-ХІІ, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а призначення пенсії відповідно до Закону №1058-IV відбулося вперше.

Отже, у випадку спірних правовідносин мало місце перехід з пенсії за вислугою років, передбаченої Законом №1788-ХІІ, на пенсію за віком, передбачену Законом №1058-ІV (тобто призначення пенсії за віком вперше), а не переведення з одного виду пенсії на інший вид в межах одного закону.

За таких обставин, Пенсійний орган зобов`язаний був при обчисленні розміру пенсії за віком враховувати показник середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії - пенсії за віком відповідно до Закону №1058-ІV - за 2018, 2019, 2020 роки.

Таким чином, відповідач протиправно обчислив розмір пенсії за віком, яка призначалась вперше, з 06.05.2021 відповідно до Закону №1058-ІV із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2014-2016 роки.

При цьому, як вбачається із наданих позивачем документів при наступних перерахунках пенсії за віком, Пенсійним органом застосовано коефіцієнт збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні з 01.03.2022 на 1,14 відповідно (згідно із нормами постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 №118).

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Отже, перерахунок та виплату пенсії, призначеної з 06.05.2021, слід здійснити із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2018-2020 роки , із застосуванням коефіцієнта її збільшенням на 1,14 (з 01.03.2022) відповідно, за правилами частин першої та другої статті 40 Закону №1058-IV.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

З огляду на викладене, враховуючи вимоги ст.122 КАС України та уточнення позивачем змісту позовних вимог щодо розгляду справи в межах строку звернення до суду, суд дійшов висновку, що належним способом відновлення порушених прав та інтересів позивача буде зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Рівненській області перерахувати та виплатити позивачу з 26 червня 2022 року пенсію за віком, яка призначалася позивачу відповідно до Закону №1058-IV вперше, із застосуванням середньої заробітної плати (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2018-2020 роки та коефіцієнта її збільшення на 1,14 (з 01.03.2022) відповідно, за правилами частин першої та другої статті 40 Закону №1058-IV.

Частиною першою статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини першої статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами першою, другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач як суб`єкт владних повноважень у ході розгляду справи не довів правомірність своєї поведінки в спірних правовідносинах.

Натомість, доводи та аргументи позивача, якими вона обґрунтовувала позовні вимоги, знайшли підтвердження за наслідками розгляду справи по суті, а тому позовні вимоги належить задовольнити повністю.

За правилами частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи положення ч.1 ст.139 КАС України, сплачений за подання цього позову судовий збір слід стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 241-246, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, які полягають у обчисленні розміру пенсії за віком ОСОБА_1 при її призначенні вперше з 06 травня 2021 року відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні за 2014-2016 роки.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області здійснити з 26 червня 2022 року перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком, яка відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" призначена вперше, із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2018-2020 роки та коефіцієнта її збільшення на 1,14 (з 01.03.2022) відповідно, за правилами частин першої та другої статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області судові витрати із сплати судового збору в сумі 793 (сімсот дев`яносто чотири) гривні 92 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України (вул.Борисенка Олександра, буд.7, м.Рівне, Рівненська область, 33028; ідентифікаційний код юридичної особи 21084076).

Рішення складено 15 грудня 2023 року.

Суддя О.М. Дудар