Справа № 380/23476/23
Суддя: Мричко Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2023-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2023 рокумісто Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Мричко Н.І., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Галицького відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, -

встановив:

до Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 (далі позивач; ОСОБА_1 ) до Галицького відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) , місцезнаходження: 79000, м.Львів, проспект В`ячеслава Чорновола, буд. 39 (далі відповідач), в якій позивач, з урахуванням уточненої позовної заяви від 19.10.2023, просить:

- визнати бездіяльність Галицького відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) щодо не зняття арештів з майна та коштів боржника ОСОБА_1 при поверненні виконавчого документа стягувачу у виконавчих провадженнях №63055505, №68709962, №63055543;

- зобов`язати Галицький відділ державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) вчинити дії щодо зняття (скасування) арешту з майна та коштів ОСОБА_1 .

Ухвалою від 16.10.2023 суддя залишила позовну заяву без руху.

Ухвалою від 23.10.2023 суддя прийняла позовну заяву до розгляду й відкрила провадження у справі.

Ухвалою від 15.11.2023 суд перейшов зі спрощеного позовного провадження без виклику сторін до розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою від 13.12.2023 суд відмовив у прийнятті до провадження заяви представника позивача про зміну предмета позову.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в рамках виконавчих проваджень №63055505, №68709962, №63055543 накладено арешт на усе рухоме та нерухоме позивача. Надалі виконавчі документи у зазначених виконавчих провадження були повернуті. Проте відповідач протиправно не зняв арешт з майна та коштів боржника при поверненні виконавчого документа стягувачу у виконавчих провадженнях №63055505, №68709962, №63055543.

Відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався, належним чином повідомлений про розгляд справи.

У судове засідання сторони не з`явились, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. Представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності.

На підставі частини дев`ятої статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд вважає за можливе розглянути справу у письмовому провадженні.

Всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

У відповідача на примусовому виконанні перебували виконавчі провадження:

- №63055505 з примусового виконання постанови №461/5397/20, виданої Галицьким районним судом м.Львова 17.07.2020 про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави 10200,00 грн;

- №68709962 з примусового виконання постанови № ЕАО 5178067 від 23.12.2021, що видало Управління патрульної поліції у Львівській області про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави 6800,00 грн;

- №63055543 з примусового виконання постанови №461/5397/20, виданої Галицьким районним судом м.Львова 17.07.2020 про стягнення з ОСОБА_1 судового збору у розмірі 420,40 грн.

В рамках виконавчих проваджень №63055505, №68709962, №63055543 накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_1 .

Постановою відповідача від 30.12.2020 у ВП №63055543 постанову №461/5397/20 видану 17.07.2020 року Галицьким районним судом м. Львова про стягнення з ОСОБА_1 судового збору у розмірі 420,4 грн повернуто стягувачу.

Постановою відповідача від 21.04.2021 у ВП№ 63055505 постанову № ЕАО 5178067 виданий 23.12.2021 Управлінням патрульної поліції у Львівській області про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави 6800 грн штрафу повернуто стягувачу.

Постановою відповідача від 25.06.2021 у ВП№ 68709962 постанову №461/5397/20, видану 17.07.2020 Галицьким районним судом м. Львова про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави 10200,00 грн повернуто стягувачу.

Вважаючи бездіяльність відповідача щодо не зняття арештів з майна та коштів боржника при поверненні виконавчого документа стягувачу у виконавчих провадженнях №63055505, №68709962, №63055543 протиправною, позивач звернувся з цим позовом до суду.

При вирішенні спору по суті суд виходив з такого.

Відповідно до статті 1 Закону України Про виконавче провадження від 02.06.2016 №1404-VIII (далі Закон України Про виконавче провадження) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій визначених у вказаному Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, вказаним Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до вказаного Закону, а також рішеннями, які відповідно до вказаного Закону підлягають примусовому виконанню.

У статті 2 Закону України Про виконавче провадження передбачено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад:

1) верховенства права;

2) обов`язковості виконання рішень;

3) законності;

4) диспозитивності;

5) справедливості, неупередженості та об`єктивності;

6) гласності та відкритості виконавчого провадження;

7) розумності строків виконавчого провадження;

8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями;

9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 26 Закону України Про виконавче провадження виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 вказаного Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до частин п`ятої, сьомої статті 26 Закону України Про виконавче провадження виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 вказаного Закону.

У разі якщо в заяві стягувача зазначено рахунки боржника у банках, інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, електронні гаманці в емітентах електронних грошей, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження накладає арешт на кошти/електронні гроші боржника.

У разі якщо в заяві стягувача зазначено конкретне майно боржника, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження перевіряє в електронних державних базах даних та реєстрах наявність права власності або іншого майнового права боржника на таке майно та накладає на нього арешт. На інше майно боржника виконавець накладає арешт в порядку, визначеному статтею 56 Закону України Про виконавче провадження.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 37 Закону України Про виконавче провадження виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до Закону України Про виконавче провадження заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Як встановив суд, підставою для прийняття відповідачем постанов повернення виконавчого документа стягувачу у виконавчих провадженнях №63055543, №63055505, №68709962 відповідач визначив пункт 2 частини першої статті 37 Закону України Про виконавче провадження.

Надаючи оцінку аргументам позивача про наявність у відповідача обов`язку зняти усі арешти (рухоме, нерухоме майно, банківські рахунки) у виконавчих провадженнях №63055543, № 63055505, №68709962, суд враховує таке.

Наслідки повернення виконавчого документа визначено у статті 40 Закону України Про виконавче провадження, згідно з якою у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Абзацом першим пункту 22 розділу III Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5, у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 № 2832/5 (далі Інструкція з організації примусового виконання рішень) встановлено, що у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу, виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону, результати виконання, залишок нестягненої суми, якщо за виконавчим документом проводилося стягнення, сума стягнутого виконавчого збору або сума стягнутої основної винагороди приватного виконавця, розмір авансового внеску, який підлягає поверненню стягувачу, а також наслідки закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа, передбачені частиною першою статті 40 Закону.

З аналізу наведених положень видно, що за загальним правилом одним із наслідків повернення виконавчого документа є зняття арешту з майна (коштів) боржника, про що виконавець зазначає у постанові про повернення виконавчого документа.

Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини викладені у частині четвертій статті 59 Закону України Про виконавче провадження.

У частині п`ятій вказаної статті зазначено, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Суд встановив, що у постановах про повернення виконавчого документа стягувачу від 30.12.2020 ВП №63055543, від 21.04.2021 ВП №63055505, від 25.06.2021 ВП №68709962 не зазначено про зняття арешту з майна (коштів) боржника ОСОБА_1 .

Водночас суд також встановив, що згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта записи про обтяження нерухомого майна боржника ОСОБА_1 відсутні. А згідно з Інформацією з Державного реєстру обтяжень рухомого майна зареєстровано обтяження рухомого майна боржника ОСОБА_1 на підставі постанови про арешт майна боржника в межах виконавчого провадження №63055543.

Таким чином, станом на дату судового розгляду цієї справи наявні докази щодо існування арешту рухомого майна боржника ОСОБА_1 , який накладений на підставі постанови про арешт майна боржника в межах виконавчого провадження № 63055543. При цьому, відсутні будь-які докази щодо існування арешту майна позивача, накладеного у виконавчих провадженнях №63055505, №68709962, що вказує на безпідставність позовних вимог в цій частині.

Суд також вважає за доцільне звернути увагу на те, що відповідач не надав суду доказів того, що у нього на виконанні є відкриті виконавчі провадження щодо ОСОБА_1 .

Наведені обставини, на думку суду, виключають можливість існування арешту на майно позивача, накладеного державним виконавцем в межах виконавчого провадження №63055543.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про протиправність бездіяльності відповідача щодо зняття арешту з майна (коштів) боржника у виконавчому провадженні №63055543 ОСОБА_1 .

Таким чином, з метою повного відновлення прав позивача суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача зняти арешт з майна ОСОБА_1 .

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України та частини третьої статті 2 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами статті 78 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити частково.

Відповідно до статті 139 КАС України з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань необхідно стягнути судовий збір у розмірі 3221,00 грн.

Керуючись статтями 2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Галицького відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) щодо зняття арешту з майна (коштів) боржника у виконавчому провадженні №63055543 ОСОБА_1 .

Зобов`язати Галицький відділ державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) зняти арешт з майна ОСОБА_1 .

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Галицького відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (, місцезнаходження: 79000, м.Львів, проспект В`ячеслава Чорновола, буд. 39) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 3221 (три тисячі двісті двадцять одна) грн 00 коп.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його підписання.

Суддя Мричко Н. І.