Справа № 320/8323/21
Суддя: Карпушова Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2023-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/8323/21 Суддя (судді) першої інстанції: Балаклицький А. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів: Губської Л.В., Епель О.В., секретар судового засідання Євгейчук Ю.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві, без фіксації судового процесу, в порядку ч. 4 ст. 229 КАС України, апеляційну скаргу адвоката Дубового Олександра Володимировича в інтересах ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2023 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Ірпінської міської ради, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

Історія справи.

15.07.2021 ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Ірпінської міської ради, в якому просить суд:

- визнати протиправним рішення Ірпінської міської ради від 24.12.2020 №224-4-VІІІ в частині відмови у наданні позивачу дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) орієнтовним розміром 0,15 гектара на території села Михайлівка-Рубежівка;

- зобов`язати Ірпінську міську раду надати позивачу дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) орієнтовним розміром 0,15 гектара на території села Михайлівка-Рубежівка згідно заяви (клопотання) від 13.11.2020 (вх. №5086/01-18 від 18.11.2020).

Позовні вимоги мотивовано тим, що позивачем до відповідача подано заяву з усіма необхідними документами про надання дозволу на розробку проекту землеустрою для будівництва і обслуговування житлового будинку, проте відповідачем прийнято протиправне рішення.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 24.10.2023 адміністративний позов задоволено частково: визнано протиправним рішення Ірпінської міської ради від 24.12.2020 №224-4-VІІІ в частині відмови у наданні ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) орієнтовним розміром 0,15 гектара на території села Михайлівка-Рубежівка, та зобов`язано Ірпінську міську раду розглянути повторно заяву ОСОБА_1 від 13.11.2020 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) орієнтовним розміром 0,15 гектара на території села Михайлівка-Рубежівка. В іншій частині позову відмовлено.

Приймаючи таке рішення суд першої інстанції вказав, що підставою для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Тобто, спірне рішення прийнято не у відповідності чинного законодавства.

Крім того, суд першої інстанції констатував, що відмова відповідача у наданні позивачу дозволу на розроблення проекту землеустрою ґрунтується на тому, що бажана земельна ділянка знаходиться у користуванні інших осіб, проте цей факт не доведено у спірному рішенні.

Внаслідок зазначеного, суд першої інстанції частково задовольнив позовні вимоги, оскільки зробив висновок, що встановлені обставини свідчить про порушення відповідачем права позивача на безоплатну передачу йому земельної ділянки із земель комунальної власності для будівництва і обслуговування житлового будинку, а повторний розгляд заяви позивача з урахуванням висновків суду у цій справі є достатнім і доцільним шляхом вирішення спірних питань, без перебиранням судом на себе дискреційних повноважень відповідача, і належним способом поновлення порушеного права позивача.

Позивач подав апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції в частині відмовлених позовних вимог, в якій просить скасувати судове рішення в цій частині через порушення норм матеріального та процесуального права, та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що судом першої інстанції не враховано судову практику Верховного Суду з цього питання, а саме те, що надання дозволу на розробку проекту землеустрою не є дискреційним повноваженням відповідача.

17.11.2023 Шостим апеляційним адміністративним судом відкрито апеляційне провадження та витребувано справу з Київського окружного адміністративного суду, а ухвалою від 30.11.2023 справу призначено до слухання на 13.12.2023.

Відповідач судове рішення не оскаржував, проте подав відзив на апеляційну скаргу, в якому наголошено про правильність висновків суду першої інстанції з приводу питання щодо дискреційності повноважень міської ради.

Сторони належним чином повідомлялись про час, дату та місце розгляду справи, що підтверджено відповідними доказами, у судове засідання не з`явилися, причину не явки не повідомили.

Відповідно до ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін не перешкоджає розгляду справи по суті.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, розглянувши справу у межах доводів апеляційної скарги позивача, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Обставини справи.

Судом першої та апеляційної інстанцій встановлено, що представником позивача до Ірпінської міської ради була подана заява (клопотання) від 13.11.2020 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) орієнтовним розміром 0,15 гектара на території села Михайлівка-Рубежівка. До клопотання було додано графічні матеріали із зазначенням бажаного місця розташування земельної ділянки, копію посвідчення учасника бойових дій (а.с.11-13).

Рішенням Ірпінської міської ради № 224-4-VIII від 24.12.2020 відмовлено у задоволенні клопотання позивача у зв`язку з тим, що зазначена земельна ділянка знаходиться в користуванні інших осіб (а.с.14).

Вказані обставини підтверджені належними, достатніми та допустимими доказами і не є спірними.

Нормативно-правове обґрунтування.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

Відповідно до пункту 34 частини першої статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

Згідно вимог частини другої статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.

Частиною першою статті 116 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Відповідно до частини першої статті 121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 га.

Частиною першою статті 122 Земельного кодексу України встановлено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Пунктом «в» частини третьої статті 116 Земельного кодексу України передбачено, що безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

В силу пункту «а» частини третьої статті 22 Земельного кодексу України землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

Згідно з частиною шостою статті 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Відповідно до частини сьомої статті 118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку

Висновки суду в межах доводів апеляційної скарги.

Отже, системний аналіз вищенаведених норм дає підстави зробити висновок, що будь-який громадянин України, незалежно від місця реєстрації або проживання, має право звернутись до уповноваженого органу із заявою та визначеними законодавством документами щодо надання йому дозволу на розроблення документації із землеустрою на земельну ділянку, орієнтовною площею 2,0 га, для ведення особистого селянського господарства, і єдиною підставою підставою відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність (згідно чинного законодавства) може бути невідповідність місця розташування об`єкта (земельної ділянки) наведеним вище вимогам.

Матеріалами справи підтверджено, що рішенням Ірпінської міської ради № 224-4-VIII від 24.12.2020 мотивовано тим, що зазначена позивачем земельна ділянка (бажана) знаходиться в користуванні інших осіб (а.с.14).

Проте, таке твердження відповідача в спірному рішення не підтверджено відповідними доказами, не конкретизовано, не вказано дані особи яка користується бажаною земельною ділянкою.

Апелянтом вказане не спростовано.

Отже, аналізуючи зміст наданих сторонами документів, зокрема відповідачем, неможливо встановити та співвіднести місцезнаходження земельних ділянок тієї, що бажає отримати позивач, та тієї земельної ділянки, яка можливо знаходиться у користуванні іншої особи.

Таким чином, з урахування встановлених у цій справі обставин, правильним є висновок суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог, оскільки розглядаючи повторно заяву позивача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, з урахуванням висновків суду, відповідач зможе уточнити свої висновки, додатково перевірити інформацію та інші необхідні документи щодо власника чи користувача бажаної земельної ділянки, та прийняти відповідне рішення після аналізу додаткових документів, та зробити висновок чи дійсно бажана земельна ділянка знаходиться у користуванні інших осіб, і чи є підстави для відмови у наданні позивачу дозволу на розробку проекту землеустрою.

Внаслідок зазначеного, правильним є висновок суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимоги, і обраний судом шлях поновлення порушеного права позивача є достатнім і доцільним.

Приймаючи рішення відповідач має керуватися нормою закону і приймати рішення з питань надання дозволу на розробку проекту землеустрою лише в межах його повноважень і на підставі закону, а суд не може підміняти міську раду, оскільки в цьому питанні є альтернативна можливість прийняття рішень.

Таким чином, доводи апелянта не заслуговують уваги, оскільки не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Щодо судової практики, слід звернути на її неоднаковість.

Надаючи оцінку всім іншим доводам апелянта, судова колегія приймає до уваги Висновок № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому зазначено, що при викладенні підстав для прийняття рішення суд повинен надати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Крім того, у рішеннях ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що «…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…».

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Повний текст виготовлено 14.12.2023.

Судові витрати перерозподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 243, 244, 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Дубового Олександра Володимировича в інтересах ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2023 - залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2023 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Ірпінської міської ради, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Колегія суддів: О.В. Карпушова

Л.В. Губська

О.В. Епель