Справа № 308/17691/23
Суддя: Шепетко І. О.
Дата ухвалення: 2023-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2023 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Шепетко І. О.,

за участі секретаря судового засідання Петришина Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Закарпатської області та поліцейського сектору реагування патрульної поліції відділу поліції №1 Мукачівського районного управління поліції старшого сержанта Кошубея Івана Васильовича про скасування постанови -

в с т а н о в и в:

Представник позивача адвокат Радь Іван Іванович, що діє в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду із вищевказаним позовом, в якому просить скасувати постанову серії БАД №206066 від 18.04.2023 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, згідно якої ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4, статті 126, ч.2, статті 122 та ч.1, статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20 400 грн. (далі - Постанова).

Свої вимоги позивач мотивує наступним.

18.04.2023 відносно позивача складено оспорювану Постанову. Вказує, що поліцейським зазначено, що позивач 18.04.2023 о 10 год. 00 хв. в с. В.Коропець, по вул.Мукачівська Позивач керуючи автомобілем «Вольцваген» з н.з. НОМЕР_1 , здійснив обгін при цьому перетнув дорожню суцільну лінію 1.1, під час зупинки не увімкнув аварійно-світлову сигналізацію та будучи позбавленим права керування від 16.05.2022 Ужгородським міськрайонним судом, чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 4 ст. 126, ч.2 ст. 122 та ч.1 ст.122 КУпАП.

Позивач вказує, що оскаржувана Постанова була винесена у його відсутності та без належного розгляду справи у порядку ст. ст. 279, 280, 283 КУпАП. Фактично розгляд справи про адміністративне правопорушення взагалі не проводився, поліцейський сектору реагування патрульної поліції одноосібно виніс постанову без належного з`ясування обставин справи, дослідження доказів та надання ОСОБА_1 можливості викласти свої пояснення з приводу інкримінованого йому правопорушення. Одноосібне винесення поліцейським постанови від 18.04.2023 підтверджується також копією самої постанови згідно якої вбачається, що в графі 8 «права за статтею 268 КУпАП та строк оскарження за статтею 289 КУпАП мені роз`яснено» не тільки відсутній підпис позивача але і не зазначено про відмову від такого підписання.

Зазначає, що винесення постанови від 18.04.2023 у відсутності позивача позбавило останнього можливості реалізувати своє право отримання професійної правової допомоги під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, що із врахуванням висновку Верховного Суду від 18 лютого 2020 року по справі №524/9827/16-а є беззаперечною підставою для її скасування.

Окрім іншого, з оскаржуваної постанови не вбачається приєднання до неї будь-яких доказів які б підтверджували пересікання ОСОБА_1 суцільної лінії, а від так і правомірність зупинки позивача. При цьому, сама постанова про накладення на адміністративного стягнення не може бути беззаперечним доказом вчинення правопорушення, оскільки викладення обставин правопорушення, без його фіксації, не може бути належним доказом вчинення порушення. Позивач заперечує факт порушенням ним ПДР.

Ухвалою суду від 17.10.2023 позовну заяву було залишено без руху та надано строк на усунення недоліків. 19.10.2023 вказані недоліки було усунуто.

Ухвалою суду від 20.10.2023 відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Представником Головного управління Національної поліції України в Закарпатській області Олексій В.В. надіслано відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, оскільки вимоги позивача є безпідставними.

Зазначив, що інспектором поліції СРПП ВП №1 Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області старшим сержантом Котубеєм Іваном Васильовичем, було виявлено правопорушення вчинене позивачем, внаслідок чого складено Постанову та притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1,2 ст. 122, ч.4 ст. 126 КУпАП. Відповідно до п. 2 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі №1395 від 07.11.2015 р. постанова у справі про адміністративне правопорушення передбачене зокрема ч.1, 2 ст. 122, ч.4 ст. 126 КУпАП виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення. Таким чином, законодавчо закріплене скорочене провадження по адміністративному правопорушенню передбаченому ч.1, 2 ст. 122 та ч. 4 ст. 126 КУпАП, без складання протоколу про адміністративне правопорушення, що не призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Також представник відповідача повідомив, що 16.05.2022 р. набрала законної сили постанова Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області у справі №308/1682/20 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 якою останнього визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавлення права керування транспортним засобом на строк 1 (один) рік.

В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, про час та місце судового засідання повідомлялися своєчасно та належним чином. Представник позивача через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи у їх відсутності за наявними матеріалами справи.

В судове засідання представник відповідача не з`явився, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Згідно з ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

На підставі вищенаведеного, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін за наявними матеріалами справи без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступних висновків.

Як передбачено ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як передбачено ч. 1 ст. 3 Закону України «Про Національну поліцію», у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Частиною першою ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

За змістом ч. 1 ст. 122 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

За змістом п. 1-2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 287 КУпАП України постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.

Судом встановлено, що 18.04.2023 поліцейським сектору реагування патрульної поліції відділу поліції №1 Мукачівського районного управління поліції старшим сержантом Котубей Іваном Васильович винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №206066 згідно якої вбачається, що 18.04.2023 о 10 год. 00 хв. в с. В. Коропець по вул. Мукачівська позивач, керуючи автомобілем «Вольцваген» з н.з. НОМЕР_1 , здійснив обгін при цьому перетнув дорожню суцільну лінію 1.1, під час зупинки не увімкнув аварійно-світлову сигналізацію будучи позбавленим права керування від 16.05.2022 Ужгородським міськрайонним судом. Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 4 ст. 126, ч.2 ст. 122 та ч.1 ст. 122 КУпАП.

Як зазначає позивач, оскаржувану постанову вважає незаконною та такою, що підлягає скасуванню з огляду на те, що позивач не порушував ПДР а сама Постанова винесена поліцейським без належного розгляду справи у порядку ст. ст. 279, 280, 283 КУпАП, дослідження доказів та надання позивачу можливості викласти свої пояснення з приводу інкримінованого йому правопорушення. З оскаржуваної постанови не вбачається також приєднання до неї будь-яких доказів які б підтверджували пересікання суцільної лінії, а від так і правомірність зупинки позивача. При цьому, сама постанова про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення не може бути беззаперечним доказом вчинення правопорушення.

Відповідно до ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Як зазначено вище постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності складена поліцейським сектору реагування патрульної поліції відділу поліції який відповідно до вимог ст. 222 КУпАП має право розглядати справи про адміністративні порушення та накладати адміністративні стягнення безпосередньо за ст. 122, 126 КУпАП.

Відповідно положень ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 280 КУпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Підставою притягнення до адміністративної відповідальності є вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 1, ст. 9 КУпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною першою статті 122 КУпАП передбачено відповідальність, зокрема, за порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг,

Частиною 2 вищевказаної статті передбачена адміністративна відповідальність, зокрема, за користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку.

Диспозиція ч.4 ст.126 КУпАП визначає склад адміністративного правопорушення, яке полягає у керуванні транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Статтею 33 КУпАП передбачено, що стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно статті 36 КУпАП при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо.

Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Згідно фактичних обставин справи вбачається, що 18.04.2023 о 10 год. 00 хв. в с. В. Коропець, по вул. Мукачівська ОСОБА_1 керував автомобілем «Вольцваген» з н.з. НОМЕР_1 та згідно оскаржуваної постанови здійснив обгін при цьому перетнув дорожню суцільну лінію 1.1, під час зупинки не увімкнув аварійно-світлову сигналізацію будучи позбавленим права керування від 16.05.2022 Ужгородським міськрайонним судом.

Факт керування автомобілем «Вольцваген» з н.з. НОМЕР_1 с. В. Коропець, по вул. Мукачівська 18.04.2023 позивачем не заперечується.

Разом із тим, судом встановлено, що постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28.04.2020 по справі №308/1682/20, залишеною без змін постановою Закарпатського апеляційного суду від 16.05.2022, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 1 (один) рік, тобто до 16.05.2023.

Строк адміністративного арешту обчислюється добами, виправних робіт - місяцями або днями, позбавлення спеціального права - роками, місяцями або днями (ст. 37 КУпАП).

Відповідно до положень ч. 2 ст. 317-1 КУпАП, особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права. При цьому вказаною нормою закону передбачено початок строку, з якого особа вважається такою, що позбавлена права керування транспортним засобом - після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права.

Відтак, станом на 18.04.2023 ОСОБА_1 був позбавлений права керування транспортними засобами.

Відповідно до змісту ч. 1, ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до положень ч. 4, 6 ст.78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже, судом вважається доведеним той факт, що позивач вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.4, ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, що вказує на законність постанови справі про адміністративне правопорушення в цій частині.

На основі повного та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши належність та допустимість доказів, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку що оскаржувана постанова винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення та застосувати адміністративне стягнення за вищевказане правопорушення. Адміністративне стягнення у вигляді штрафу накладене в межах санкції статті. Доказів, які могли б спростувати факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність позивачем у межах розгляду даної справи надано не було і судом таких обставин не встановлено. Постанова відповідачем винесена правомірно, відповідно до норм чинного законодавства, а тому підстав для її скасування не має. З огляду на наведене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Крім того, суд зазначає, що належним відповідачем у справах про скасування постанов про накладення адміністративного стягнення є орган який таке стягнення застосував. Таким чином, належним відповідачем в даній справі є Головне управління Національної поліції в Закарпатської області, а поліцейський сектору реагування патрульної поліції відділу поліції №1 Мукачівського районного управління поліції старшого сержанта Кошубей Іван Васильович є неналежним відповідачем у даній справі.

Керуючись ст. ст. 77, 90, 162, 268-272, 286, 293, 295, 297 КАС України, суд -

у х в а л и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Закарпатської області про скасування постанови відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 : місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_2 .

Представник позивача: адвокат Радь Іван Іванович, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №21/880 від 28.02.2013, видане Закарпатською кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури Закарпатської області на підставі рішення №78 від 08.02.2013.

Відповідач: Головне управління Національної поліції в Закарпатській області, місцезнаходження: Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Ференца Ракоці, 13, .

Суддя І.О. Шепетко