Справа № 520/26550/23
Суддя: Котеньов О.Г.
Дата ухвалення: 2023-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

15 грудня 2023 р. справа № 520/26550/23

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Олексія Котеньова, розглянувши за правилами спрощеного провадження у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Мірінвест" (вул. Автомобільна, буд. 3-А/2, офіс 2,смт Пісочин,Харківська обл., Харківський р-н,62416, ) до Державної служби України з безпеки на транспорті (вул. Антоновича, буд. 51,м. Київ,03150, ) , Відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях Державної служби України з безпеки на транспорті (м-н Свободи, буд. 5, Держпром, 6 під., 7 пов.,м. Харків,61022, ) про визнання протиправною та скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Мірінвест" звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті, Відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях Державної служби України з безпеки на транспорті, в якому просить суд визнати протиправною та скасувати постанову Відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях Державної служби України з безпеки на транспорті від 06 липня 2023 року № 029244 про застосування адміністративно-господарського штрафу до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мірінвест» у розмірі 17 000,00 грн.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 17.10.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження у справі без виклику сторін.

В обґрунтування позову, а також у відповіді на відзив та додаткових поясненнях позивач наполягає на відсутності порушення вимог ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», адже товарно-транспортна накладна від 13.06.2023 року № 130601, яка була надана інспектору, містить всі необхідні реквізити, визначені чинним законодавством, навіть у разі наявності недоліків, наявна можливість ідентифікувати в тому числі вантажовідправника, оскільки товарно-транспортна накладна навпроти графи вантажовідправник містить його місцезнаодження та код за ДРФО. Тобто, винесення відповідачем оскаржуваної постанови є проявом надмірного формалізму, а не реалізацією його дискреційних повноважень.

У відзиві відповідач вказав, що видаткова накладна, яка надана водієм № 3157 від 13.06.2023 при перевірці, не є належним документом, з огляду на відсутність обов`язкових реквізитів, встановлених законодавством. Більш того, посилання позивача на наявність товарно-транспортної накладної №130601 від 13.06.2023, яка нібито була надана працівнику відповідача при рейдовій перевірці 13.06.2023, зроблене для введення суду в оману про обставини складення акту № АР 025831 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, оскільки такого факту не існувало.

Свідченням означеного слугує підпис водія у актів № АР 025831 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 13.06.2023, який не заперечував відсутності будь-якої товарно-транспортної накладної взагалі.

Відповідач вважає, що наведені фактичні обставини та їх правове регулювання свідчать про сумнівність наданих позивачем документів до суду.

У запереченнях на відповідь на відзив та у додаткових поясненнях відповідач наголошує, що все мотивування Позивача будується навколо того , що товарно-транспортна накладна була надана і відповідає вимогам чинного законодавства, утім, на момент проведення перевірки відсутня товарно-транспортна накладна встановленої форми.

Відповідно до ст.258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Суд розглядає справу у порядку письмового провадження без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі п.10 ч.1 ст.4, ч.4 ст.229 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд встановив такі обставини.

Судом встановлено, що на підставі Щотижневого графіку проведення рейдових перевірок та направлення на перевірку № НР 000924 від 09.06.2023, 13.06.2023 співробітниками Відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях проводилась рейдова перевірка на 87 км а/д М-29.

Державними інспекторами зупинений транспортний засіб марки MAN 18.480, державний реєстраційний знак НОМЕР_1 , з напівпричепом самоскидом Meller KISAЗ, державний реєстраційний знак НОМЕР_2 .

На момент проведення перевірки було встановлено відсутність товарно-транспортної накладної встановленої форми (перевезення вантажу здійснювалось на підставі накладної № 3157 від 13.06.2023).

У зв`язку з виявленням вищезазначеного порушення державними інспекторами складено акт № АР 025831 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 13.06.2023.

Водій зі змістом акту № АР 025831 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 13.06.2023 був ознайомлений, підписавши його без зауважень.

Повідомленням № 48004/38/24-23 від 28.06.2023, направленим поштою рекомендованим повідомленням № 085, позивача викликано для розгляду справи на 06.07.2023 з 9.00 до 12.00.

Вказане повідомлення Відповідачем направлялось на адресу позивача, вказану у ЄДРЮОФОП та ГФ. Відповідно до даних трекінгу Укрпошти вищевказане повідомлення про розгляд справи відправлено позивачу 29.06.2023, 03.07.2023 відправлення не вручене під час доставки, а 01.08.2023 повідомлення за закінченням терміну зберігання направилось до відповідача.

За результатами розгляду акту № АР 025831 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 13.06.2023 винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 029244 від 06.07.2023.

Копію постанови № 029244 від 06.07.2023 направлено 07.07.2023 позивачу разом із супровідним листом від 06.07.2023 № 50619/38/24-23.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Перевіряючи правомірність прийнятої постанови про застосування адміністративно - господарського штрафу, суд зазначає таке.

Відносини між автомобільними перевізниками, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень регулюються Законом України «Про автомобільний транспорт» (далі - Закон № 2344-ІІІ).

На підставі частини 1 статті 5 Закону № 2344-ІІІ, основним завданням державного регулювання та контролю у сфері автомобільного транспорту є створення умов безпечного, якісного й ефективного перевезення пасажирів та вантажів, надання додаткових транспортних послуг.

Відповідно до частини дванадцятої статті 6 Закону № 2344-ІІІ державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Положення Закону № 2344-ІІІ визначають можливість застосування штрафів до осіб, які порушують визначені законодавством вимоги. За своєю правовою природою штраф, який застосовується до автомобільних перевізників відповідно до статті 60 Закону № 2344-ІІІ, є адміністративно - господарським штрафом, а тому він може бути застосований виключно до суб`єкта господарювання, у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності у сфері автомобільного транспорту.

Згідно з положеннями статті 34 Закону № 2344-ІІІ, автомобільний перевізник повинен, зокрема: виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів.

Статтею 48 Закону № 2344-ІП обумовлено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення. Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством: для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж інші документи, передбачені законодавством.

Крім того, відповідно до частини другої статті 49 Закону № 2344-ІІІ, водій транспортного засобу зобов`язаний, зокрема, мати при собі та передавати для перевірки уповноваженим на те посадовим особам документи, передбачені законодавством, для здійснення зазначених перевезень; дотримуватися визначеного режиму праці та відпочинку.

Таким чином, положеннями спеціального закону покладено на перевізника обов`язок з забезпечення, а водія - пред`явлення для перевірки відповідних документи.

Відповідно до приписів пункту 11.1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених Наказом Міністерства транспорту України 14.10.1997 № 363 основним документом на перевезення вантажів є товарнотранспортна накладна, форму якої наведено в додатку 7 до цих Правил.

Товарно-транспортну накладну можна оформлювати без дотримання форми, наведеної в додатку 7 до цих Правил, за умови наявності в ній інформації про назву документа, дату і місце його складання, найменування (прізвище, ім`я, по батькові) Перевізника та/або експедитора, замовника, вантажовідправника, вантажоодержувача, найменування та кількість вантажу, його основні характеристики та ознаки, які дають можливість однозначно ідентифікувати цей вантаж, автомобіль (марка, модель, тип, реєстраційний номер), причіп/напівпричіп (марка, модель, тип, реєстраційний номер), пункти навантаження та розвантаження із зазначенням повної адреси, посади, прізвища та підписів відповідальних осіб вантажовідправника, вантажоодержувача, водія та/або експедитора.

Відповідно до положень пункту 11.2 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених Наказом Міністерства транспорту України 14.10.1997 № 363 оформлення перевезень вантажів товарно-транспортними накладними здійснюється незалежно від умов оплати за роботу автомобіля.

На момент проведення перевірки у водія був наявний документ, складений російською мовою, а саме видаткова накладна №3157 від 13.06.2023, що не є товарно-транспортною накладною, адже не відповідає вимогам до такого документа та не містить назву документа - товарно-транспортна накладна, місце його складання, найменування (прізвище, ім`я, по батькові) Перевізника та/або експедитора, замовника, вантажовідправника, вантажоодержувача, автомобіль (марка, модель, тип, реєстраційний номер), причіп/напівпричіп (марка, модель, тип, реєстраційний номер), пункти навантаження та розвантаження із зазначенням повної адреси, посади, прізвища та підписів відповідальних осіб вантажовідправника, вантажоодержувача, водія та/або експедитора.

На стадії відкриття провадження у справі позивачем одночасно з усуненням недоліків позову надано до суду товарно-транспортну накладну №130601 від 19.06.2023 та видаткову накладну №3157 від 13.06.2023.

При цьому доказів того, що такі документи надавались водієм під час перевірки, до суду не надано, адже акт підписано водієм без зауважень, надані ним документи сфотографовано перевіряючими.

Окрім того, суд зазначає, що у видаткових накладних, і відповідно, у товарно-транспортній накладній, що надана до суду, відрізняються постачальник, покупець, кількість товару, його ціна, тощо. У суду викликає сумнів належність цих документів до перевезення, що стало предметом контролю у спірних правовідносинах, за умови надання водієм видаткової накладної №3157 від 13.06.2023

Оцінюючи надані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, суд приходить до висновку про намагання позивача ввести суд в оману шляхом надання до суду доказів, які не були предметом дослідження відповідачем на момент перевірки.

За таких обставин суд приходить до висновку про правомірність оскаржуваної постанови.

Щодо процедури винесення постанови та повідомлення позивача про розгляд справи, наявними в матеріалах справи доказами підтверджено, що відповідачем у порядку, визначеному законодавством, здійснювався виклик позивача для розгляду справ.

Відповідно до п. 25 Порядку, справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

Відповідач виконав свій обов`язок щодо належного та своєчасного інформування позивача про час та місце розгляду справи, водночас, позивач не навів жодної обставини та не надав доказів, які б підтверджували неможливість отримання ним повідомлення чи прибуття для розгляду справи.

Відповідно п. 27 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567, яким передбачено, що у разі неявки уповноваженої особи суб`єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі, відповідачем правомірно розглянуто справу та прийнято рішення без участі представника позивача, у цьому контексті порушення права позивача не допущено.

За такого правового регулювання судом не встановлено порушення чинного законодавства України як щодо підстав, так і щодо процедури винесення спірної постанови, відтак, підстави для задоволення позову відсутні.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За приписами ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до приписів ст.139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 19, 139, 205, 229, 241-247, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Мірінвест" (вул. Автомобільна, буд. 3-А/2, офіс 2,смт Пісочин,Харківська обл., Харківський р-н,62416, ) до Державної служби України з безпеки на транспорті (вул. Антоновича, буд. 51,м. Київ,03150, ) , Відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях Державної служби України з безпеки на транспорті (м-н Свободи, буд. 5, Держпром, 6 під., 7 пов.,м. Харків,61022, ) про визнання протиправною та скасування постанови відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення у повному обсязі виготовлено 15 грудня 2023 року.

Суддя Олексій КОТЕНЬОВ