Справа № 340/5441/23
Суддя: Л.І. ХИЛЬКО
Дата ухвалення: 2023-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2023 року м. Кропивницький Справа № 340/5441/23

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Хилько Л.І., розглянув у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління ДПС у Кіровоградській області (також відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом та просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 31.05.2023 №0-1118-UA0063919.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що контролюючим органом протиправно нараховано податкове зобов`язання за платежем "Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особам, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості" за 2022 рік в розмірі 244803 грн., стосовно нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки комплекс виробничих будівель і споруд з 30.12.2021 належить ФГ "ДБВ СОФІЯ", використовується останнім у власній виробничій сільськогосподарській діяльності, отже підпадає під дію положень пп. "ж " п. 226.2.2 п. 266.2 ст.266 ПКУ та не може вважатися об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог, обґрунтовуючи це тим, що впродовж 2022 позивач була власником нерухомого майна за типом об`єкта "Комплекс виробничих будівель і споруд", який не було включено в перелік об`єктів, які не підлягають оподаткуванню податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки (пп.226.2.2 п. 266.2 ст.266 ПКУ), так як висновку, що класифікація об`єкта згідно Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженим наказом Держстандарту України від 17.08.2000 №507, відповідає коду 1271 "Будівлі сільськогосподарського призначення" позивачем не надавався. Отже, підстави для віднесення даного об`єкту нерухомого майна до будівель сільськогосподарського призначення відсутні (а.с.36-38).

Позивач подала відповідь на відзив, в якій не погодилась з позицією відповідача (а.с.41-47).

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази, судом встановлено наступне.

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 06.07.2020, індексний №215025710, за позивачем з 01.07.2020 зареєстровано право власності на комплекс виробничих будівель та споруд (опис: комплекс ВРХ (А), прибудова (а), комплекс ВРХ (Ж), прибудова (ж), сторожка (Г), вимощення (І)), загальною площею 2510,8 кв.м, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , про що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно вчинено запис про право власності за №37107921 (а.с.13).

Рішенням Петрівської селищної ради від 09.07.2021 року №1767 встановлено на території Петрівської селищної ради ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, які вводяться в дію з 01 січня 2022 року (а.с.29-35).

Податковим органом на виконання положень пп.266.7.1 п.266.7 ст.266 Податкового кодексу України проведено розрахунок позивачу податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, та сформовано податкове повідомлення-рішення № 0-1118-UA0063919 від 31.05.2023 на загальну суму 244803,00 грн., як власнику комплексу виробничих будівель та споруд загальною площею 2510,8 кв.м, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.16, 23).

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Податковий кодекс України (далі - ПК України) регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Так, згідно з пп. 266.1.1 п. 266.1 ст. 266 ПК України платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (пп. 266.2.1 п.266.2 ст.266 ПК України), а базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток (пп. 266.3.1 п. 266.3 ст. 266 ПК України).

Згідно з пунктом 30.1 статті 30 ПК України податкова пільга - передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов`язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі за наявності підстав, визначених пунктом 30.2 цієї статті.

Підставами для надання податкових пільг є особливості, що характеризують певну групу платників податків, вид їх діяльності, об`єкт оподаткування або характер та суспільне значення здійснюваних ними витрат (пункт 30.2 статті 30 ПК України).

Підпунктом 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України встановлено перелік об`єктів нерухомості, які не є об`єктами оподаткування.

Підпунктом "ж" підпункту 266.2.2 (у редакції, чинній до 1 січня 2019) визначено, що не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності.

Законом України від 23.11.2018 №2628-VIII, який набрав чинності 1 січня 2019, внесено зміни до ПК України й підпункт "ж" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України викладено в такій редакції:

"не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку".

Зміст норми пп. "ж" пп. 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України дає підстави для висновку, що її застосування передбачає наявність двох умов, перша з яких-власник об`єкта нерухомості (будівлі, споруди) є сільськогосподарським товаровиробником, а друга - об`єкт нерухомості (будівля, споруда) призначений для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності. Залежно від періоду застосовувалася додаткова умова - безпосереднє використання власником (без здачі в оренду, лізинг, позичку).

Слід зазначити, що загальні підходи щодо визначення поняття "сільськогосподарського виробника" сформульовані у постановах Верховного Суду від 01 квітня 2021 року у справі №820/6752/16, від 17 лютого 2021 року у справі №820/3707/17, від 24 квітня 2020 року у справі №540/2206/19, від 10 квітня 2020 року у справі №823/1751/17, в яких ВС зазначав, що відповідно до підпункту 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 ПК України сільськогосподарський товаровиробник для цілей глави 1 розділу XIV цього Кодексу - це юридична особа незалежно від організаційно - правової форми, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власновиробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання.

Тобто, визначення "сільськогосподарський товаровиробник", яке міститься у пп. 14.1.235 п. 14.1 ст. 14 ПК України, застосовується для цілей глави розділу ХІV цього Кодексу "Спрощена система оподаткування, облік та звітність", тоді як в даному випадку йдеться про сплату податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки (розділ ХІІ "Податок на майно").

Разом з тим, визначення поняття "сільськогосподарський товаровиробник" також міститься у статті 1 Закону України "Про стимулювання розвитку сільського господарства на період 2001 - 2004 років" від 18.01.2001 № 2238-III, під яким мається на увазі фізична або юридична особа, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції, переробкою власновиробленої сільськогосподарської продукції та її реалізацією.

Більш того, законодавцем з метою визнання осіб такими, що займаються сільськогосподарською діяльністю, вживається також поняття "виробники сільськогосподарської продукції".

Зокрема, згідно з абзацом 2 ст. 1 Закону України "Про сільськогосподарський перепис" від 23 вересня 2008 року № 575-VI виробники сільськогосподарської продукції - це юридичні особи всіх організаційно-правових форм господарювання та їх відокремлені підрозділи, фізичні особи (фізичні особи-підприємці, домогосподарства),які займаються сільськогосподарською діяльністю, передбаченою класифікацією видів економічної діяльності, мають у володінні, користуванні або розпорядженні землі сільськогосподарського призначення чи сільськогосподарських тварин.

Таким чином, зміст наведених норм права дає підстави вважати, що поняття "сільськогосподарський товаровиробник" не суперечить його визначенню у пп. 14.1.235 п. 14.1 ст.14 ПК України, яке, до того ж, має чітко обмежену сферу застосування. Як наслідок, для інших випадків мають бути застосовані субсидіарно норми інших законів відповідно до положень пункту 5.3 статті 5 ПК України.

Вказане свідчить те, що в розумінні підпункту "ж" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 ст. 266 ПК України право на пільгу зі сплати податку мають особи (як юридичні, так і фізичні), які безпосередньо займаються сільськогосподарською діяльністю, тобто, зайняті у процесі виробництва, переробки власновиробленої сільськогосподарської продукції та її подальшої реалізації.

Як зазначила позивач, вона є одним із засновників ФГ "ДБВ СОФІЯ", а належні їй на праві приватної власності об`єкти нерухомого майна передані до складеного (статутного) капіталу зазначеного Господарства, на підтвердження чого до суду надано копії заяви позивача від 29.12.2021 та протоколу загальних зборів ФГ "ДБВ СОФІЯ" від 30.12.2021 №2 (а.с.14-15).

Водночас, при вирішенні питання щодо наявності у позивача пільги зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2022 рік судом враховано наступне.

Так, 31.05.2023 відповідачем сформовано спірне податкове повідомлення-рішення № 0-1118-UA0063919, яким позивачу визначено грошове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на загальну суму 244803 грн., як власнику комплексу виробничих будівель та споруд площею 2510,8 кв. м, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.16).

Після цього, як вбачається із поданих ФГ "ДБВ СОФІЯ" до суду документів, відповідно до Протоколу № 1 Загальний зборів від 21.06.2023 засновник ОСОБА_1 передає, а ФГ "ДБВ СОФІЯ" приймає як вклад до статутного капіталу Господарства вказаний комплекс виробничих будівель та споруд, об`єкт нежитлової нерухомості загальною площею 2510,8 кв. м, що належить їй на праві приватної власності (а.с.61-62).

Також, затверджується Статут в новій редакції, п. 9.3 якого передбачено, що до складеного капіталу Господарства входить майно, в т.ч. комплекс виробничих будівель та споруд, об`єкт нежитлової нерухомості загальною площею 2510,8 кв.м (реєстраційний номер ОНМ 249) вартістю 200 493 грн., майнові права на який передано Господарству до 31 грудня 2073 року (а.с.54-58).

У зв`язку з цим, 22.06.2023 проведено державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу (зміна розміру статутного капіталу (складеного) капіталу (пайового фонду) юридичної особи; зміна складу засновників (учасників) або зміна відомостей про засновників (учасників) юридичної особи; зміна установчих документів).

23.06.2023 було підписано акт приймання-передачі майнового права до складеного капіталу ФГ "ДБВ СОФІЯ" (а.с.63).

16.08.2023 Господарством подано Повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які проводиться діяльність, форми 20-ОПП (а.с.66-67).

Натомість, жодних доказів на підтвердження факту дійсного передання до складеного (статутного) капіталу ФГ "ДБВ СОФІЯ" та безпосереднього використання останнім зазначеного об`єкту нерухомості у сільськогосподарській діяльності протягом 2022 року до суду не надано.

Крім того, Державним комітетом України по стандартизації, метрології та сертифікації наказом від 17 серпня 2000 року №507 було затверджено і введено в дію Державний класифікатор будівель та споруд ДК 018-2000, який призначений для використання органами центральної та місцевої виконавчої та законодавчої влади, фінансовими службами, органами статистики та всіма суб`єктами господарювання (юридичними та фізичними особами) України.

Об`єктами класифікації в ДК 018-2000 є будівлі виробничого та невиробничого призначення та інженерні споруди різного функціонального призначення.

Відповідно до цього Державного класифікатора будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності (будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, кінні заводи, собачі розплідники, птахофабрики, зерносховища, склади за надвірні будівлі, підвали, винокурні, винні ємності, теплиці, тощо) віднесено до підрозділу "Будівлі нежитлові" (група 127 "Будівлі нежитлові інші" клас 1271 "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства").

До будівель, споруд сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності відносяться об`єкти нерухомості, які відповідно до ДК 018-2000 належать до класу 1271 "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства", що включає підкласи: 1271.1 "Будівлі для тваринництва"; 1271.2 "Будівлі для птахівництва"; 1271.3 "Будівлі для зберігання зерна"; 1271.4 "Будівлі силосні та сінажні"; 1271.5 "Будівлі для садівництва, виноградарства та виноробства"; 1271.6 "Будівлі тепличного господарства"; 1271.7 "Будівлі рибного господарства"; 1271.8 "Будівлі підприємств лісівництва та звірівництва"; 1271.9 "Будівлі сільськогосподарського призначення інші".

Фактичне головне призначення кожного конкретного об`єкта нерухомості обчислюється на підставі документів, що підтверджують право власності, у порядку, визначеному вказаним Державним класифікатором будівель та споруд ДК 018-2000, із використанням Методики ідентифікації за головною класифікаційною ознакою будівель багатофункціонального призначення.

Ведення Класифікатора здійснює Державний науково-дослідний інститут автоматизованих систем у будівництві Міністерства розвитку громад та територій України, уповноважений видавати експертні висновки щодо належності об`єктів нерухомості (їх частин) до певного класу будівель (далі Висновок) на підставі документів, що підтверджують їх право власності, з врахуванням класифікаційних ознак та функціонального призначення такого об`єкта нерухомості згідно з Класифікатором.

Таким чином, визначення приналежності будівлі до того чи іншого класу проводиться за певною процедурою на підставі документів, що підтверджують право власності, з урахуванням класифікаційних ознак та функціонального призначення об`єкта нерухомості згідно з ДК 018-2000.

Як зазначила позивач, комплекс виробничих будівель та споруд загальною площею 2510,8 кв. м, з урахуванням відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, кваліфікаційних ознак та функціонального призначення, відноситься до класу 1271 Державного класифікатора.

Однак, як станом на час винесення відповідачем спірного податкового повідомлення-рішення, так і на час розгляду цієї справи, докази віднесення належного позивачці комплексу виробничих будівель та споруд, розташованого за адресою: вул. Садова, 59, с. Малинівка, Петрівський р-н, Кіровоградська обл., до класу 1271 "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" або будь-якого іншого класу відповідно до ДК 018-2000 в матеріалах справи відсутні, що позбавляє суд можливості оцінити функціональне призначення цього об`єкту нерухомості і можливість його використання ФГ "ДБВ "СОФІЯ" в господарській діяльності.

Як наслідок, зібраними у даній справі доказами не підтверджено приналежність належного позивачці на праві приватної власності об`єкту нерухомості, який став об`єктом для справляння податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, що в свою чергу є перешкодою для застосування пільги, передбаченої пп. "ж" пп.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України.

Відповідно до частини 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оцінюючи в сукупності наведене, суд приходить до переконливого висновку про те, що заявлений позов є необґрунтованим, через що не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.139, 242-246, 255, 293, 295-297 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, встановленому ст.255 КАС України та може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295-297 КАС України.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Л.І. ХИЛЬКО