Справа № 260/7637/23
Суддя: Рейті С.І.
Дата ухвалення: 2023-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2023 рокум. Ужгород№ 260/7637/23

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі: головуючого - судді Рейті С.І., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області про визнання протиправним та скасування наказу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області (далі відповідач, ГУНП в Закарпатській області) про визнання протиправним та скасування наказу начальника генерала поліції третього рангу Ярослава Колесника від 02.08.2023 року № 1874 Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих поліцейських Ужгородського РУП ГУНП.

В обгрунтування позовних вимог зазначено, що Дисциплінарною комісією ГУНП в Закарпатській області проведено службове розслідування за обставинами допущення в Ужгородському РУП порушень службової, обліково-реєстраційної дисципліни, випадками неналежного розслідування кримінальних правопорушень, розшуку кримінальних злочинців та прогалинами в роботі з джерелами оперативної інформації. У ході інспектування було встановлено, що позивачем, як старшим слідчим слідчого відділу, капітаном поліції у 2 кримінальних провадженнях, розпочатих за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, не проведено жодної слідчої дії, після чого кримінальні провадження було закрито. Також дисциплінарна комісія констатувала, що з боку заступника начальника сектору дізнання Ужгородського РУП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 послаблено контроль та неналежно організовану роботу підлеглих, в т.ч., позивача.

В зв`язку із чим, 02.08.2023 року начальником ГУНП в Закарпатській області видано наказ за № 1874 щодо оголошення позивачу догани. Наказ мотивований порушенням службової дисципліни, вимог п. 2, 3 частини 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VII, підп. 1,2. ч. 1 ст. 18 Закону України від 02.07.2015 № 580-VIII "Про національну поліцію", вимог ст. 2, 9, 28, 40-1, порушення вимог ст. 110, 284 КПК України, "Положення про організацію діяльності підрозділів дізнання органів Національної поліції України", затвердженого наказом МВС від 20.02.2020 року № 405, що виразилось в неналежному проведенні досудового розслідування в кримінальних провадженнях, а також в ході здійснення досудового розслідування та прийняття процесуального рішення про закриття кримінальних проваджень.

З вказаним наказом позивач не погоджується та зазначає, що має місце невідповідність підстав проведення службового розслідування і висновків службового розслідування фактичним обставинам, а також невідповідність висновків службового розслідування нормам, за порушення яких позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності оскарженим наказом у вигляді оголошення догани.

Стверджує, що відповідачем не подано належних доказів правомірності прийняття спірного наказу, не доведено даних щодо наявності достатніх обставин, за яких виникла необхідність у проведенні службового розслідування, оскільки, жодних заяв, скарг, або будь-яких інших повідомлень відносно наявності в позивача проступку, що можуть вказувати на ознаки в її діях чи бездіяльності дисциплінарного проступку, не було.

Крім того, вказує, що всупереч положень Дисциплінарного статуту, не була обізнана щодо наявності наказу про призначення службового розслідування та утворення дисциплінарної комісії щодо проведення відносно неї службового розслідування, також її не було запрошено на засідання дисциплінарної комісії, не ознайомлено з висновком щодо результатів проведення розслідування, не отримувала виклику для надання пояснень. Можливість брати участь у розгляді справи на відкритому засіданні дисциплінарної комісії позивачу також не надали, хоча це є її правом.

При цьому, відмічає, що лише одного разу дізнавачем відділу дізнання ГУНП в Закарпатській області майором поліції Д. Шемет було відібрано пояснення щодо 16 різних кримінальних проваджень, в яких позивач здійснювала досудове розслідування, при цьому, причину виникнення необхідності в наданні цих поясненнях та їх мету, позивачу не доводили. Разом з тим, позивачу не відомо, чи дізнавач відділу дізнання ГУНП в Закарпатській області майор поліції Д. Шемет входила до складу дисциплінарної комісії, оскільки, з наказом про призначення та проведення службового розслідування позивач не ознайомлено. Відповідно, їй не відомо, чи мала майор поліції Шемет відповідні на те повноваження в межах службового розслідування. Окремо зазначає, що в доданому документі щодо відібраних показань не зазначена дата, що є прямим порушенням закону.

Систематизувавши викладене, позивач вказує, що не мала змоги скористатись своїми правами та обов`язками, такими як: право надавати пояснення, подавати відповідні документи та матеріали, що стосуються обставин, які досліджуються, ознайомлюватися з матеріалами, користуватись правничою допомогою.

За встановлених розбіжностей та неповного з`ясування всіх обставин при проведенні службового розслідування по факту події за участі позивача, у відповідача не було правових підстав для прийняття оскарженого наказу.

Ухвалою судді від 18.09.2023 року відкрито провадження у даній адміністративній справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, запропоновано відповідачеві надати відзив на позовну заяву у разі її заперечення.

05.10.2023 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, зі змісту якого відповідач позов не визнає та зазначає, що визначення виду дисциплінарного стягнення є виключною компетенцією особи, якій законом надано право притягувати до дисциплінарної відповідальності. До того ж закон не встановлює необхідність послідовного призначення стягнень від менш суворого до більш суворого. Відтак, виходячи з фактичних обставин скоєного проступку та особи порушника, начальник ГУНП в Закарпатській області може застосувати до нього стягнення у межах компетенції, виходячи із обставин справи.

Отже, за результатами проведеного службового розслідування дисциплінарною комісією було прийнято рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності ряд працівників Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області за недоліки виявлені в ході інспекторської перевірки, в тому числі, і ОСОБА_1 .

Згідно ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами адміністративної справи, відповідно до наказу ГУНП в Закарпатській області від 28.04.2023 року № 1065 "Про здійснення інспектування Ужгородського районного управління поліції ГУ НП в Закарпатській області", комісією ГУНП в Закарпатській області у період з 02 до 30.05.2023 року перевірено службу діяльність Ужгородського районного управління поліції ГУНП в Закарпатській області.

З метою виконання завдань, визначених у пункті 4 питання четвертого за порядком денним протоколу № 67 наради керівництва ГУНП від 06.07.2023 року «Про підсумки проведеного інспектування Ужгородського районного управління поліції ГУНП в Закарпатській області», забезпечення повного, всебічного і об`єктивного дослідження причин та умов допущених керівництвом, особовим складом перевіреного управління поліції, його територіальних (відокремлених) підрозділів прорахунків в організації службової діяльності на напрямах забезпечення належного рівня досудового розслідування кримінальних правопорушень, в управлінській діяльності, прогалинами в організації оперативної роботи та веденні справ оперативного обліку, в діяльності підрозділів превенції, реагування патрульної поліції, чергової служби, в обліково-реєстраційній дисципліні, в дотриманні адміністративного законодавства, а також усунення причин і умов, що сприяють допущенню порушень службової дисципліни, наказом начальника ГУНП в Закарпатській області від 12.07.2023 року № 1697 «Про створення дисциплінарної комісії та організацію проведення службового розслідування», утворено відповідну дисциплінарну комісію та встановлено провести ґрунтовне та в повному обсязі дослідження щодо допущення керівниками окремих структурних підрозділів Ужгородського відділу поліції № 1, відділень поліції № № 1, 2 Ужгородського РУП; організації службової діяльності на напрямах забезпечення належного досудового розслідування кримінальних правопорушень, в управлінській діяльності, прогалинами в організації оперативної роботи та ведення оперативного обліку, в діяльності підрозділів превенції, реагування па поліції, чергової служби, в обліково-реєстраційній дисципліні, в дотриманні адміністративного законодавства.

Згідно вказаного наказу, до складу дисциплінарної комісії включено: ОСОБА_3 , начальника сектору управління карного розшуку; підполковника поліції ОСОБА_4 , начальника сектору управління карного розшуку; підполковника поліції ОСОБА_5 , старшого інспектора управління головної інспекції; майора поліції ОСОБА_6 , заступника начальника управління організаційно-аналітичного забезпечення та оперативного реагування; майора поліції ОСОБА_7 , начальника чергової частини управління організаційно-аналітичного забезпечення та оперативного реагування; майора поліції ОСОБА_8 , старшого дізнавача з особливих справ відділу дізнання; майора поліції ОСОБА_9 , старшого інспектора управління превентивної діяльності; майора поліції ОСОБА_10 , старшого слідчого слідчого управління капітана поліції ОСОБА_11 , інспектора управління превентивної діяльності; старшого лейтенанта поліції Желізняка Олександра, інспектора управління головної інспекції.

Вказаним наказом також визначено розгляд справи провести у формі письмового провадження.

Наказом від 24.07.2023 року строк службового розслідування у формі письмового провадження продовжено до 09.08.2023 року.

Згідно даних довідки щодо проведення службового розслідування, в частині, що стосується ОСОБА_1 , зазначено, в ході перевірки Ужгородського РУП ГУНП встановлено, що 04.11.2022 року за фактом вчинення шахрайських дій, а саме отримання шахраєм передоплати за товар (морський контейнер), який надіслано не було, в результаті чого потерпілому спричинено збитки в сумі 120000 гривень, відомості внесено до ЄРДР за № 0001381 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України. В ході вивчення матеріалів провадження встановлено, що старшим дізнавачем Веселовською X.В. не проведено жодної слідчої дії з метою встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення, зокрема місця зняття грошових коштів та імовірного місця перебування правопорушника. 30.12.2022 року вказане кримінальне провадження закрите на підставі п.2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Відділом дізнання ГУНП області підготовлено лист до Ужгородської окружної прокуратури щодо перевірки законності прийнятого рішення про закриття в кримінальному провадженні № 0001381.

Опитана старший дізнавач сектору дізнання Ужгородського РУП ГУНП капітан поліції ОСОБА_1 пояснила, що нею здійснювалось досудове розслідування у наступних кримінальних провадженнях № 0000074, № 0000138, № 0000314, № 0000098, № 0000668, №0000692, № 0000105, № 0000809, 0000860, № 0000986, № 0001053, № 0001177, № 0001283, № 0001320, № 0001440, № 0001484.

Станом на момент надання пояснень у всіх матеріалах наявні постанови про прийняте процесуальне рішення, майже всі систематизовані, підшиті та здані в архів СД Ужгородського РУП для зберігання. Наразі вживаються заходи щодо підготовки всіх проваджень для інвентаризації для подальшої здачі їх керівнику.

Також, 04.11.2022 року ОСОБА_12 здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001381 за ознаками ч. 1 ст. 190 КК України, за заявою ОСОБА_13 30.12.2022 року на підставі п.2 ст. 284 КПК України прийнято рішення про закриття, оскільки згідно показів потерпілого ОСОБА_14 з власної волі, без примусу реалізував свою цивільну правоздатність на укладення усного правочину, погодившись із іншою стороною, а тому між даними особами виникли цивільно-правові відносини, які регулюються нормами цивільного права, а тому підпадають під розгляд суду загальної юрисдикції.

Відділом дізнання ГУНП в Закарпатській області перевірено наявність постанов про закриття у кримінальних провадженнях у яких прийнято рішення у відповідності ст. 284 КПК України у період з листопада 2022 по квітень 2023 року. Встановлено з листопада 2022 по квітень 2023 сектором дізнання прийнято рішення про закриття у 994 кримінальних провадженнях.

З них у 76 кримінальних провадженнях відсутні постанови про закриття, матеріали належним чином не оформлені, не складено описи, не зшиті, в прокуратуру для перевірки правильності прийнятого рішення не направлені.

Такі порушення виявлені у наступних кримінальних провадженнях досудове розслідування в яких здійснювала ОСОБА_1 № 0000074, № 0000138, № 0000314, № 0000098, № 0000668, № 0000692, № 0000105, № 0000809, № 0000860, № 0000986, № 0001053, № 0001177, № 0001283, № 0001320, № 0001440, № 0001484.

Окрім цього, проведеною перевіркою встановлено, що журнал доручень діловодом ведеться спільний разом із слідчим відділом. Протягом поточного року дізнавачами в порядку ст. 40-1 КПК України надано тільки 58 доручень (працівникам УКР, ВПК, СКП), хоча в поточному році в ЄРДР внесено 354 кримінальних правопорушень, а в залишку перебуває 118 кримінальних проваджень із зареєстрованих. Вказане свідчить про низьку організацію роботи керівника сектору дізнання, в частині надання дізнавачами доручень оперативним підрозділам.

За допущені порушення вимог ст. ст. 2, 9, 28, 40-1 КПК України, що виразилось в неналежному проведенні досудового розслідування в кримінальному провадженні № 0001381, а також порушення вимог статей 110, 284 КПК України, «Положення про організацію діяльності підрозділів дізнання органів Національної поліції України», затвердженого наказом МВС від 20.05.2020 № 405 в ході здійснення досудового розслідування та прийняття процесуального рішення про закриття кримінальних проваджень за № 0000074, № 0000138, № 0000314, № 0000098, 0000668, № 0000692, № 0000105, № 0000809, № 0000860, № 0000986, № 0001053, 0001177, № 0001283, № 0001320, 0001440, № 0001484, дисциплінарна комісія рекомендувала застосувати дисциплінарне стягнення у виді догани до старшого дізнавача сектору дізнання Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_1 відповідно до пункту 2 частини 3 статті 13 Розділу 3 Закону України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України».

Згідно Висновку за результатами проведеного службового розслідування за фактами порушення службової дисципліни окремими поліцейськими Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області, затвердженим начальником ГУНП в Закарпатській області 28.07.2023 року, в частині, що стосується позивача, за порушення службової дисципліни, вимог пункту 2, 3 частини З статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VII, підпункту 1, 2, частини 1 статті 18 Закону України від 02.07.2015 № 580-VIII «Про Національну поліцію», вимог статті 2, 9, 28, 40-1, порушення вимог статей 110, 284 кримінального процесуального кодексу України, «Положення про організацію діяльності підрозділів дізнання органів Національної поліції України», затвердженого наказом МВС від 20.05.2020 № 405, що виразилось в неналежному проведенні досудового розслідування в кримінальних провадженнях, а також в ході здійснення досудового розслідування та прийняття процесуального рішення про закриття кримінальних проваджень, старшому слідчому слідчого відділу Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області капітану поліції ОСОБА_1 (0072556), відповідно до пункту 2 частини 3 статті 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, оголосити догану.

На виконання зазначеного, 02.08.2023 року начальником ГУНП в Закарпатській області видано спірний наказ про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді оголошення догани.

Вважаючи такий наказ протиправним, позивач звернулася до суду із даним позовом про його скасування.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено у Законі України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VIII (далі - Закон № 580-VIII).

Відповідно до частин першої статті 17 Закону №580-VIII поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу в поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Частиною першою статті 18 Закону №580-VIII передбачено, що поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Частинами першою та другою статті 19 Закону №580-VIII передбачено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Законом України від 15.03.2018 №2337-VIII затверджений Дисциплінарний статут національної поліції України (далі - Дисциплінарний статут).

Відповідно до частини першої статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Згідно із частиною третьої статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію», зобов`язує поліцейського: 1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; 2) знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; 3) поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; 4) безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; 5) вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника; 6) утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; 7) утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини; 8) знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку; 9) підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень; 10) берегти службове майно, забезпечувати належний стан зброї та спеціальних засобів; 11) поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень; 12) дотримуватися правил носіння однострою та знаків розрізнення; 13) сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції; 14) під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.

Статтею 12 Дисциплінарного статуту передбачено, що дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Згідно статті 13 Дисциплінарного статуту, дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

Застосування до поліцейського інших видів дисциплінарних стягнень, не передбачених цим Статутом, забороняється.

Згідно статті 14 Дисциплінарного статуту, службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Процедуру проведення службового розслідування стосовно поліцейського, права учасників службового розслідування, порядок оформлення його результатів, прийняття та реалізації рішень за результатами службового розслідування визначено Порядком проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженим наказом МВС України 07.11.2018 № 893, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 28.11.2018 за № 1355/32807 (далі - Порядок № 893).

Відповідно до пунктів 1, 2 розділу ІІ Порядку № 893 службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Суд встановив, що службове розслідування за фактами допущення працівниками окремих структурних служб Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області порушень службової, виконавської, транспортної, обліково-реєстраційної дисципліни, низького рівня управлінської діяльності, випадками неналежної організації роботи з розшуку кримінальних злочинців зі встановлення безвісно зниклих громадян, прогалинами в агентурній та оперативно-розшукової діяльності, у дотриманні адміністративного законодавства та в забезпеченні режиму секретності, проведено на підставі пункту 4 питання четвертого за порядком денним протоколу № 67 від 06.07.2023 року наради керівництва ГУНП "Про підбиття підсумків проведеного інспектування службової діяльності Ужгородського районного управління поліції ГУНП в Закарпатській області".

Враховуючи викладене, доводи позивача про відсутність підстав для проведення службового розслідування, суд вважає недоречними.

Разом з тим, згідно з пунктом 2 розділу V Порядку службове розслідування розпочинається із дня видання наказу про його призначення та завершується в день затвердження керівником, який призначив службове розслідування, чи особою, яка виконує його обов`язки, висновку службового розслідування. Якщо закінчення строку проведення службового розслідування припадає на вихідний чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Пунктами 1, 2 розділу IV Порядку передбачено, що поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, під час його проведення має право: надавати пояснення, подавати відповідні документи та матеріали, що стосуються обставин, які досліджуються; подавати клопотання про отримання і залучення до матеріалів розслідування нових документів, отримання додаткових пояснень від осіб, які мають стосунок до справи; ознайомлюватися з матеріалами, зібраними під час проведення службового розслідування, робити їх копії за допомогою технічних засобів з урахуванням обмежень, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, Законами України «Про захист персональних даних», «Про державну таємницю» та іншими законами; подавати скарги на дії осіб, які проводять службове розслідування; брати участь у розгляді справи на відкритому засіданні дисциплінарної комісії; користуватися правничою допомогою, послугами представника.

Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право відмовитися від надання пояснень.

Відповідно до пункту 7 розділу V Порядку розгляд справи дисциплінарною комісією проводиться зазвичай у формі письмового провадження.

Збирання та перевірка матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського у разі розгляду справи у формі письмового провадження здійснюються зазвичай шляхом: одержання пояснень щодо обставин справи від поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, та від інших осіб; одержання в органах, закладах, установах поліції та їх підрозділах чи за запитом в інших органах державної влади та органах місцевого самоврядування необхідних документів або їх копій та долучення до матеріалів справи; отримання консультацій спеціалістів з питань, що стосуються службового розслідування.

У разі розгляду справи у формі письмового провадження рішення дисциплінарною комісією приймається без повідомлення та (або) виклику інших учасників службового розслідування на підставі наявних у справі матеріалів.

Отже, з вищенаведених вимог законодавства висновується, що поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, є активним його учасником, наділений правом подавати письмові пояснення, скарги, документи, що стосуються службового розслідування.

Разом з тим, реалізації цих прав передує належне повідомлення такого поліцейського про призначення службового розслідування стосовно нього.

Так, з матеріалів справи судом встановлено, що службове розслідування стосовно, зокрема, позивача, призначено наказом ГУНП в Закарпатській області від 12.07.2023 року № 1697.

Разом з тим, яким чином відповідачем доведено до відома позивача про факт призначення стосовно нього службового розслідування, відповідачем суду не повідомлено.

В свою чергу, копії матеріалів службового розслідування, подані суду відповідачем, доказів вручення наказу від 12.07.2023 року № 1697 позивачу під власноручний підпис не містять, як і відсутній відповідний акт про відмову позивача від ознайомлення з цим наказом, в той час як позивач про належне його повідомлення про призначення службового розслідування стосовно нього у позовній заяві заперечує.

З копій матеріалів службового розслідування вбачається, що службове розслідування стосовно, зокрема, позивача, призначено у формі письмового провадження.

Суд враховує, що проведення службового розслідування та формування за його наслідками висновку віднесено до дискреційних повноважень відповідача. В межах розгляду адміністративної справи суд надає оцінку лише дотриманню процедури проведення такого розслідування.

Відповідно до абзаців 2, 3 пункту 7 розділу V Порядку збирання та перевірка матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського у разі розгляду справи у формі письмового провадження здійснюються зазвичай шляхом одержання пояснень щодо обставин справи від поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, та від інших осіб.

Абзацами 1, 2, 3, 6 пункту 14 розділу V Порядку встановлено, що під час розгляду справи у формі письмового провадження поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, надає пояснення в письмовій формі.

У письмовому поясненні поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, та інших осіб зазначаються посада, звання, прізвище, ім`я, по батькові особи, що одержує пояснення; прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце роботи, посада, адреса проживання особи, що надає пояснення, а якщо пояснення надається поліцейським, додатково зазначаються відомості про освіту, час служби в поліції та на займаній посаді; попередження особи про право відмовитися надавати пояснення щодо себе, членів своєї сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначено законодавством України; надання особою, що надає пояснення, згоди на обробку та використання в службових документах поліції її персональних даних.

Пояснення поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, та інших осіб може фіксуватися на бланку пояснення, зразок якого наведена в додатку до цього Порядку.

Письмове пояснення підписують особа, яка отримувала пояснення, та особа, яка надала пояснення, із зазначенням дати його надання.

Так, згідно наявних в матеріалах службового розслідування пояснень, відібраних 20.07.2023 року у ОСОБА_1 дізнавачем відділу дізнання ГУНП в Закарпатській області майором поліції Д. Шемет, позивачем надано пояснення щодо досудового розслідування у кримінальних провадження: № 0000074, № 0000138, № 0000314, № 0000098, № 0000668, № 0000692, № 0000105, № 0000809, № 0000860, № 0000986, № 0001053, № 0001177, № 0001283, № 0001320, № 0001440, № 0001484 та зазначено, що станом на момент надання пояснень - у всіх матеріалах наявні постанови про прийняте процесуальне рішення, майже всі вони систематизовані, зшиті та здані в архів СД Ужгородського РУП для зберігання та позивачем вживаються заходи щодо підготовки всіх проваджень для інвентаризації для подальшої їх здачі керівнику.

У кримінальних провадженнях №№ 0000074, 0000138, 0000314, 0000668, 0000692, 0000105, 0000809, 0000860, 0000986 постанови про закриття були наявні на момент прийняття процесуального рішення.

А також, з 04.11.2022 року позивачем здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001381, за ознаками ч. 1 ст. 190 КК України, за заявою ОСОБА_15

30.12.2022 року на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, позивачем було прийнято процесуальне рішення про закриття, оскільки згідно показів потерпілого ОСОБА_15 він з власної волі, без примусу, будучи у здоровому глузді реалізував свою цивільну правоздатність на укладення усного правочину (договору), погодившись з іншою стороною, відтак, між даними особами виникли цивільно-правові відносини, які регулюються нормами цивільного права, а тому підпадають під розгляд суду загальної юрисдикції.

Відповідно до пунктів 1-2 розділу VІ Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, зібрані під час проведення службового розслідування матеріали та підготовлені дисциплінарною комісією документи формуються нею у справу. Підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування готує і підписує дисциплінарна комісія.

У вступній частині висновку службового розслідування викладаються такі відомості: дата і місце складання висновку службового розслідування, прізвище та ініціали, посада і місце служби (роботи) голови (заступника голови) та членів дисциплінарної комісії, що проводила службове розслідування; підстава для проведення службового розслідування; форма розгляду справи дисциплінарною комісією (відкрите засідання чи письмове провадження).

У разі залучення до проведення службового розслідування фахівців та представника поліцейського також зазначаються їх прізвища, ініціали та статуси у службовому розслідуванні.

В описовій частині висновку службового розслідування викладаються відомості, встановлені під час проведення службового розслідування: обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, час, місце, спосіб, мотив учинення дисциплінарного проступку, його наслідки (їх тяжкість), що настали у зв`язку з цим; посада, звання, прізвище, ім`я, по батькові, персональні дані (дата і місце народження, освіта, період служби в поліції і на займаній посаді - із дотриманням вимог Закону України Про захист персональних даних), відомості, що характеризують поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; пояснення поліцейського щодо обставин справи, а в разі відмови від надання такого пояснення - інформація про засвідчення цього факту відповідним актом про відмову надати пояснення чи поштове повідомлення про вручення або про відмову від отримання виклику для надання пояснень чи повернення поштового відправлення з позначкою про невручення; пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи; пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи; документи та матеріали, що підтверджують та (або) спростовують факт учинення дисциплінарного проступку; обставини, що обтяжують або пом`якшують відповідальність поліцейського, визначені статтею 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України; причини та умови, що призвели до вчинення виявленого дисциплінарного проступку, обставини, що знімають із поліцейського звинувачення.

В описовій частині зазначаються також відомості про залучення фахівців та результати їх участі в службовому розслідуванні.

У резолютивній частині висновку службового розслідування дисциплінарною комісією зазначаються: висновок щодо наявності або відсутності в діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону, іншого нормативно-правового чи організаційно-розпорядчого акта, наказу керівника, який було порушено.

У разі неможливості встановлення за результатами службового розслідування факту наявності/відсутності в діях (бездіяльності) поліцейського складу дисциплінарного проступку внаслідок неможливості отримання доступу до необхідних документів такі обставини розцінюються на користь поліцейського, стосовно якого призначено службове розслідування; вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського в разі наявності в його діянні ознак дисциплінарного проступку; відомості про списання чи відновлення використаних, пошкоджених або втрачених матеріальних цінностей, зброї, боєприпасів, службових документів, а також про надсилання матеріалів службового розслідування до відповідних органів для прийняття рішення згідно із законодавством; запропоновані заходи, спрямовані на усунення виявлених під час службового розслідування недоліків, причин та умов виникнення обставин, які стали підставою для призначення службового розслідування.

Згідно п. 1 розділу VІІ Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, у разі якщо за результатами розгляду матеріалів службового розслідування (справи) дисциплінарна комісія встановить наявність у діях (бездіяльності) поліцейського дисциплінарного проступку, керівнику, який призначив службове розслідування, вносяться пропозиції щодо накладення на поліцейського дисциплінарного стягнення.

Уповноважений керівник, враховуючи характер проступку, обставини, за яких він був учинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби, визначає вид дисциплінарного стягнення, що підлягає застосуванню до поліцейського, та видає письмовий наказ про його застосування. У разі якщо керівник не уповноважений на застосування дисциплінарних стягнень, він порушує перед старшим прямим керівником клопотання про притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності.

Аналiз наведених правових норм дає підстави для висновку, що підставою для притягнення особи до дисциплінарної відповідальності є дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у невиконанні чи неналежному виконанні службової дисципліни та означає недотримання Конституції і законів України, актів Президента України Кабінету Міністр України, наказів, інших нормативно-правових i актів та Присяги.

Отже, підставою для накладення дисциплінарного стягнення є виключно фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях поліцейського ознак дисциплінарного проступку, зокрема протиправної поведінки, шкідливих наслiдкiв та причинного зв`язку між ним і дією (бездіяльністю) порушника дисципліни.

Обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини поліцейського, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого начальник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні поліцейського складу дисциплінарного проступку, та, відповідно, вирішує питання щодо наявності чи відсутності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, обгрунтовуючи при цьому своє рішення у наказі, у тому числі в частині обрання виду стягнення.

З обставин даної справи вбачається, що позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності за скоєння дисциплінарного проступку, що виразився у порушенні вимог пунктів 2, 3 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, пунктів 1, 2 частини першої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», вимог статті 2, 9, 28, 40-1, порушення вимог статей 110, 284 КПК України, Положення про організацію діяльності підрозділів дізнання органів Національної поліції України, що виразилось в неналежному проведенні досудового розслідування в кримінальних провадженнях, а також в ході здійснення досудового розслідування та прийняття процесуального рішення про закриття кримінальних проваджень.

Суд наголошує, що сам по собі висновок службового розслідування та зазначені в ньому обставини не може бути самостійним доказом самоусунення позивача від виконання функціональних обов`язків, без підтвердження відповідними документами.

Суд зазначає, що для притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності, обов`язковою умовою є підтвердження матеріалами службового розслідування факту умисного чи з необережності скоєння ним дисциплінарного проступку. Вирішуючи спір та встановлюючи істину в справі, суд повинен базуватися передусім на доказах, які належно, достовірно й достатньо підтверджують ті чи інші обставини таким чином, щоб в суду не залишалося щодо них жодного обґрунтованого сумніву.

Крім того, під час визначення виду дисциплінарного стягнення необхідно враховувати характер дисциплінарного проступку, обставини, за яких він був вчинений, настання тяжких наслідків, попередню поведінку поліцейського та його ставлення до виконання службових обов`язків. Такі відомості повинні бути викладені у висновку службового розслідування.

Аналіз правових норм, що регулюють спірні правовідносини, дає підстави для висновку, що під час вирішення питання про те, чи є порушення дисципліни та чи є воно грубим, суд має виходити з характеру проступку, обставин, за яких його вчинено, яку завдано ним (могло бути завдано) шкоду.

При цьому суд вважає за необхідне наголосити про дотримання позиції, висловленої у рішенні Європейського Суду з прав людини у п.53 рішення у справі Федорченко та Лозенко проти України, відповідно до якої - при оцінці доказів, суд керується критерієм доведення поза розумним сумнівом.

Висновок службового розслідування не може ґрунтуватись на припущеннях, оскільки на відповідача, як роботодавця, покладено обов`язок довести вину особи у скоєнні дисциплінарного проступку, а тому факт наявності ознак учиненого дисциплінарного проступку мав бути доведений поза розумним сумнівом в ході службового розслідування, проте у висновку зазначені обставини не встановлені.

У межах спірних правовідносин відповідачем належними та допустимими доказами не доведено ухиляння позивача від виконання своїх обов`язків та настання будь-яких шкідливих наслідків у причинно-наслідковому зв`язку між ними та поведінкою позивача.

Суд зазначає, що дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони (частина друга).

Разом з тим, матеріали дисциплінарного провадження не містять чіткої інформації щодо невиконання позивачем своїх посадових обов`язків.

Суд враховує висновки Верховного Суду викладені у постанові від 25.02.2021 року у справі №160/9275/18 де зазначає, що дисциплінарним проступком визнається протиправне (умисне чи необережне) діяння (дія чи бездіяльність), тобто невиконання чи неналежне виконання службових обов`язків при здійсненні повноважень, передбачених Конституцією України та Законами України, статутом, наказами керівника (установи) та іншими організаційно-розпорядчими документами, а також вчинок, що суперечить вимогам Правил етичної поведінки поліцейських.

Особливе значення при визначенні діяння працівника як дисциплінарного проступку має наявність у вчиненні цього діяння вини працівника, під якою розуміється певне психічне ставлення особи до своїх протиправних дій і їх шкідливих наслідків. Вина може виступати як умисел чи необережність. Характерні ознаки умислу: усвідомлення працівником суспільної шкідливості своєї поведінки; передбачення негативних наслідків такої поведінки; бажання настання шкідливих наслідків у результаті своєї поведінки або свідоме допущення їх. Залежно від характеру вольового ставлення особи до суспільно-шкідливих наслідків свого діяння визначають два види умислу: прямий - коли працівник, передбачаючи суспільно шкідливі наслідки своєї дії чи бездіяльності, бажає їх настання; побічний - коли працівник, передбачаючи суспільно шкідливі наслідки своєї дії чи бездіяльності, прямо не бажає їх, але свідомо допускає їх настання.

Однак, суд зазначає, що матеріалами службового розслідування не доведено наявності вчинення позивачем дисциплінарного проступку.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що наявність обставин, встановлених в ході службового розслідування, не підтверджена належними доказами, що свідчили про реальну наявність у діях особи ознак дисциплінарного проступку, зокрема, протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ним і дією порушника дисципліни.

Крім цього, судом також не встановлено врахування відповідачем при обранні дисциплінарного стягнення його попередньої поведінки, важкості вчиненого ним дисциплінарного проступку, обставин, що пом`якшують відповідальність, її ставлення до служби тощо, що є порушенням ст. 19 Дисциплінарного статуту.

Також у висновку службового розслідування дисциплінарною комісією не обґрунтовано своє рішення щодо рекомендованого для позивача виду стягнення у вигляді догани, оскільки не враховано вимоги ст.29 Дисциплінарного статуту.

Зокрема, статтею 29 Дисциплінарного статуту передбачено особливості застосування дисциплінарних стягнень у період дії воєнного стану, а саме дисциплінарні стягнення застосовуються в порядку зростання від менш суворого, яким є зауваження, до більш суворого - звільнення зі служби в поліції (ч.2).

Тобто, перед дисциплінарним стягненням догана, мали бути застосовані попередня (зауваження), комісією не обґрунтовано чому вказаний вид стягнення не застосований.

Європейський суд з прав людини у справах Gelenidze v. Georgia, 7 November 2019, аpplication no. 72916/10; Namazov v. Azerbaijan, 30 January 2020, аpplication no. №74354/13 визнав порушення статі 8 Європейської конвенції з прав людини, мотивуючи це рішення тим, що на заявників було накладено суворе покарання, оскільки вони втратили роботу без будь-якої оцінки можливого застосування до нього менш суворого заходу.

Матеріали службового розслідування та оспорюваний наказ не містить таких мотивувань та належних відомостей, котрі характеризують поліцейського (пункт 8 частини 1 статі 19 Дисциплінарного статуту), що додатково свідчить про упередженість рішення відповідача про накладення на позивача дисциплінарного стягнення у вигляді догани.

Отже не наведення відповідачем правових підстав, щодо застосованого виду дисциплінарного стягнення свідчить про порушення частини другої статті 29 Дисциплінарного статуту, а також й те, що накладене стягнення непропорційне легітимній переслідуваній меті (див. п.51 рішення ЄСПЛ п. Namazov v. Azerbaijan, 30 January 2020, аpplication no. №74354/13), тобто вчинена у порушення приписів пунктів 7, 9 статті 2 КАС України.

Суд зазначає, що суб`єкт владних повноважень повинен довести суду правомірність свого рішення належними, допустимими та достатніми доказами, зокрема, матеріалами службового розслідування тощо. Обставини подій, що стали підставою для призначення службового розслідування, мають бути підтверджені й оцінені в сукупності з іншими зібраними під час службового розслідування поясненнями та документами.

В контексті зазначеного суд зауважує, що будь-яких належних та допустимих доказів наявності вини, якій передує причинно-наслідковий зв`язок вчинених дій чи допущеної бездіяльності саме позивача в розрізі його функціональних обов`язків щодо факту вчинення протиправних дій матеріали справи не містять та відповідачем не надано.

Водночас, для правомірного накладення дисциплінарного стягнення роботодавцем необхідна наявність сукупності таких умов: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку. Невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності.

Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку.

Аналогічна позиція міститься у Постанові Верховного Суду від 22.07.2020 року у справі № 554/9493/17.

За таких обставин, пункт 2 наказу № 1874 від 02.08.2023 року щодо застосування до старшого слідчого слідчого відділу Ужгородського РУП ГУ НП в Закарпатській області капітана поліції Веселовської Х.В. підлягає скасуванню .

У зв`язку з неведеним суд приходить до висновку щодо часткового задоволення позову та скасування спірного наказу в частині, що стосується ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

У свою чергу, суди у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку (ч. 2 ст. 2 КАС України).

Так, принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішення повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

З урахуванням зазначеного, суд, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень наведеного законодавства України, матеріалів справи, приходить до висновку, що позов належить задовольнити частково.

Керуючись ст. ст. 5, 19, 77, 243, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції України в Закарпатській області (Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Ф. Ракоці, 13 3) про визнання протиправним та скасування наказу задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати пункт 2 наказу Головного управління Національної поліції України в Закарпатській області від 02 серпня 2023 року № 1874 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих поліцейських Ужгородського РУП ГУНП» в частині застосування дисциплінарного стягнення у вигляді догани до старшого слідчого слідчого відділу Ужгородського РУП ГУ НП в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_1 .

3. В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

4. Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 255 КАС України, та може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення.

СуддяС.І. Рейті