Справа № 200/5362/23
Суддя: Троянова О.В.
Дата ухвалення: 2023-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2023 року Справа№200/5362/23

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Троянова О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання протиправним та скасування рішення від 10.04.2023 року про відмову в переведенні на пенсію за віком на пільгових умовах згідно заяви від 04.04.2023; зобов`язання з урахуванням висновків суду у справі здійснити перевід на пенсію за віком на пільгових умовах на підставі заяви від 04.04.2023 із зарахуванням періодів з 09.03.2000 по 11.07.2005, з 12.09.2011 по 29.11.2022, з 01.08.2014 по 04.08.2014, з 01.09.2014 по 01.09.2014, з 01.02.2015 по 05.02.2015, з 01.10.2015 по 03.10.2015, з 01.12.2015 по 04.12.2015, з 01.02.2016 по 29.02.2016, з 01.03.2016 по 31.08.2016, з 01.10.2016 по 19.12.2016 до пільгового (підземного) стажу роботи за списком 1, який надає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах та з урахуванням заробітної плати (доходу) за ці періоди.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2023 року позовну заяву залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків позовної заяви.

В установлений судом строк позивачем усунуто недоліки позовної заяви у повному обсязі.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2023 року суд прийняв до розгляду позовну заяву та відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) без виклику учасників справи. Задоволено клопотання позивача про слухання справи в порядку спрощеного позовного провадження, без його участі в судових засіданнях. Витребувано у Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області копію пенсійної справи, розрахунок стажу, довідки форми ОК-5 стосовно ОСОБА_1 .

За правилами частини 1 статті 258 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі-КАС України) суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Сторони про відкриття провадження у справі були повідомлені судом належним чином за допомогою програмного забезпечення «Електронний суд».

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив, що з 19.12.2017 року є пенсіонером по інвалідності. 04.04.2023 року звернувся до Пенсійного фонду України із заявою про переведення з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах, у зв`язку з наявністю пільгового стажу за Списком 1 більше 13 років. Зазначив, що рішенням від 10.04.2023 року відповідач відмовив у переведенні на пенсію за віком на пільгових умовах з мотивів недоречності такого переводу. Окрім того, зазначив, що відповідачем не зараховано до пільгового стажу за Списком 1 спірні періоди роботи. Рішення відповідача від 10.04.2023 року про відмову в переведенні на пенсію за віком на пільгових умовах згідно заяви від 04.04.2023 вважає протиправним, просив задовольнити позов.

Відповідачем через канцелярію суду у встановлені судом строки, надано відзив на позовну заяву, відповідно до якого останній просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначив, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області та отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058-IV. 04.04.2023 позивач звернувся через веб-портал електронних послуг Пенсійного фонду України із заявою про переведення із пенсії по інвалідності на пенсію за віком відповідно до частини 3 статті 114 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 10.04.2023 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області за принципом екстериторіальності прийнято рішення № 4933/03-16 про відмову у переведенні з пенсії по інвалідності на пенсію за віком відповідно до частини 3 статті 114 Закону №1058 у зв`язку із зменшенням розміру пенсії. Записи трудової книжки не містять інформації щодо умов, в яких працював Позивач, зайнятості певними роботами або на певних виробництвах упродовж повного робочого дня, не зазначено характер виконуваної роботи, розділ, підрозділ, пункт, найменування Списків. В матеріалах електронної пенсійної справи наявна, зокрема, довідка про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 27.02.2017 №48, в якій відсутній підпис головного бухгалтера підприємства. Враховуючи вищенаведене, відсутні підстави для зарахування до страхового стажу із особливо шкідливими та особливо важкими умовами праці відповідно до частини 3 статті 114 Закону №1058 спірних періодів роботи. Відтак, рішення Головного управління від 10.04.2023 №4933/03-16 є правомірними та законними, прийнятими в межах, у спосіб та у відповідності до чинного законодавства України, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення вимоги про визнання їх протиправними та скасування.

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , є громадянином України (паспорт № НОМЕР_2 ), пенсіонером по інвалідності (посвідчення НОМЕР_1 від 29.03.2017 року), особою з інвалідністю 2 групи (посвідчення серії НОМЕР_3 від 22.02.2021 року) та особою, що претендує на переведення на пенсію за віком на пільгових умовах.

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області () є суб`єктом владних повноважень - органом виконавчої влади, основним завданням якого, згідно вимог чинного законодавства, зокрема, є реалізація державної політики з питань пенсійного забезпечення.

Положенням про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року № 28-2 на управління покладені повноваження, зокрема, щодо призначення (здійснення перерахунку) і виплати пенсії, щомісячного довічного грошове утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат відповідно до законодавства; забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством (підпункти 7,8 пункту 4 Положення).

04.04.2023 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області із заявою про призначення пенсії, відповідно до якої просив здійснити перехід на інший вид пенсії.

Судом встановлено на підставі відомостей трудової книжки серії НОМЕР_4 від 03 січня 2017 року, що ОСОБА_1 працював у ДП «Шахта ім. М.С. Сургая» у період з 09.03.2000 по 11.07.2005 року, а саме:

- на підставі наказу № 351к від 09.03.2000 року прийнято гірником підземним з повним робочим днем в шахті;

- на підставі наказу № 155к від 30.01.2004 року переведено гірничомонтажником підземним з повним робочим днем в шахті;

- на підставі наказу № 1952к від 11.11.2005 року звільнено за вчинені прогули без поважних причин, п. 4 ст. 40 КЗпП України.

Крім того, в матеріалах справи наявна довідка, що уточнює особливий характер праці або умов праці, які необхідні для призначення пільгової пенсії, 14 від 24.01.2017 року (за підписом в.о. директора, головного бухгалтера, начальника в/кадрів, архіваріуса та скріплена печаткою ДП «Шахта ім. М.С. Сургая»), відповідно до якої ОСОБА_1 працював повний робочий день у ДП «Шахта ім. М.С. Сургая» у період з 09.03.2000 по 11.07.2005 року, за професією з повним робочий днем зайнятим під землею, що передбачено Списком 1 пунктом 1010100а, затвердженим постановою КМ УРСР від 11.03.1994 року 162, КМУ 36 від 16.03.2003 року. Зазначено про прогули у період з 15.04.2005 по 14.06.2005 року, наказ 1952к - 11.11.2005 року. У відпустках без оплати не був, у страйках участі не брав.

Судом встановлено на підставі відомостей трудової книжки серії НОМЕР_4 від 03 січня 2017 року, що ОСОБА_1 працював у Відокремленому підрозділі Шахта «Курахівська» ДП «Селидіввугілля» у період з 21.07.2014 по 19.12.2016 року, а саме:

- на підставі наказу № 165с/к від 21.07.2014 року прийнято гірником підземним 3 розряду з повним робочим днем в шахті;

- на підставі наказу № 169с/к від 19.12.2016 року звільнено за статтею 40 пункт 2 КЗпП України за станом здоров`я (інвалідність 2 групи).

Крім того, в матеріалах справи наявна довідка про підтвердження трудового стажу, при призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю трудової книжки або відповідних записів у ній № 48 від 27.02.2017 року, видана Відокремленим підрозділом Шахта «Курахівська» Державного підприємства «Селидіввугілля» (за підписом директора, начальника відділу кадрів, завідувача архіву та скріплена печаткою ВП Шахта «Курахівська»), відповідно до якої ОСОБА_1 працював повний робочий день під землею на шахті ш/у Гірняк і за період з 21.07.2014 по 02.08.2016 року та з 03.08.2016 по 19.12.2016 року виконував роботи - гірник підземний на дільниці ШТ, що передбачено Списком 1 розділом 1 підрозділом 1 Постанови Кабінету Міністрів України 36 від 16.01.2003 року, Постанови Кабінету Міністрів України 461 від 24.06.2016 року. Накази про атестацію робочих місць 226/от від 05.08.2014 року. Додатково зазначено безоплатні відпустки 2014 рік: серпень - 4 дні, вересень - 1 день; 2015 рік: лютий - 5 днів, жовтень - 3 дні, грудень - 4 дні; 2016 рік: червень - 1 день, липень - 1 день.

10 квітня 2023 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області за принципом екстериторіальності прийнято рішення № 4933/03-16 про відмову у переведенні з пенсії по інвалідності на пенсію за віком.

Рішення обґрунтоване тим, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримує пенсію по інвалідності призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV. 04.04.2023 року заявник звернувся із заявою через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України про переведення з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах. Згідно частини 3 статті 114 Закону № 1058-IV працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років. За наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок та страхового стажу, встановленого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім пункту 1 частини другої цієї статті, за кожний повний рік зазначених робіт пенсійний вік, встановлений абзацом першим статті 26 цього Закону, зменшується на один рік. При цьому пенсійний вік для жінок не може бути нижчим за вік, встановлений абзацом першим пункту 1 частини другої цієї статті. Згідно із наявними документами в електронній пенсійній справі проведено розрахунок пенсії. В результаті встановлено, що переведення з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до Закону № 1058-IV є недоцільним, оскільки розмір пенсії зменшується. Додатково зазначено, що в заяві на перерахунок пенсії від 04.04.2023 не прописано, що заявник згоден на зменшення пенсії, тому прийнято рішення про відмову.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку стажу, сформованого в програмному забезпеченні Пенсійного фонду України ППВП ПФУ станом на 12.09.2023 року, до пільгового стажу ОСОБА_1 не зараховано періоди роботи з 09.03.2000 по 19.07.2005 року, з 12.09.2011 по 30.11.2012 року, з 01.08.2014 по 04.08.2014 року, 01.09.2014 року, 01.02.2015 по 05.02.2015 року, з 01.10.2015 по 03.10.2015 року, з 01.12.2015 по 04.12.2015 року, з 01.02.2016 по 29.02.2016 року, з 01.03.2016 по 31.08.2016 року, з 01.10.2016 по 19.12.2016 року.

Водночас, відповідно до наданого відповідачем на виконання вимог ухвали Донецького окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2023 року розрахунку стажу, сформованого в програмному забезпеченні Пенсійного фонду України ППВП ПФУ, до пільгового стажу за Списком № 1 (ст. 14, пост. 202) позивача вже зараховано періоди роботи з 09.03.2000 по 31.10.2004 року, 01.01.2005 по 26.03.2005 року, 01.06.2005 по 19.07.2005 року, з 12.09.2011 по 30.11.2012 року, з 01.02.2016 по 29.02.2016 року, з 01.03.2016 по 31.05.2016 року, з 02.06.2016 по 30.06.2016 року, з 02.07.2016 по 31.08.2016 року, з 01.10.2016 по 19.12.2016 року. Проте, до пільгового стажу не зараховано періоди з 01.12.2004 по 03.12.2004 року, з 27.03.2005 по 31.03.2005 року, з 01.08.2014 по 04.08.2014 року, 01.09.2014 року, 01.02.2015 по 05.02.2015 року, з 01.10.2015 по 03.10.2015 року, з 01.12.2015 по 04.12.2015 року, 01.06.2016 року, 01.07.2016 року; до страхового та пільгового стажу не зараховано періоди роботи з 04.12.2004 по 31.12.2004 року, з 01.04.2005 по 31.05.2005 року.

Крім того, в матеріалах справи наявний розрахунок пенсії позивача за віком на пільгових умовах станом на 06.04.2023 року, наданий відповідачем, відповідно до якого страховий стаж позивача складає 25 років 1 місяць 16 днів, пільговий стаж за Списком 1 складає 12 років 11 місяців 13 днів.

Отже, спірною обставиною у даній справі є наявність правових підстав для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах через відсутність необхідного пільгового стажу.

Надаючи правову оцінку правовідносинам суд виходив з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначеніЗаконом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

Громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, мають право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи (стаття 8 Закону №1058-IV).

Частиною 1 статті 44 Закону України №1058-IV передбачено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону № 1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначаєтьсяпрацівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажуз 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 24 років у чоловіків і не менше 19 років у жінок.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування затверджений Постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року N 22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за N1566/11846.

Перелік документів, що додаються до заяви про призначення, перерахунок та поновлення пенсії, визначений Розділом 2 цього Порядку.

Підпунктом 2 пунктом 2.1 Порядку № 22-1 передбачено, що до заяви про призначення пенсії додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року 637 (далі - Порядок №637).

Згідно пункту 4.1 Порядку №637 орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою.

Не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України (пункт 4.3 Порядку №637).

Пунктом 4.2 цього Порядку №637 передбачено право органу, що призначає пенсію, вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Пунктом 4.7 Порядку №637 передбачено, що право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Пунктом 1 Порядку №637 підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, також закріплено положення, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 20 цього Порядку передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Отже, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків 1 та 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року №383, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2005 року за №1451/11731, встановлено, що при визначені права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. При цьому, до пільгового стажу роботи зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

В період з 11.03.1994 по 16.01.2003 року застосовувався Список 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162.

З 16.01.2003 по 24.06.2016 року застосовувався Список 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами.

В період з 03.08.2016 року - Список 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 № 461.

Судом встановлено, що записами трудової книжки позивача підтверджено пільговий характер роботи у періоди з 09.03.2000 по 11.07.2005 року, з 21.07.2014 по 19.12.2016 року.

Згідно з частиною 3 статті 44 Закону № 1058-ІV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Отже, з наведених норм чинного законодавства вбачається дуже великий обсяг прав та обов`язків у органів Пенсійного фонду при вирішенні питання про призначення пенсії та перевірки наявного стажу роботи для її призначення.

В ході судового розгляду справи відповідачем до суду не надано жодного доказу в підтвердження використання вищенаведених повноважень з метою захисту соціальних прав позивача щодо перевірки і встановлення у передбачений законодавством спосіб фактів роботи останнього за професіями, які віднесені до Списку № 1, що, у свою чергу, свідчить про протиправність рішення відповідача від 10.04.2023 року про відмову позивачу в перерахунку пенсії, шляхом переведення з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах.

Крім того, судом встановлено, що відповідачем не зараховано до страхового стажу позивача періоди з 04.12.2004 по 31.12.2004 року, з 01.04.2005 по 31.05.2005 року.

Суд звертає увагу, що статтею 1 Закону №1058-IV, зокрема визначено, що застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до цього Закону підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачуються чи сплачувалися у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

В свою чергу, під страховими внесками розуміються кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, кошти, сплачені за договором про добровільну сплату страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону №1058-IV платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені встатті 14 цього Закону, і застраховані особи, зазначені в частині першій статті 12 цього Закону.

Частиною 1 ст.24 цього Законувизначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до ч.2 ст.24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно з ч.3 цієї ж статті Закону №1058-ІV страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до ч.1 ст.21 Закону №1058-ІV персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється з метою обліку застрахованих осіб, учасників накопичувальної системи пенсійного страхування та їх ідентифікації, а також накопичення, зберігання та автоматизованої обробки інформації про облік застрахованих осіб і реалізацію ними права на страхові виплати у солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та накопичувальній системі пенсійного страхування.

Статтею 20 Закону №1058-IV, зокрема, визначено, що страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, зазначених у пунктах 1, 2, 5-7, 9, 10,12, 15, 17 і 18 статті 11 цього Закону, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерськихта інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Обчислення страхових внесків територіальними органами Пенсійного фонду у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі складених актів перевірки правильності нарахування та сплати страхових внесків, звітності, що подається страхувальником, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суму заробітної плати (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Страхові внески обчислюються територіальним органом Пенсійного фонду в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, за непрямим методом виходячи з оцінки валового доходу та витрат страхувальника, кількості осіб, які перебувають з ним у трудових відносинах, обсягу виробленої (реалізованої) продукції (послуг), суми сплачених ним податків, інших обов`язкових платежів, передбачених законодавством, у разі: ухилення страхувальника чи його посадових осіб від надання територіальному органу Пенсійного фонду звітності чи інших документів про сплату страхових внесків; неведення страхувальником бухгалтерського обліку чи відсутності в нього відповідних первинних документів; якщо сума страхових внесків, нарахована страхувальником, не підтверджується документами.

Обчислення територіальними органами Пенсійного фонду сум страхових внесків за минулі періоди провадиться виходячи з розміру страхового внеску, що діяв на день нарахування виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Сплата страхових внесків здійснюється виключно в грошовій формі шляхом внесення відповідних сум страхових внесків до солідарної системи на банківські рахунки виконавчих органів Пенсійного фонду, а сум страхових внесків до накопичувальної системи пенсійного страхування - на банківський рахунок Накопичувального фонду або на банківський рахунок обраного застрахованою особою недержавного пенсійного фонду - суб`єкта другого рівня системи пенсійного забезпечення.

Страхові внески сплачуються страхувальниками шляхом перерахування безготівкових сум з їх банківських рахунків.

Страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду.

У разі несплати авансових платежів до страхувальників застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом.

Перерахування страхових внесків здійснюється страхувальниками одночасно з одержанням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплати доходу), у тому числі в безготівковій чи натуральній формі або з виручки від реалізації товарів (послуг). При цьому фактичним одержанням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплати доходу) вважається одержання відповідних сум готівкою, зарахування на банківський рахунок одержувача, перерахування за дорученням одержувача на будь-які цілі, одержання товарів (послуг) або будь-яких інших матеріальних цінностей в рахунок зазначених виплат (доходу), фактичне здійснення із цих виплат (доходу) відрахувань, передбачених законодавством або за виконавчими документами, чи будь-яких інших відрахувань.

Страхові внески, які відповідно до цього Закону підлягають сплаті із сум виплат (доходу) за період з дня виникнення у страхувальника зобов`язання щодо взяття на облік як платника страхових внесків до дня його взяття на облік в органах Пенсійного фонду, сплачуються (стягуються) на загальних підставах відповідно до цього Закону за весь зазначений період.

Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

У разі наявності в платника страхових внесків одночасно із зобов`язаннями із сплати страхових внесків зобов`язань із сплати податків, інших обов`язкових платежів, передбачених законом, або зобов`язань перед іншими кредиторами зобов`язання із сплати страхових внесків виконуються в першу чергу і мають пріоритет перед усіма іншими зобов`язаннями, крім зобов`язань щодо виплати заробітної плати (доходу).

З аналізу наведених норм видно, що страховий стаж це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачуються страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страхові внески сплачують страхувальники, тобто, роботодавці та інші відповідальні особи.

Судом встановлено на підставі Індивідуальних відомостей про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування стосовно позивача (форма ОК-5), що за періоди з 04.12.2004 по 31.12.2004 року та з 01.04.2005 по 31.05.2005 року за позивача сплачено страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Пенсійний орган протиправно не зарахував вказані періоди, отже, зазначені періоди підлягають зарахуванню до страхового стажу позивача.

Водночас, стосовно не зарахування до пільгового стажу періоду з 01.04.2005 по 31.05.2005 року, суд зазначає наступне.

Судом встановлено на підставі довідки № 14 від 24.01.2017 року, виданої ДП «Шахта ім. М.С. Сургая», що у період з 15.04.2005 по 14.06.2005 року позивач знаходився у прогулі.

Суд звертає увагу, що основою умовою зарахування до пільгового стажу за Списком 1 є саме виконання робіт, передбачених списками виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Зарахування до пільгового стажу прогулів не передбачено жодним діючим нормативним актом.

Враховуючи зазначене, до пільгового стажу вищезазначені періоди підлягають зарахуванню частково, а саме з 04.12.2004 по 31.12.2004 року та з 01.04.2005 по 14.04.2005 року.

Стосовно не зарахування до пільгового стажу періодів з 01.12.2004 по 03.12.2004 року, з 27.03.2005 по 31.03.2005 року суд зазначає, що відомостями трудової книжки та наявної в пенсійній справі довідки № 14 від 24.01.2017 року належним чином підтверджено пільговий характер роботи позивача.

Підсумовуючи вказане, зазначені періоди підлягають зарахуванню до пільгового стажу за Списком № 1.

Стосовно не зарахування до пільгового стажу періодів з 01.08.2014 по 04.08.2014 року, 01.09.2014 року, 01.02.2015 по 05.02.2015 року, з 01.10.2015 по 03.10.2015 року, з 01.12.2015 по 04.12.2015 року, 01.06.2016 року, 01.07.2016 року, суд зазначає наступне.

Судом встановлено на підставі довідки №48 від 27.02.2017 року, виданої Відокремленим підрозділом «Шахта «Курахівська» Державного підприємства «Селидіввугілля», що позивач перебував у відпустці без збереження заробітної плати у 2014 році: серпень - 4 дні, вересень - 1 день; 2015 році: лютий - 5 днів, жовтень - 3 дні, грудень - 4 дні; 2016 році: червень - 1 день, липень - 1 день.

Загальна кількість перебування у відпустці без збереження заробітної плати у 2014 році становить 19 днів.

Відповідно до листа Міністерства соціальної політики України від 8 лютого 2016 року № 713/039/161-16 час простою та періоди відпусток без збереження заробітної плати, якщо вони були пов`язані з виробничою необхідністю, працівникам, які працюють в шкідливих і важких умовах праці, можуть бути зараховані до пільгового стажу, але не більше 1 місця в календарному році.

Висновок з цього питання, викладений Верховним Судом в постанові від 19 березня 2019 року у справі № 295/8979/19-а.

Однак, відповідач жодним чином не з`ясував чи пов`язані зазначені періоди знаходження позивача у відпустках без збереження заробітної плати з виробничою необхідністю чи зазначені періоди не перевищують одного місяця в календарному році.

Стосовно посилань відповідача на те, що на довідці про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 27.02.2017 № 48, відсутній підпис головного бухгалтера підприємства, суд зазначає, що довідка містить конкретні відомості визначені Порядком № 637 щодо періоду роботи позивача, професій, посад, характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи, первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видано зазначену довідку.

Вказана довідка є чинною та в судовому порядку недійсною не визнавалась.

При цьому, суд вважає безпідставними та необґрунтованими твердження відповідача, відносного того, що довідка від 27.02.2017 № 48 не відповідає додатку 5 Постанови № 637, оскільки аналогічні відомості вже зазначені у трудовій книжці позивача.

Разом з тим, матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що дані трудової книжки позивача (в частині спірного періоду роботи) містять неправдиві або недостовірні відомості, а тому, зазначені пенсійним органом недоліки, не можуть бути самостійною підставою для відмови у зарахуванні вказаного періоду роботи позивача до стажу його роботи.

Суд зазначає, що позивач має відповідні записи у трудовій книжці щодо спірних періодів роботи та ці записи є належними та допустимими доказами підтвердження його трудового стажу.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07.02.2018 Справа № 275/615/17 (К/9901/768/17).

Окрім того, суд звертає увагу, що основним документом, який підтверджує стаж є трудова книжка, яка у даному випадку містить відповідні записи.

Отже, не зарахування відповідачем до пільгового стажу позивача за Списком № 1 періодів з 01.08.2014 по 04.08.2014 року, 01.09.2014 року, 01.02.2015 по 05.02.2015 року, з 01.10.2015 по 03.10.2015 року, з 01.12.2015 по 04.12.2015 року, 01.06.2016 року, 01.07.2016 року є протиправним.

Враховуючи викладене, вищезазначені періоди підлягають зарахуванню до пільгового стажу за Списком № 1.

Водночас, стосовно позовних вимог позивача в частині зобов`язання відповідача зарахувати до пільгового стажу за Списком 1 періоди роботи з 09.03.2000 по 31.10.2004 року, 01.01.2005 по 26.03.2005 року, 01.06.2005 по 19.07.2005 року, з 12.09.2011 по 30.11.2012 року, з 01.02.2016 по 29.02.2016 року, з 01.03.2016 по 31.05.2016 року, з 02.06.2016 по 30.06.2016 року, з 02.07.2016 по 31.08.2016 року, з 01.10.2016 по 19.12.2016 року, суд зазначає, що зазначені періоди вже зараховані до пільгового стажу позивача за Списком № 1, що підтверджується розрахунком стажу, наданим відповідачем.

Відповідно, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню частково.

Стосовно позовних вимог про зобов`язання відповідача з урахуванням висновків суду у справі здійснити перевід на пенсію за віком на пільгових умовах на підставі заяви, суд зазначає наступне.

Зі змісту Рекомендації Комітету Мiнiстрiв Ради Європи R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Мiнiстрiв 11.03.1980 р. на 316-й нараді, вбачається, що під дискреційними повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рiшення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке вiн вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дiю чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною другою ст. 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вiльний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями, позаяк завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень передбачених проектом нормативно-правового акта.

Отже, дискреційне право органу виконавчої влади обумовлене певною свободою (тобто вільним або адміністративним розсудом) в оцiнюванні та діях, у виборі одного з варіантів рiшень та правових наслідків.

Оскільки відповідачем було протиправно відмовлено позивачеві впереведенні на пенсію за віком на пільгових умовах лише з мотивів недоцільності такого переведення, яке матиме наслідком зменшення розміру пенсії, водночас, судом встановлено, що відповідачем не оскаржувались досягнення пенсійного віку, та наявність необхідного страхового та пільгового стажу, визначеного п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а отже позивач набув право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком 1, суд дійшов висновку, що у даному випадку у відповідача відсутня дискреція як можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень і єдиним варіантом поведінки пенсійного органу у даному випадку є саме переведення позивача з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком 1.

Стосовно дати, з якої необхідно здійснити таке переведення, суд зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 45 Закону №1058-IV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Отже, позивач підлягає переведенню з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 з 04.04.2023 року (дата звернення до пенсійного органу).

Стосовно позовних вимог позивача про зобов`язання здійснити перевід на пенсію за віком на пільгових умовах з урахуванням заробітної плати (доходу) за спірні періоди, суд зазначає, що заробітна плата за спірні періоди не була врахована у зв`язку з не зарахуванням відповідних періодів роботи позивача.

Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду.

Судовим розглядом встановлено та не заперечувалось сторонами по справі, що відповідачем станом на дату прийняття спірного рішення (10.04.2023 року) взагалі не було зараховано спірні періоди роботи позивача.

Суд звертає увагу, що в матеріалах справи відсутні докази того, що після зарахування визначених цим рішенням періодів роботи, відповідачем не буде врахована заробітна плата за ці періоди. Враховуючи положення ст. 2 КАС України, судовому захисту підлягають тільки порушені права. Тому права позивача в цій частині не порушені, такі вимоги є передчасними, та задоволенню не підлягають.

Відповідно до частини першої ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з нормами частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до вимог пункту 4 частини першої статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини другої статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог частин першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Нормами частини другої зазначеної статті встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд, відповідно до положень частини п`ятої статті 77 КАС України, вирішує справу на підставі наявних доказів.

Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

За наслідками судового розгляду, з метою ефективного захисту прав позивача суд дійшов висновку вийти за межі позовних вимог, частково задовольнивши позовні вимоги, шляхом визнання протиправним та скасування рішення відповідача від 10.04.2023 року про відмову позивачу в переведенні на пенсію за віком на пільгових умовах згідно заяви від 04.04.2023; зобов`язання відповідача здійснити з 04.04.2023 року переведення позивача з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1, зарахувавши до страхового стажу періоди з 04.12.2004 по 31.12.2004 року, з 01.04.2005 по 31.05.2005 року та до пільгового стажу за Списком № 1 01.12.2004 по 31.12.2004 року, з 27.03.2005 по 14.04.2005 року, з 01.08.2014 по 04.08.2014 року, 01.09.2014 року, 01.02.2015 по 05.02.2015 року, з 01.10.2015 по 03.10.2015 року, з 01.12.2015 по 04.12.2015 року, 01.06.2016 року, 01.07.2016 року.

У відповідності до положень статті 139 КАС України розподіл судових витрат не здійснюється.

Роз`яснити позивачу, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

На підставі вищевикладеного та керуючись статями 2-15, 19-21, 72-79, 90, 94, 122, 123, 132, 159-161, 164, 192-194, 224-228, 241-247, 255, 253-263, 293-295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області №4933/03-16 від 10.04.2023 року про відмову ОСОБА_1 в переведенні на пенсію за віком на пільгових умовах .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (, місцезнаходження: пл. Соборна, буд. 3, м. Слов`янськ, Донецька область, 84122) здійснити з 04.04.2023 року переведення ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1, зарахувавши до страхового стажу періоди з 04.12.2004 по 31.12.2004 року, з 01.04.2005 по 31.05.2005 року та до пільгового стажу за Списком № 1 01.12.2004 по 31.12.2004 року, з 27.03.2005 по 14.04.2005 року, з 01.08.2014 по 04.08.2014 року, 01.09.2014 року, 01.02.2015 по 05.02.2015 року, з 01.10.2015 по 03.10.2015 року, з 01.12.2015 по 04.12.2015 року, 01.06.2016 року, 01.07.2016 року.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Рішення прийнято, складено та підписано в повному обсязі в нарадчій кімнаті 14 грудня 2023 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Суддя О.В. Троянова