Справа № 200/5544/23
Суддя: Арестова Л.В.
Дата ухвалення: 2023-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 грудня 2023 року Справа№200/5544/23

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Арестової Л. В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; рнокпп НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 (місцезнаходження: АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

27.09.2023 ОСОБА_1 , позивач, звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_2 (з урахуванням уточнень):

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди встановленої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі 191216,36 грн. за травень-червень 2023 року пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), ураховуючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого або перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської комісії (лікарсько-експертної) комісії у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду встановлену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі 191216,36 грн. за травень-червень 2023 року пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), ураховуючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого або перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської комісії (лікарсько-експертної) комісії у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини;

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди встановленої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі 60000,00 грн. за липень-серпень 2023 року;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду встановлену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі 60000,00 грн. за липень-серпень 2023 року;

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення за липень 2023 року в розмірі 17365,20 грн.

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за липень 2023 року в розмірі 17365,20 грн.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 06.10.2023 позовну заяву залишено без руху, встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

18.10.2023 позивач, з метою виконання вимог ухвали суду від 06.10.2023, надав до суду уточнену позовну заяву.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 23.10.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

01.11.2023 відповідач надав до суду відзив на позовну заяву та докази по справі.

02.11.2023 відповідач надав до суду відзив на позовну заяву та докази по справі.

07.11.2023 позивач надав до суду відповідь на відзив на позовну заяву.

Інші заяви та клопотання по розглядаємій справі не надходили.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 Про введення воєнного стану в Україні, затвердженого Законом України Про затвердження Указу Президента України Про введення воєнного стану в Україні від 24.02.2022 №2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який діє і по теперішній час.

02.03.2022 опублікованими Радою суддів України 02.03.2022 Рекомендаціями щодо роботи судів в умовах воєнного стану року, судам України рекомендовано за можливості відкладати розгляд справ (за винятком невідкладних судових розглядів) та знімати їх з розгляду, зважати на те, що велика кількість учасників судових процесів не завжди мають змогу подати заяву про відкладення розгляду справи через залучення до функціонування критичної інфраструктури, вступ до лав Збройних сил України, територіальної оборони, добровольчих воєнних формувань та інших форм протидії збройної агресії проти України, або не можуть прибути в суд у зв`язку з небезпекою для життя.

Відповідно до наказу голови Донецького окружного адміністративного суду від 26.02.2022 №14/І-г «Про запровадження особливого режиму роботи Донецького окружного адміністративного суду у вигляді дистанційної роботи» запроваджено особливий режим роботи для суддів Донецького окружного адміністративного суду у вигляді дистанційної роботи з 26.02.2022 до закінчення воєнного стану, і до дня відновлення роботи суду у звичайному режимі.

Донецький окружний адміністративний суд продовжує свою роботу у дистанційному режимі.

За приписами частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідно до частини п`ятої статті 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Отже відсутні перешкоди для розгляду справи по суті.

Так, в обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що під час проходження військової служби 05.02.2023 позивачем отримано поранення. Позивач вважає, що підставою для прийняття наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000,00 грн. у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми поранення, контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 за №1109/15800, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини.

Також, позивач заначив, що відповідно до медичних документів та довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) №8150 від 14.06.2023 підтверджується, що він 05.02.2023, перебуваючи на виконання бойового завдання на лінії зіткнення з ворогом, отримав вогнепальне, а також артилерійське поранення, що є тяжким, та протягом п`яти місяців перебував на лікуванні у вказаних медичних закладах в зв`язку з його отриманням, тому має право на отримання додаткової винагороди, встановленої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі 191216,36 грн. за травень-червень 2023 та у розмірі 60000,00 грн. за липень-серпень 2023 року. Крім того, позивач вважає, що грошове забезпечення за липень 2023 року йому було нараховано та виплачено у значно меньшому розмірі, ніж належить.

Позивач вважає бездіяльність відповідача щодо не нарахування та не виплати додаткової винагороди у розмірі 191216,36 грн. за травень-червень 2023, у розмірі 60000,00 грн. за липень-серпень 2023 року та грошового забезпечення за липень 2023 року в розмірі 17365,20 грн., протиправними. Просив задовольнити адміністративний позов в повному обсязі.

Відповідач надав відзив на позовну заяву в якому заперечив проти задоволення позовних вимог, обґрунтовуючи це тим, що додаткова винагорода у розмірі 100000,00 грн. виплачується військовослужбовцям у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я з дня, коли зазнав такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (зокрема з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії. Виплата відбувається щомісяця на підставі довідки з медичного закладу, де лікується поранений. Необхідна умова для додаткової винагороди безперервне стаціонарне лікування в закладах охорони здоров`я. Відповідач зауважує, що безперервне лікування бойового травмування, яке було отримано позивачем 05.02.2023, закінчилося 15.04.2023. Після завершення лікування у шпиталі в/ч НОМЕР_4 17.03.2023 позивача не було спрямовано до іншого лікувального закладу та було виписано. Позивач повернувся до військової частини, приступив до виконання службових обов`язків, а 19.03.2023 вибув у відпустку за станом здоров`я з 19.03.2023 по 15.04.2023.

Крім того, відповідач зазначив, що згідно з рапортами командира та на підставі відповідних наказів, позивач отримав додаткову винагороду за відповідний період у розмірі 100000,00 грн. Перебування в подальшому на лікуванні після безперервного лікування бойового травмування не передбачає виплату додаткової винагороди. Також, відповідно до картки особливого рахунку позивача за 2023 рік, грошове забезпечення останньому було нараховано та виплачено у повному обсязі, тому відповідач вважає, вимоги позивача безпідставними та необґрунтованими.

Позивач надав до суду відповідь на відзив в якій заперечує проти доводів відповідача, просить задовольнити позов в повному обсязі.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорта громадянина України № НОМЕР_5 , та має реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Позивач проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_2 з 22.09.2022 по 05.08.2023, що підтверджується матеріалами справи та не заперечується відповідачем.

Відповідно до витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 22.09.2022 №266 старшого солдата ОСОБА_1 , призначеного наказом командира Військової частини НОМЕР_6 (по особовому складу) від 17.09.2022 №166-РС на посаду сапера 2 інженерно-саперного відділення інженерно-саперного взводу 1 механізованого батальйону Військової частини НОМЕР_2 , ВОС 166662А, який прибув з Мелітопольського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Запорізької області, з 22 вересня 2022 року зарахувати до списків особового складу, на всі види забезпечення, а на продовольче забезпечення з 23 вересня 2022 року, вважати таким, що з 22 вересня 2022 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою з посадовим окладом 2640 грн. на місяць, шпк «солдат».

Згідно з первинною медичною карткою «форми 100» №10728 від 05.02.2023 11 год. 30 хв. старшому солдату ОСОБА_1 поставлено діагноз: ВОСП м/т обличчя з в/п перелом обох щелеп.

Відповідно до витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 05.02.2023 №36 вважати такими, що вибули. Вилучити зі складу сил і засобів, які беруть безпосередню участь у здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях: 17.3. У шпиталь до військової частини НОМЕР_7 ( АДРЕСА_3 ) у зв`язку з бойовим травмуванням: з 05 лютого 2023 року. Зняти з продовольчого забезпечення з 06 лютого 2023 року: старшого солдата ОСОБА_1 , сапера 2 інженерно-саперного відділення інженерно-саперного взводу 1 механізованого батальйону.

Згідно із довідкою КП «ДОКЛ ім. Мечникова ДОР» №1589, виданої 09.02.2023, про тимчасову непрацездатність особи рядового і начальницького складу ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні з 05.02.2023 по 09.02.2023.

Відповідно до виписки з медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого №2222 знаходився у відділенні щелепно-лицевої хірургії ОСОБА_1 у стаціонарі КП «ДОКЛ ім. Мечникова ДОР» перебував з 05.02.2023 по 09.02.2023.

Відповідно до виписки №2961 від 16.02.2023 з медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_1 у стаціонарі КП «Волинська обласна клінічна лікарня» Волинської обласної ради перебував з 10.02.2023 по 16.02.2023.

Згідно з перевідним епікризом Військово-медичного клінічного центру Західного Регіону №2190 від 24.02.2023 із медичної картки стаціонарного хворого ЦМР та СЛ «Трускавецький» ОСОБА_1 у стаціонарі перебував з 16.02.2023 по 24.02.2023.

Відповідно до довідки військово-лікарської комісії Військової частини НОМЕР_4 від 16.03.2023 вих.№894 проведено медичний огляд старшого солдата ОСОБА_1 позаштатною постійно-діючою військово-лікарською комісією Військової частини НОМЕР_4 15.03.2023. Травма, отримана ОСОБА_1 , ТАК, пов`язана з проходженням військової служби (довідка про обставини травми не надана). На підставі статі 81 графи ІІ Розкладу хвороб, графи ТДВ потребує відпустки за станом здоров`я терміном на 30 календарних днів.

Згідно з випискою із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого Військової частини НОМЕР_4 №994 від 17.03.2023 ОСОБА_1 у стаціонарі перебував з 24.02.2023 по 17.03.2023.

Відповідно до витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 18.03.2023 №77, позивач 18.03.2023 вважити такими, що прибули та приступили до виконання службових обов`язків. Зарахувати на продовольче забезпечення з 19.03.2023. Залучити до складу сил і засобів, які беруть безпосередню участь у здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях: 9.1. Зі шпиталю з військової частини НОМЕР_7 ( АДРЕСА_4 ): 18.03.2023: старшого солдата ОСОБА_1 , сапера 2 інженерно-саперного відділення інженерно-саперного взводу 1 механізованого батальйону.

Вважати такими, що вибули. Вилучити зі складу сил і засобів, які беруть безпосередню участь у здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях: 10.6. У відпустку за станом здоров`я: зняти з продовольчого забезпечення з 19.03.2023: старшого солдата ОСОБА_1 , колишнього сапера 2 інженерно-саперного відділення інженерно-саперного взводу 1 механізованого батальйону, у м. Дніпро на 28 діб з 19.03.2023 по 15.04.2023.

Згідно із випискою із медичної картки стаціонарного хворого №1313 (хірургічне відділення) Військової частини НОМЕР_8 ОСОБА_1 у стаціонарі перебував з 12.04.2023 по 29.04.2023.

Згідно із випискою із медичної картки стаціонарного хворого відділення ЩЛХ №12982 від 02.06.2023 КП «Полтавська обласна клінічна лікарня ім. М. В. Скліфосовського ПОР» ОСОБА_1 у стаціонарі перебував з 29.04.2023 по 02.06.2023 та виписаний з одужанням у Військову частину НОМЕР_2 .

Відповідно до витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 03.06.2023 №154 вважати такими, що вибули. Вилучити зі складу сил і засобів, які беруть безпосередню участь у здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях: 15.1. У шпиталь до військової частини НОМЕР_8 ( АДРЕСА_5 ): з 04.06.2023. Знято з продовольчого забезпечення з 04.06.2023: старшого солдата ОСОБА_1 , колишнього сапера 2 інженерно-саперного відділення інженерно-саперного взводу 1 механізованого батальйону.

Згідно із випискою із медичної картки стаціонарного хворого відділення ЩЛХ №17584 від 16.06.2023 КП «Полтавська обласна клінічна лікарня ім. М. В. Скліфосовського ПОР» ОСОБА_1 у стаціонарі перебував з 09.06.2023 по 16.06.2023 та виписаний поліпшенням у військовий шпиталь м. Полтави для подальшого проходження ВЛК.

Відповідно до витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 14.06.2023 №165 вважити такими, що прибули та приступили до виконання службових обов`язків. Зараховано на продовольче забезпечення з 15 червня 2023 року. Залучено до складу сил і засобів, які беруть безпосередню участь у здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях: 20.8. З відпустки за станом здоров`я: 02 червня 2023 року: старшого солдата ОСОБА_1 , колишнього сапера 2 інженерно-саперного відділення інженерно-саперного взводу 1 механізованого батальйону.

Згідно з довідкою Військової частини НОМЕР_2 від 14.06.2023 №8135 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) старший солдат ОСОБА_1 05.02.2023 одержав травму «ВОСП м/т обличчя з в/п перелом обох щелеп». Вважати травму, поранення, отримане старшим солдатом ОСОБА_1 таким, що отримане під час виконання обов`язків військової служби, а саме під час бойових дій із забезпечення здійснення заходів з національної безпеки та оборони Батьківщини та національної цілісності, відсічі та стримування збройної агресії з боку Збройних Сил Російської Федерації на території Донецької області.

Згідно із випискою із медичної картки стаціонарного хворого №1971 (хірургічне відділення) у Військовій частині НОМЕР_8 ОСОБА_1 перебував з 16.06.2023 по 28.06.2023. Лікування не проводилось. Проведено ВЛК 27.06.2023. Поранення, отримане ОСОБА_1 , ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини. На підставі статей 75А, 76В графи ІІ Розкладу хвороб, непридатний до військової служби з виключенням з військового обліку.

Відповідно до витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 30.06.2023 №181 вважити такими, що прибули та приступили до виконання службових обов`язків. Зарахувати на продовольче забезпечення з 01.07.2023. Залучити до складу сил і засобів, які беруть безпосередню участь у здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях: 17.7. Зі шпиталю з військової частини НОМЕР_8 ( АДРЕСА_5 ): 29 червня 2023 року: старшого солдата ОСОБА_1 , колишнього сапера 2 інженерно-саперного відділення інженерно-саперного взводу 1 механізованого батальйону.

Відповідно до витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 05.08.2023 №217 старшого солдата ОСОБА_1 , колишнього сапера 2 інженерно-саперного відділення інженерно-саперного взводу 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 , звільненого наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) від 28.07.2023 №176-РС у запас за підпунктом «б» (за станом здоров`я на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби) пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» вважати таким, що справи та посаду здав і направити для зарахування на облік до Мелітопольського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Запорізької області. З 05.08.2023 виключено із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення, а з продовольчого забезпечення з 06.08.2023.

12.09.2023 Військова частина НОМЕР_2 листом вих.№888 надала відповідь на адвокатський запит №3 від 28.08.2023 стосовно надання інформації щодо виплати коштів при звільненні та документів військовослужбовцю ОСОБА_1 , в якій, зокрема, зазначено, що в серпні 2023 року позивачу було нараховано та виплачено 20807,54 грн. (у т.ч. утримано військовий збір 316, 86 грн.):

- грошове забезпечення за липень 2023 року 750,00 грн.;

- грошове забезпечення за серпень 2023 року (5 діб) 120,96 грн.;

- коригування надбавки за вислугу років за травень 2023 року 113,26 грн.;

- компенсація невикористаних днів щорічної відпустки 8582,06 грн.;

- допомога при звільненні (за 14 місяців служби) 11784,64 грн.

В вересні нараховано:

- компенсація невикористаних днів щорічної відпустки доплата 25088,50 грн.

Виплата буде здійснена 14.09.2023 на карту ОСОБА_1 у сумі 24712,17 грн. (у т.ч. утримано військовий збір 376,33 грн.).

Згідно із довідкою Військової частини НОМЕР_2 від 13.06.2023 вих.№8132 про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України старший солдат ОСОБА_1 дійсно у період з 22.09.2022 по 17.02.2023 брав участь у заходах необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи в Донецькій області.

Відповідно до довідок Військової частини НОМЕР_2 від 12.09.2023 вих.№№_1316_, _1316/1_ про щомісячні додаткові види грошового забезпечення та премію для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» позивачу в липні 2023 року був встановлений оклад за військове звання у розмірі 600,00 грн. та надбавка за вислугу років у розмірі 150,00 грн., щомісячні додаткові види грошового забезпечення та премія в липні 2023 року не встановлювались.

Відповідно до картки особового рахунку ОСОБА_1 за 2023 рік була нарахована та виплачена «Додаткова вин. на час дії військ. стану» у січні 2023 року у розмірі 25806,45 грн., у лютому 2023 року 100000,00 грн., у квітні 2023 року 100000,00 грн., у травні 2023 року 100000,00 грн., «Винаг. 100 тис. за участь в бойових діях» у липні 2023 року у розмірі 100000,00 грн., «Винагорода додаткова 30 тис.» у травні 2023 року у розмірі 30000,00 грн., у липні 2023 року «-30000,00 грн.». У липні 2023 року (за червень 2023 року) позивачу нараховано грошове забезпечення у розмірі 112088,20 грн., виплачено у розмірі 112215,96 грн.; у серпні 2023 року (за липень 2023 року) нараховано грошове забезпечення у розмірі 21124,40 грн., виплачено у розмірі 20807,54 грн., що також підтверджується випискою із банківського рахунку позивача, відкритому в АТ КБ «ПРИВАТБАНК», та не заперечується відповідачем.

Отже, спірним питанням у даній справі є правомірність не нарахування та невиплати позивачу додаткової винагороди, встановленої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі 191216,36 грн. за травень-червень 2023 року, у розмірі 60000,00 грн. за липень-серпень 2023 року, грошового забезпечення за липень 2023 року в розмірі 17365,20 грн.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходив з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частинами першою-другою статті 7 КАС України встановлено, що суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби здійснює та визначає Закон України від 25.03.1992 №2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі Закон №2232-XII, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до частини першої статті 2 Закону №2232-ХІІ військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

За змістом статті 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Конституційний Суд України у пункті 3 мотивувальної частини Рішення від 20 березня 2002 року №5-рп/2002, посилаючись на своє ж Рішення від 6 липня 1999 року №8-рп/99, зауважив, що «служба в міліції, державній пожежній охороні передбачає ряд специфічних вимог, які дістали своє відображення у законодавстві. Норми, що регулюють суспільні відносини у цих сферах, враховують екстремальні умови праці, пов`язані з постійним ризиком для життя і здоров`я, жорсткі вимоги до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватись наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових та економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення. Частина п`ята статті 17 Конституції України покладає на державу обов`язки щодо соціального захисту не тільки таких громадян, а й членів їхніх сімей. Конституційний Суд України вважає, що ці положення поширюються і на службу в Збройних Силах України, Військово-Морських Силах України, в органах Служби безпеки України, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо».

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їхніх сімей визначені Законом України від 20.12.1991 №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-ХІІ).

За приписами статті 1 Закону №2011-ХІІ соціальний захист військовослужбовців - це діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з частиною другою статті 1-2 Закону №2011-ХІІ у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Відповідно до частин першої-четвертої статті 9 Закону №2011-ХІІ обумовлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України. Порядок і розміри грошового забезпечення військовослужбовців, відряджених до державних органів, підприємств, установ, організацій, а також державних та комунальних навчальних закладів для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі, визначаються Кабінетом Міністрів України.

Наказом Міністра оборони України №260 від 07.06.2018 затверджений Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі - Порядок №260).

Відповідно до пункту 17 Порядку №260 на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який продовжено станом і на теперішній час.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 №168 (далі Постанова №168), в редакції Постанови від 01.04.2022 №400, установлено, зокрема, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Національної гвардії виплачується додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

01.04.2022 до Постанови №168 постановою Кабінету Міністрів України №400 внесено зміни, згідно з якими до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000,00 грн., включати осіб, зазначених у пункті 1, у тому числі тих, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Отже, до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових: 1) посадовий оклад; 2) оклад за військовим званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення; 4) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Так, з урахуванням змін до Постанови №168 постановою Кабінету Міністрів України №43 від 20.01.2023, відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які, зокрема, у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Таким чином, додаткова винагорода в розмірі 100000,00 грн. виплачується військовослужбовцям, зокрема, тим, які у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

При цьому, суд зауважує, що для виплати додаткової винагороди у розмірі 100000,00 грн. у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, на період дії воєнного стану, немає обов`язкової умови щодо безперервного перебування особи на стаціонарному лікуванні.

Тобто, у разі повторного та кожного наступного перебування військовослужбовця на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), за медичними показниками отриманого раніше поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини, виплата додаткової винагороди здійснюється в розмірі 100000,00 грн.

Підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000,00 грн. у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення під час захисту Батьківщини. Така довідка видається відповідно до наказу командира військової частини.

Як вбачається з матеріалів справи, 05.02.2023 о 11 год. 30 хв., під час виконання обов`язків військової служби, а саме під час бойових дій із забезпечення здійснення заходів з національної безпеки та оборони Батьківщини та національної цілісності, відсічі та стримування збройної агресії з боку Збройних Сил Російської Федерації на території Донецької області, старший солдат ОСОБА_1 отримав бойове травмування: ВОСП м/т обличчя з в/п перелом обох щелеп, що підтверджується довідкою Військової частини НОМЕР_2 від 14.06.2023 №8135 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва).

Як встановлено судом вище, позивач був доставлений до КП «ДОКЛ ім. Мечникова ДОР», де перебував на стаціонарному лікуванні з 05.02.2023 по 09.02.2023. Після чого був направлений у КП «Волинська обласна клінічна лікарня» Волинської обласної ради, де перебував на стаціонарному лікуванні з 10.02.2023 по 16.02.2023. Потім позивач перебував у стаціонарі ЦМР та СЛ «Трускавецький» з 16.02.2023 по 24.02.2023, та з 24.02.2023 по 17.03.2023 у Військовій частині НОМЕР_4 .

Так, відповідно до довідки військово-лікарської комісії Військової частини НОМЕР_4 від 16.03.2023 вих.№894 було проведено медичний огляд старшого солдата ОСОБА_1 позаштатною постійно-діючою військово-лікарською комісією Військової частини НОМЕР_4 15.03.2023, отримана позивачем травма, ТАК, пов`язана з проходженням військової служби (довідка про обставини травми не надана). На підставі статі 81 графи ІІ Розкладу хвороб, графи ТДВ потребує відпустки за станом здоров`я терміном на 30 календарних днів.

Відповідно до витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 18.03.2023 №77 з 19.03.2023 позивач вибув у відпустку у м. Дніпро на 28 діб з 19.03.2023 по 15.04.2023. Разом із цим, позивач з 12.04.2023 по 29.04.2023 перебував на стаціонарному лікуванні у стаціонарі Військової частини НОМЕР_8 , з 29.04.2023 по 02.06.2023 позивач перебував на стаціонарному лікуванні у стаціонарі КП «Полтавська обласна клінічна лікарня ім. М. В. Скліфосовського ПОР» та виписаний з одужанням у Військову частину НОМЕР_2 .

За час перебування на стаціонарному лікуванні з 01.03.2023 по 30.04.2023 відповідач виплачував позивачу додаткову винагороду в розмірі 100000,00 грн., яка передбачена Постановою № 168. Даний факт сторонами не оскаржується та не є спірним питанням у справі.

Відповідно до витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 03.06.2023 №154 позивач вибув у шпиталь до військової частини НОМЕР_8 ( АДРЕСА_5 ) з 04.06.2023.

Так, позивач перебував у стаціонарі КП «Полтавська обласна клінічна лікарня ім. М. В. Скліфосовського ПОР» з 09.06.2023 по 16.06.2023 та був виписаний з поліпшенням у військовий шпиталь м. Полтави для подальшого проходження ВЛК.

Відповідно до витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 14.06.2023 №165 позивач прибув та приступив до виконання службових обов`язків, його залучено до складу сил і засобів, які беруть безпосередню участь у здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях.

Водночас, згідно із випискою із медичної картки стаціонарного хворого №1971 (хірургічне відділення) у Військовій частині НОМЕР_8 ОСОБА_1 перебував з 16.06.2023 по 28.06.2023. Проведено ВЛК 27.06.2023. Поранення, отримане ОСОБА_1 , ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини. На підставі статей 75А, 76В графи ІІ Розкладу хвороб, непридатний до військової служби з виключенням з військового обліку.

Відповідно до витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 30.06.2023 №181 позивач прибув та приступив до виконання службових обов`язків, його залучено до складу сил і засобів, які беруть безпосередню участь у здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях.

Разом із цим, відповідач вважає, що позивач не має права на отримання додаткової винагороди у розмірі до 100000,00 грн., яка передбачена Постановою №168, за травень-червень 2023 року пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, оскільки безперервне лікування бойового травмування, яке було отримано позивачем 05.02.2023, закінчилося 15.04.2023. Після завершення лікування у шпиталі Військової частини НОМЕР_4 17.03.2023 Позивача не було спрямовано до іншого лікувального закладу та було виписано. Позивач повернувся до військової частини, приступив до виконання службових обов`язків, а 19.03.2023 вибув у відпустку за станом здоров`я з 19.03.2023 по 15.04.2023.

Разом з тим, суд не погоджується з такими доводами відповідача та наголошує на тому, що, в контексті спірних правовідносин, Постанова №168 передбачає дві підстави для проведення нарахування і виплати додаткової винагороди особам, зазначеним у пункті 1 такої Постанови, у розмірі 100000,00 грн., а саме:

1) які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого;

2) які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Також, відповідно до приписів Постанови №168 нарахування і виплата додаткової винагороди у розмірі 100000,00 грн. здійснюється особам, зазначеним у пункті 1 такої Постанови, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних). В той же час, наведені приписи не виокремлюють випадки перебування на стаціонарному лікуванні в зв`язку з проходженням реабілітаційного лікування, як обставину, коли виплата додаткової винагороди у розмірі 100000,00 грн. не здійснюється.

При цьому суд наголошує, що згідно з дослідженою медичною документацією (виписками із медичної карти стаціонарного хворого), позивач проходив лікування саме в умовах стаціонару з 12.04.2023 по 29.04.2023 у стаціонарі Військової частини НОМЕР_8 , з 29.04.2023 по 02.06.2023 у стаціонарі КП «Полтавська обласна клінічна лікарня ім. М. В. Скліфосовського ПОР», з 09.06.2023 по 16.06.2023 у стаціонарі КП «Полтавська обласна клінічна лікарня ім. М. В. Скліфосовського ПОР». Крім того, таке лікування відбувалося у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а саме отриманням позивачем 05.02.2023 поранення, що підтверджується відповідним діагнозом, зазначеним у виписках з медичної карти стаціонарного хворого. Разом із цим, суд наголошує, що з 16.06.2023 по 28.06.2023 у Військовій частині НОМЕР_8 лікування позивача не проводилось. Проведено ВЛК 27.06.2023, з результатом якого зроблено висновок, що поранення, отримане ОСОБА_1 , ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини. На підставі статей 75А, 76В графи ІІ Розкладу хвороб, позивач непридатний до військової служби з виключенням з військового обліку.

Водночас, суд зауважує, що згідно із заявленими позовними вимогами, позивачем оскаржуються дії відповідача щодо не нарахування та не виплати позивачу додаткової винагороди, встановленої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі 191216,36 грн. виключно за період травень-червень 2023 року пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), ураховуючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого або перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської комісії (лікарсько-експертної) комісії у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини.

Докази нарахування та виплати позивачу додаткової винагороди в розмірі 100000,00 грн., яка передбачена Постановою № 168, за період з 01.05.2023 по 31.05.2023 в матеріалах справі відсутні.

Разом із цим, як встановлено судом вище, у червні 2023 року відповідач нараховував та виплачував позивачу додаткову винагороду в розмірі 100000,00 грн., що підтверджується карткою особового рахунку ОСОБА_1 за 2023 рік та випискою із банківського рахунку позивача, відкритому в АТ КБ «ПРИВАТБАНК». Доказів протилежного матеріали справи не містять. Отже, у суду наявні всі підстави вважати, що за червень 2023 року позивачем отримана додаткова винагорода в розмірі 100000,00 грн., яка передбачена Постановою №168.

Водночас суд звертає увагу, що в матеріалах справи відсутні докази перебування позивача на стаціонарному лікуванні у період з 17.06.2023 по 30.06.2023.

Отже, враховуючи вищезазначене, в частині позовних вимог щодо нарахування та виплати додаткової винагороди у збільшеному розмірі із розрахунку 100000,00 грн. на місяць за червень 2023 року у задоволенні слід відмовити.

Відтак, позивач має право на отримання додаткової винагороди у збільшеному розмірі із розрахунку 100000,00 грн. на місяць за період перебування на стаціонарному лікуванні з 01.05.2023 по 31.05.2023, а тому дії відповідача щодо не нарахування та не виплати такої винагороди у відповідний період є протиправними.

Разом із цим, суд зазначає, що розрахунок грошового забезпечення є компетенцією відповідача як органу, в якому позивач проходив військову службу і який виплачував грошове забезпечення. Саме на відповідача за наявності законних підстав покладається обов`язок нарахувати та виплатити позивачу суми грошового забезпечення.

Згідно Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Здійснюючи судочинство Європейський суд неодноразово аналізував наявність, межі, спосіб та законність застосування дискреційних повноважень національними органами, їх посадовими особами. Зокрема, в рішенні Європейського суду з прав людини від 17.12.2004 у справі «Педерсен і Бодсгор проти Данії» зазначено, що здійснюючи наглядову юрисдикцію, суд, не ставлячи своїм завданням підміняти компетентні національні органи, перевіряє, чи відповідають рішення національних держаних органів, які їх винесли з використанням свого дискреційного права, положенням Конвенції та Протоколів до неї. Суд є правозастосовчим органом та не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 02.06.2006 у справі «Волохи проти України» (заява № 23543/02) при наданні оцінки повноваженням державних органів суд виходив з декількох ознак, зокрема щодо наявності дискреції. Так, Суд зазначив, що норма права є «передбачуваною», якщо вона сформульована з достатньою чіткістю, що дає змогу кожній особі - у разі потреби за допомогою відповідної консультації - регулювати свою поведінку. «…надання правової дискреції органам виконавчої влади у вигляді необмежених повноважень було б несумісним з принципом верховенства права. Отже, закон має з достатньою чіткістю визначати межі такої дискреції, наданої компетентним органам, і порядок її здійснення, з урахуванням законної мети даного заходу, щоб забезпечити особі належний захист від свавільного втручання».

Тобто, під дискреційним повноваженням слід розуміти компетенцію суб`єкта владних повноважень на прийняття самостійного рішення в межах, визначених законодавством, та з урахуванням принципу верховенства права.

Зміст компетенції органу виконавчої влади складають його повноваження - певні права та обов`язки органу діяти, вирішуючи коло справ, визначених цією компетенцією. В одних випадках це зміст прав та обов`язків (право діяти чи утримуватися від певних дій). В інших випадках органу виконавчої влади надається свобода діяти на свій розсуд, тобто оцінюючи ситуацію, вибирати один із кількох варіантів дій (або утримуватися від дій) чи один з варіантів можливих рішень.

Отже, позовні вимоги в частині розрахунку суми грошового забезпечення, зокрема, додаткової винагороди, задоволенню не підлягають.

Щодо позовних вимог нарахувати та виплатити додаткову винагороду встановлену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі 60000,00 грн. за липень-серпень 2023 року, суд зазначає наступне.

Пунктом 1 Постанови №168, в редакції Постанови від 20.01.2023 №43, установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Аналізуючи вищезазначену норму, у суду наявні всі підстави вважати, що на період дії воєнного стану всім військовослужбовцям Збройних Сил виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000,00 грн. пропорційно в розрахунку на місяць.

Як встановлено судом вище, позивач відповідно до витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 30.06.2023 №181 прибув до Військової частини НОМЕР_2 та приступив до виконання службових обов`язків, його було залучено до складу сил і засобів, які беруть безпосередню участь у здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях. З 05.08.2023 позивача виключено із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.

Враховуючи, що позивач у період з 30.06.2023 по 05.08.2023 виконував службові обов`язки та його було залучено до складу сил і засобів, які беруть безпосередню участь у здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, та доказів протилежного відповідачем не надано, суд дійшов висновку, що у період проходження військової служби з 30.06.2023 по 05.08.2023 позивач мав право на отримання додаткової винагороди в розмірі до 30000,00 грн. пропорційно в розрахунку на місяць.

Докази нарахування та виплати позивачу додаткової винагороди в розмірі до 30000,00 грн. пропорційно в розрахунку на місяць, яка передбачена Постановою № 168, за період з 30.06.2023 по 05.08.2023 в матеріалах справі відсутні.

Отже, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню частково.

Щодо позовних вимог про нарахування та виплату позивачу грошового забезпечення за липень 2023 року в розмірі 17365,20 грн., суд зазначає наступне.

Як встановлено судом вище, в серпні 2023 року позивачу було нараховано та виплачено 20807,54 грн. (у т.ч. утримано військовий збір 316, 86 грн.):

- грошове забезпечення за липень 2023 року 750,00 грн.;

- грошове забезпечення за серпень 2023 року (5 діб) 120,96 грн.;

- коригування надбавки за вислугу років за травень 2023 року 113,26 грн.;

- компенсація невикористаних днів щорічної відпустки 8582,06 грн.;

- допомога при звільненні (за 14 місяців служби) 11784,64 грн.

Згідно з карткою особового рахунку ОСОБА_1 за 2023 рік у серпні 2023 року (за липень 2023 року) позивачу нараховано грошове забезпечення у розмірі 21124,40 грн., виплачено у розмірі 20807,54 грн., що також підтверджується випискою із банківського рахунку позивача, відкритому в АТ КБ «ПРИВАТБАНК».

Крім того, позивачу в липні 2023 року був встановлений оклад за військове звання у розмірі 600,00 грн. та надбавка за вислугу років у розмірі 150,00 грн., щомісячні додаткові види грошового забезпечення та премія в липні 2023 року не встановлювались, що підтверджується довідками Військової частини НОМЕР_2 від 12.09.2023 вих.№№_1316_, _1316/1_ про щомісячні додаткові види грошового забезпечення та премію для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Відповідно до пункту 2 Розділу І Наказу №260 грошове забезпечення включає:

щомісячні основні види грошового забезпечення;

щомісячні додаткові види грошового забезпечення;

одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать:

посадовий оклад;

оклад за військовим званням;

надбавка за вислугу років.

До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать:

підвищення посадового окладу;

надбавки;

доплати;

винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту;

премія.

До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать:

винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту), а також додаткова винагорода на період дії воєнного стану;

допомоги.

Аналогічні положення закріплені в статті 9 Закону №2011-ХІІ.

Згідно з пунктом 3 Розділу І Наказу №260 підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є:

штат військової частини (установи, організації) (далі - військова частина);

накази про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу військової частини, про вступ до виконання обов`язків за посадою, в тому числі тимчасово, про зарахування в розпорядження;

накази про встановлення та виплату основних і додаткових видів грошового забезпечення;

накази про присвоєння військових звань;

грошовий атестат або довідка про грошові виплати (за винятком осіб, призваних (прийнятих) на військову службу за контрактом, у тому числі під час проходження строкової військової служби).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем не заперечується, що за липень 2023 року позивачу грошове забезпечення було нараховано та виплачено у розмірі 750,00 грн., тобто, виключно оклад за військове звання у розмірі 600,00 грн. та надбавка за вислугу років у розмірі 150,00 грн. Доказів протилежного відповідачем суду не надано.

Разом із цим, пунктом 15 Розділу І Наказу №260 передбачено, що грошове забезпечення не виплачується:

за час надання військовослужбовцям відпусток відповідно до чинного законодавства України, за якими не передбачено збереження заробітної плати;

якщо виплачуються академічні стипендії;

за час відсутності на службі без поважних причин одну добу і більше;

за час перебування на лікуванні в лікарняних закладах понад встановлені чинним законодавством строки;

за час тимчасового виконання обов`язків понад два місяці за новими посадами у зв`язку з переведенням військової частини на інший штат (внесення змін до штату);

за час тримання військовослужбовців під вартою чи перебування під цілодобовим домашнім арештом;

за час відбування покарання на гауптвахті військовослужбовцями строкової військової служби.

Військовослужбовцям, які самовільно залишили військові частини або місця служби, виплата грошового забезпечення призупиняється з дня самовільного залишення військової частини або місця служби та поновлюється з дня повернення.

Призупинення та поновлення виплати грошового забезпечення оголошується наказом командира військової частини.

Суд зауважує, що в матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують, що у липні 2023 року у відповідача були наявні законні підстави для застосовування до позивача положень пункту 15 Розділу І Наказу №260, та невиплати йому грошового забезпечення у повному розмірі з урахуванням основних та додаткових видів грошового забезпечення.

Згідно з пунктом 14 Розділу І Наказу №260 грошове забезпечення, не виплачене своєчасно або виплачене в меншому, ніж належало, розмірі, виплачується за весь період, протягом якого військовослужбовець мав право на нього.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що позивач має право на отримання у повному розмірі належного йому грошового забезпечення за липень 2023 року. Водночас, як вже зазначалось судом вище, нарахування конкретної суми грошового забезпечення відноситься виключно до повноважень відповідача, тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню частково.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «РуїсТоріха проти Іспанії» від09.12.1994, серія A, N 303-A, п.29).

Частиною другою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з частиною другою статті 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною першою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Згідно із статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Аналогічна позиція стосовно обов`язку доказування була висловлена Європейським судом з прав людини у пункті 36 справи «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), від 01.07.2003 №37801/97, в якому він зазначив, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення).

Враховуючи вищезазначене та оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково.

Відповідно до статті 139 КАС України судовий збір у даній справі стягненню не підлягає.

Керуючись статтями 2, 4, 7-14, 19, 143, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; рнокпп НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 (місцезнаходження: АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 за період з 01.05.2023 по 31.05.2023 додаткової винагороди, встановленої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі до 100000,00 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), ураховуючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого або перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської комісії (лікарсько-експертної) комісії у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 за період з 01.05.2023 по 31.05.2023 додаткову винагороду, встановлену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі до 100000,00 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), ураховуючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого або перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської комісії (лікарсько-експертної) комісії у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 за період з 30.06.2023 по 05.08.2023 додаткової винагороди, встановленої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» в розмірі до 30000,00 грн. пропорційно в розрахунку на місяць.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 за період з 30.06.2023 по 05.08.2023 додаткову винагороду, встановлену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі до 30000,00 грн. пропорційно в розрахунку на місяць.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення за липень 2023 року в повному розмірі, з урахуванням основних та додаткових видів грошового забезпечення, відповідно до статті 9 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України №260 від 07.06.2018.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення липень 2023 року в повному розмірі, з урахуванням основних та додаткових видів грошового забезпечення, відповідно до статті 9 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України №260 від 07.06.2018, з урахуванням раніше виплачених сум.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 15.12.2023.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду у паперовому вигляді або через електронний кабінет (https://id.court.gov.ua/) у підсистемі «Електронний суд».

У разі застосування судом частини третьої статті 243 КАС України строк на апеляційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.В. Арестова