Справа № 420/12091/23
Суддя: Хом'якова В.В.
Дата ухвалення: 2023-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Хом`якової В.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивачка) звернулася до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач), в якому просить:

визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо неврахування індексації грошового забезпечення та щомісячної додаткової грошової винагороди при обрахунку ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільнені за 30 календарних років;

зобов`язати військову частину НОМЕР_1 провести перерахунок та виплатити на користь ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільнені за 30 календарних років з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди та індексації грошового забезпечення виплаченої на виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14.04.2022 року у справі №420/11639/21 з урахуванням раніше виплачених сум.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивачка зазначає, що відповідачем безпідставно не було включено індексацію грошового забезпечення та додаткова грошова винагорода до розрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні її з військової служби, у той час вказані виплати входять до складу грошового забезпечення, мають систематичний характер, а тому, на переконання позивачки, мають бути врахована у складі грошового забезпечення, з якого обчислюється розмір одноразової грошової допомоги при звільненні.

Ухвалою від 01.06.2023 відкрито провадження в адміністративній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Даною ухвалою також надано відповідачу строк на подання відзиву.

22.06.2023 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Зокрема зазначив, що індексація грошового забезпечення не належить до переліку складових грошового забезпечення, а тому індексація грошового забезпечення не враховується при здійсненні розрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні. Щомісячна грошова винагорода, яка передбачена постановою КМУ № 889 "Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій", не входить до структури та складу грошового забезпечення військовослужбовців, ця винагорода має окремий, особливий і разовий характер, виплати здійснюються при наявності коштів.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, суд встановив наступне.

З матеріалів справи вбачається, що позивачка проходила службу у військовій частині НОМЕР_1 та наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 21.07.2017 № 150 звільнена з військової служби за віком.

Позивачці було нараховано та виплачено одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби за 30 календарних років служби в розмірі 72795,00 грн., що підтверджується архівною довідкою , та відповідачем не заперечується. Отже, при нарахуванні допомоги при звільненні вона була обчислена з місячного розміру грошового забезпечення 2426 грн. 50 коп.

Відповідно до архівної довідки та картки особового рахунку військовослужбовця № НОМЕР_2 на день звільнення позивачки наведено складові та розмір грошового забезпечення, яке було враховано при обчисленні одноразової допомоги при звільненні. Зокрема, відповідачем при обчислення розміру належної до виплати позивачу одноразової допомоги при звільненні було враховано наступні складові грошового забезпечення: посадовий оклад, оклад за військове звання, надбавка за вислугу років, надбавка за виконання особливо важливих завдань, премія.

При звільненні з військової служби позивачці не було виплачено індексацію грошового забезпечення. У зв`язку з цим позивачка 27.03.2021 звернулася з заявою до відповідача з проханням виплатити індексацію грошового забезпечення, на що отримала відповідь про те, що в межах наявного фінансового ресурсу можливості виплати індексації грошового забезпечення не було. Для вирішення спору позивачка звернулася до суду.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 22.11.2021 року по справі № 420/11639/21 задоволено частково позов ОСОБА_1 , визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо застосування січня 2014 року як місяця за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.12.2015 року по 31.12.2015року; визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 22.07.2017; зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 31.07.2017 включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року; у задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

На виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14.04.2022 по справі № 420/11639/21 відповідачем 18.11.2022 виплачено на користь позивачки індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 22.07.2017 у загальній сумі 25 301,58 грн.

Таким чином, на переконання позивачки, під час розрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні відповідачем не були враховані всі складові щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, що мають постійний характер, а саме не була врахована індексація грошового забезпечення та додаткова винагорода , яка передбачена постановою КМУ № 889 від 22.09.2010.

Вважаючи бездіяльність відповідача щодо не врахування отриманої позивачкою на виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14.04.2022 року по справі № 420/11639/21 18.11.2022 року суми індексації та не врахування виплати додаткової грошової винагороди під час розрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні протиправною, позивачка звернулася до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд керується такими мотивами.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їхніх сімей визначені Законом України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон № 2011-ХІІ).

Згідно із статтею 1 Закону №2011-ХІІ соціальний захист військовослужбовців - це діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з положеннями частини першої статті 9 Закону № 2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Відповідно до частин другої-третьої статті 9 Закону № 2011-XII до складу грошового забезпечення входять посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Таким чином, до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових: 1) посадовий оклад; 2) оклад за військовим званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення; 4) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Згідно з частиною 2 статті 15 Закону № 2011-ХІІ військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Умови та структура грошового забезпечення військовослужбовців на час звільнення позивачки зі служби були врегульовані постановою КМУ від 07.11.2007 № 1294 та Інструкцією про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердж. Наказом Міністра оборони України від 11.06.2008 № 260 (далі - Інструкція № 260).

Пунктом 1 Постанови № 1294 передбачено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

А п. 38.1. розділу ХХХVІІІ. Інструкції № 260 встановлено, що особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років, одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Пунктом 38.6 Інструкції № 260 встановлено, що військовослужбовцям, які звільняються з підстав, зазначених у пунктах 38.1 та 38.2 цієї Інструкції, до їх місячного грошового забезпечення, з якого нараховується одноразова грошова допомога, включаються:

звільненим з посад, на які вони були призначені, - оклад за штатною посадою, оклад за військовим званням і щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення);

які на день звільнення з військової служби перебували в розпорядженні відповідних командирів (начальників) та тим, які до дня звільнення з військової служби були звільнені від посад (у тому числі у зв`язку зі скороченням штатних посад), - посадовий оклад, оклад за військовим званням на день звільнення з військової служби, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення), що отримували військовослужбовці за останніми штатними посадами відповідно до законодавства України.

На підставі вказаних норм відповідач вважає, що при визначенні бази обчислення при виплаті позивачці грошової допомоги при звільненні не повинна включатись індексація та додаткова грошова винагорода , оскільки вони мають не сталий, фіксований розмір, а мають тимчасовий характер, виплачуються не щомісячно, тобто не є постійними складовими грошового забезпечення.

Таким чином спір стосується складу грошового забезпечення військовослужбовців, з якого мала обчислюватись в липні 2017 року грошова допомога при звільненні.

Позивачці нараховано та виплачено 72795 грн. грошової допомоги при звільненні за 30 років служби. З картки особового рахунку позивачки та аріхвних даних вбачається, що за червень 2017 року їй було нараховано 7764 грн. 80 коп. грошового забезпечення, в тому числі : оклад 605 грн., оклад за військове звання 35 грн., надбавка за вислугу років 256 грн., надбавка за виконання особливо важливих завдань 50% - 448 грн., премія 580 % - 3509 грн. додаткова грошова винагорода за постановою КМУ № 889 від 22.09.2010 60 % - 2911 грн. 80 коп.

Отже, відповідач не заперечує тієї обставини про при обчисленні грошового забезпечення для розрахунку та виплати допомоги при звільненні до складу такого грошового забезпечення не включались ні індексація, ані додаткова грошова допомога за постановою КМУ № 889 від 22.09.2010.

Статтею 1 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" визначено, що індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Тобто індексація є частиною державної системи соціального захисту громадян, спрямованою на підтримання їх купівельної спроможності.

Згідно положень ст. 2 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).

Індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій, спрямованою на підтримання купівельної спроможності населення України шляхом підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. При цьому проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковим для всіх юридичних осіб - роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Враховуючи, що індексації підлягають всі грошові доходи населення, які не мають разового характеру, а не тільки грошове забезпечення військовослужбовців, а також те, що здійснення індексації врегульовано окремим законом, до якого стаття 9 Закону №2011-ХІІ містить відсилочну норму, суд дійшов висновку, що механізм індексації має універсальний характер і питання її врахування до складу грошового забезпечення для обчислення грошової допомоги на оздоровлення та компенсації за невикористану відпустку не регулюється положеннями Закону № 2011-XII.

Правове регулювання виплати індексації визначає умови (коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації), з настанням яких виникає право на щомісячне отримання суми індексації у структурі заробітної плати (грошового забезпечення) до настання обставин (підвищення тарифних ставок, окладів), за яких виплата розрахованої суми індексації припиняється до повторного настання обставин, які обумовлюють повторне виникнення права на отримання індексації.

Незважаючи на наявність спеціального законодавства, зокрема Закону № 2011-ХІІ , Інструкції № 260, якими імперативно визначаються види (складові) грошового забезпечення військовослужбовців, натомість які не врегульовують питання віднесення індексації грошового забезпечення до видів грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, при вирішенні цього питання слід субсидіарно застосовувати положення спеціальних законів щодо механізму проведення індексації, її мети та правової природи (суті), зокрема Закону № 2017-ІІІ, Закону № 1282-ХІІ, та Порядку № 1078.

Субсидіарне застосування зазначених норм права дає підстави для правового висновку, що індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня грошового забезпечення внаслідок його знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг, а тому вона має бути врахована у складі грошового забезпечення військовослужбовців для розрахунку грошової допомоги на оздоровлення та компенсації за невикористану відпустку, що забезпечує дотримання прав осіб, які перебувають на військовій службі, як складової конституційного права на соціальний захист. В іншому випадку, не врахування індексації призвело б до застосування для визначення розміру грошової допомоги на оздоровлення та компенсації за невикористану відпустку знеціненого грошового забезпечення.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 21 грудня 2021 року у справі №820/3423/18, постанові від 29 квітня 2020 року у справі №240/10130/19, постанові від 19 березня 2020 року у справі №820/5286/17, постанові від 26 лютого 2021 року у справі №620/3346/19, предметом розгляду яких було включення індексації до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обрахунок та визначення розміру "грошової допомоги на оздоровлення" та "одноразової грошової допомоги при звільненні".

Щомісячна додаткова грошова винагорода була встановлена КМУ № 889 від 22.09.2010 року (втратила чинність 01.03.2018). Позивачці щомісячну додаткову грошову винагороду виплачували в розмірі 60% постійно, щомісячно до її звільнення включно.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889 "Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій" (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 16.09.2015 року за №704, яка набрала чинності з 01.01.2016) установлено щомісячну додаткову грошову винагороду військовослужбовцям Збройних Сил, - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення.

Наказом Міністра оборони України від 24.10.2016 №550 затверджено Інструкцію про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України (далі - Інструкція №595), що видана на виконання Постанови №889 та яка втратила чинність на підставі наказу Міністра оборони України від 07.06.2018 № 260. Підпунктом 2.2 пункту 2 Інструкції №595 передбачалася виплата винагороди військовослужбовцям (крім зазначених у підпункті 1 цього пункту) до 60 відсотків місячного грошового забезпечення. Відповідно до пункту 8 Інструкції №550, чинної на час виникнення спірних правовідносин і до набрання чинності Порядком №260, винагорода не включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Таким чином, позиція відповідача щодо відмови від включення додаткової грошової винагороди до складу грошового забезпечення, з якого обчислено грошову допомогу у разі звільнення з військової служби позивачці, ґрунтується на нормах Інструкції про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 24.10.2016 № 550, яка діяла в 2016-2017 роках, та на тому, що така винагорода мала тимчасовий, а не постійний характер.

Водночас, застосовуючи приписи Інструкції № 550 як спеціального нормативно-правового акту, що визначають структуру і склад грошового забезпечення при нарахуванні та виплаті щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України, відповідач не врахував пріоритетності законів над підзаконними актами та дискреції держави щодо визначення порядку і розміру гарантій особам, які проходять військову службу.

Так, частиною четвертою статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" Міністру оборони України, керівникам центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи надано повноваження лише визначати порядок виплати грошового забезпечення, тоді як право визначення розміру одноразової грошової допомоги на оздоровлення, та види виплат, які включаються до складу місячного грошового забезпечення законом, не віднесено до їх компетенції та може бути змінений лише законодавцем.

При визначенні розміру грошового забезпечення для обчислення розміру грошової допомоги на оздоровлення застосуванню підлягає саме Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", а не підзаконні акти, які звужують поняття грошового забезпечення та суперечать вимогам зазначеного Закону.

Питання складу грошового забезпечення військовослужбовців було предметом розгляду Великої Палати Верховного Суду у справі № 522/2738/17. Приймаючи постанову від 06.02.2019 у вказаній справі, Велика Палата Верховного Суду дійшла таких висновків:

Згідно з частинами другою, третьою статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Таким чином, до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових: 1) посадовий оклад; 2) оклад за військовим званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення; 4) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Тобто, до грошового забезпечення військовослужбовців, як обрахункової величини, не включаються одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних, або тих, що виплачуються раз на місяць.

Оскільки з довідки про склад грошового забезпечення позивача за період 2016-2017 рр. вбачається, що додаткова грошова винагорода нараховувалась і виплачувалась позивачу щомісяця, розмір її був стабільним, підстави вважати таку винагороду одноразовим видом грошового забезпечення відсутні. За наведеного правового регулювання та обставин справи відповідач протиправно не включив до складу грошового забезпечення позивача, з якого нараховано грошову допомогу при звільненні, щомісячну додаткову грошову винагороду, що передбачена Постановою № 889.

У численних постановах (зокрема, від 31 липня 2019 року у справі №826/3398/17, від 22 жовтня 2019 року у справі №520/3505/19, від 16 грудня 2019 року у справі №825/812/17, від 19 лютого 2020 року у справі №822/2741/17, від 28 лютого 2020 року у справі №817/1427/17, від 19 березня 2020 року у справі №820/5286/17, від 10 липня 2020 року у справі №760/8406/16-а) Верховний Суд сформував правову позицію у цій категорії справ, відповідно до якої щомісячну додаткову грошову винагороду у розмірі 60% грошового забезпечення, яка передбачена Постановою №889, належить включати до складу грошового забезпечення, з якого нараховується одноразова грошова допомога при звільненні.

Посилання відповідача на правову позицію, викладену у попередніх постановах Верховного Суду України, суд не бере до уваги, оскільки, виходячи з процесуальних механізмів забезпечення єдності судової практики, що полягають у застосуванні спеціальної процедури відступу від висновків щодо застосування норм права, викладених у раніше постановлених рішеннях Верховного Суду, за наявності протилежних правових висновків суду касаційної інстанції слід виходити з того, що суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Великої Палати Верховного Суду.

Відтак, індексація та додаткова грошова винагорода відносяться до складу грошового забезпечення військовослужбовців, є складовою місячного грошового забезпечення військовослужбовця та маютє включатися до розрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про протиправність відмови позивачу у здійсненні перерахунку розміру одноразової грошової допомоги при звільненні, за кожний повний календарний рік служби, з включенням до місячного грошового забезпечення,з якого обчислюється одноразова грошова допомога при звільненні, індексації грошового забезпечення та додаткової грошової винагороди 60%.

Відтак, суд зобов`язує відповідача здійснити перерахунок (донарахування) та виплатити різницю розміру вихідної допомоги при звільненні, за кожний повний календарний рік служби, з урахуванням в складі грошового забезпечення індексації грошового забезпечення та додаткової грошової винагороди .

Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частинами 1, 2 ст. 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій, суд приходить до переконання, що заявлений позов по суті належить задовольнити, водночас обравши при цьому найбільш ефективний спосіб захисту порушених прав позивача.

Судові витрати по справі відсутні.

Керуючись ст. ст. 73- 77, 90, 94, 139, 243- 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо неврахування індексації грошового забезпечення та щомісячної додаткової грошової винагороди відповідно до постанови КМУ № 889 від 22.09.2010 при обрахунку ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільнені за 30 календарних років.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 (код ЄДР НОМЕР_3 ) провести перерахунок та виплатити на користь ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_4 ) одноразову грошову допомогу при звільнені за 30 календарних років служби з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди відповідно до постанови КМУ № 889 від 22.09.2010 та індексації грошового забезпечення, з урахуванням раніше виплачених сум допомоги.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя В.В. Хом`якова