Справа № 200/5798/23
Суддя: Духневич О.С.
Дата ухвалення: 2023-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2023 року Справа№200/5798/23

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Духневича О.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (адреса: зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до відповідача-1: Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (адреса: 61022, м. Харків, майдан Свободи 5, Держпром, 3 під, 2 пов., ), відповідача-2: Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (адреса: 65012, м. Одеса, вул. Канатна, 83, ) про визнання дій протиправними та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

14 жовтня 2023 року (16 жовтня 2023 року зареєстровано судом) через систему «Електронний суд» до Донецького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , в якій позивач просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, щодо не зарахування при призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 до страхового стажу періоду роботи з 10.11.1992 року по 05.02.1999 року в ясла-садку № 82 на посаді бухгалтера;

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 15.09.2023 року № 56 про відмову в перерахунку пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 10.11.1992 року по 05.02.1999 року в ясла-садку № 82 на посаді бухгалтера та провести перерахунок пенсії за віком з дня її призначення, тобто з 24.04.2023 року.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що з 24.04.2023 року їй призначено пенсію за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-VI.

08.09.2023 позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області із заявою про перерахунок пенсії. До вказаної заяви позивачем було долучено архівну довідку відділу адміністрації міста Горлівка від 28.08.2023 за № 16.07-09/1081/550-01 про стаж за період роботи з 10.11.1992 по 11.02.1999 на СП «Шахта ім. М. І. Калініна» ДП «Артемвігілля».

В подальшому за принципом екстериторіального прийняття рішень заява була передана для розгляду та ухвалення відповідного рішення до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 15.09.2023 року № 56 позивачу відмовлено у перерахунку пенсії, оскільки архівна довідка відділу адміністрації міста Горлівка від 28.08.2023 за № 16.07-09/1081/550-01 про стаж за період роботи з 10.11.1992 по 11.02.1999 на СП «Шахта ім. М. І. Калініна» ДП «Артемвугілля» завірена печаткою підприємства, яке знаходиться на непідконтрольній території України.

Рішення від 15.09.2023 року № 56 позивач вважає протиправним, посилаючись на те, що основним документом який підтверджує стаж є трудова книжка яка містить достатні відомості, що підтверджують стаж роботи. Тому, з метою захисту своїх прав та законних інтересів, звернулась з цим адміністративним позовом до суду.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.10.2023 року, зазначена вище справа була розподілена та передана судді Духневичу О.С.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 19.10.2023 відкрито провадження у справі та вирішено її розглядати в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області подати до суду засвідчену належним чином у відповідності до вимог ст. 94 КАС України копію пенсійної справи відносно ОСОБА_1 .

Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Донецьким окружним адміністративним судом, що підтверджується матеріалами справи.

26.10.2023 на адресу суду надійшов відзив Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області у якому відповідач-2 заперечує щодо задоволення позовних вимог.

Обгрунтовуючи відзив відповідач-2 зазначає, що 08.09.2023 позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області із заявою про перерахунок пенсії згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

За результатами розгляду заяви позивача від 08.09.2023 рішенням №56 від 15.09.2023 позивачу відмовлено в перерахунку пенсії за віком у зв`язку з не підтвердженням стажу роботи. Повідомлено позивача, що при розгляді документів до уваги не взято архівну довідку від 28.08.2023 №16.07-09/1081/550-01 за період з 10.11.1992 по 11.02.1999, яка видана СП «Шахта ім. М. І. Калініна» ДП «Артемвугілля» та завірена печаткою підприємства, яке знаходиться на непідконтрольній території, оскільки вона є не дійсною згідно Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 № 1207.

Відповідач-2 зазначив, що спірний період пільгового стажу належним чином не підтверджено записами трудової книжки, за таких умов згідно п. 17-1 Порядку № 637 стаж роботи, який дає право на пенсію на підприємствах, розташованих на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і в м. Севастополі зараховується у порядку визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики.

02.11.2023 року до Донецького окружного адміністративного суду засобами електронного зв`язку від Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області надійшли документи, витребувані ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 19.10.2023 року.

Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області своїм правом подати відзив на позовну заяву не скористалося.

Відповідно до ч. 6 ст. 162 КАС України, у разі неподання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відтак, враховуючи, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, без поважних причин не подав відзиву на позовну заяву, виходячи із обставин справи, зважаючи на положення ч. 6 ст. 162 КАС України, суд вважає за можливим розглянути справу за наявними у ній матеріалами.

Враховуючи приписи частини 5 статті 262 КАС України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (частина 5 статті 250 КАС України).

Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.

Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області та отримує пенсію за віком з 24.04.2023 року згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Позивач зазначає, що при призначенні їй пенсії пенсійним органом зараховано до стажу роботи період роботи з 10.11.1992 року по 05.02.1999 року в ясла-садку № 82 на посаді бухгалтера. Однак, через деякий час з невідомих для неї причин розмір її пенсії зменшився.

08.09.2023 позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області із заявою про перерахунок пенсії. До вказаної заяви позивачем було долучено архівну довідку про стаж від 28.08.2023 за № 16.07-09/1081/550-01 за період з 10.11.1992 по 11.02.1999, яка видана СП «Шахта ім. М. І. Калініна» ДП «Артемвугілля».

В подальшому за принципом екстериторіального прийняття рішень заява була передана для розгляду та ухвалення відповідного рішення до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 15.09.2023 року № 56 позивачу відмовлено у перерахунку пенсії, оскільки архівна довідка про стаж від 28.08.2023 за № 16.07-09/1081/550-01 за період з 10.11.1992 по 11.02.1999, яка видана СП «Шахта ім. М. І. Калініна» ДП «Артемвігілля» завірена печаткою підприємства, яке знаходиться на непідконтрольній території України.

Не погоджуючись із рішенням 15.09.2023 року № 56, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Визначаючись стосовно позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

У спірних правовідносинах із 01.01.2004 таким законом є Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон від 09.07.2003 № 1058-IV).

Статтею 8 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Відповідно до ст. 24 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Отже, страховий стаж здобутий до впровадження системи персоніфікованого обліку обчислюється на підставі документів згідно законодавства, що діяло до набрання чинності Закону від 09.07.2003 № 1058-IV.

До набрання чинності Законом від 09.07.2003 № 1058-IV порядок обчислення страхового стажу для призначення пенсій унормовувався Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.91 № 1788-XII (далі Закон від 05.11.91 № 1788-XII)

Згідно вимог ст. 62 Закону від 05.11.91 № 1788-XII, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Норма про пріоритетність трудової книжки як документу, що підтверджує стаж роботи міститься й у Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 N 637 (далі - Порядок № 637 від 12.08.93).

І лише у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відтак, за чинними на момент розгляду заяви позивача нормами законодавства про пенсійне забезпечення, саме трудова книжка вважається основним документом, що підтверджує стаж роботи працівника.

Вказаний висновок узгоджується із правовими позиціями Верховного Суду, викладеними у постановах від 05.12.2019 по справі № 235/805/17, від 06.12.2019 по справі № 663/686/16-а, від 06.12.2019 по справі № 500/1561/17, від 05.12.2019 по справі № 242/2536/16.

Як слідує із трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 у період з 10.11.1992 року по 05.02.1999 року позивач працювала в ясла-садку № 82 на посаді бухгалтера.

До того ж, на підтвердження факту роботи в ясла-садку № 82 на посаді бухгалтера у період з 10.11.1992 року по 05.02.1999 року позивач надала архівну довідку відділу адміністрації міста Горлівка від 28.08.2023 за № 16.07-09/1081/550-01.

Так, судом встановлено, що відповідач-2 відмовився врахувати довідку архівного відділу адміністрації міста Горлівка від 28.08.2023 за № 16.07-09/1081/550-01 про стаж позивача за період роботи з 10.11.1992 по 11.02.1999 на СП «Шахта ім. М. І. Калініна» ДП «Артемвігілля», оскільки вказана довідка завірена печаткою підприємства, яке знаходиться на непідконтрольній території України.

Визначаючись щодо правомірності такої відмови, суд враховує наступне.

Указом Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо боротьби з терористичною загрозою і збереження територіальної цілісності України" та розпочато проведення Антитерористичної операції на території Донецької і Луганської областей.

Відповідно до статті 1 Закону № 1207-VII тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Згідно з частиною 1 статті 17 Закону № 1207-VII у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна.

За змістом статті 18 Закону № 1207-VII громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Правовий статус органів та посадових осіб, які діють на території України та створені і проводять свою діяльність не у відповідності із законодавством України, визначено, зокрема, Законом № 1207-VII.

Згідно зі статтею 9 Закону № 1207-VII державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.

Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану.

Встановлення зв`язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України, виконання міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, сприяння відновленню в межах тимчасово окупованої території конституційного ладу України.

Разом з тим, на переконання суду, в даному випадку неврахування довідки, що видана архівним відділом адміністрації міста Горлівка, при обчисленні розміру пенсії позивача порушує її конституційне право на соціальний захист, передбачений статтею 46 Конституції України.

Так, відповідно до частин 1, 2 та 3 статті 4 Закону № 1207-VII на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину адміністративної межі та лінії зіткнення між тимчасово окупованою територією та іншою територією України, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина.

Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території.

Правовий режим тимчасово окупованої території може бути визначено, змінено чи скасовано законами України.

Так, суд враховує те, що позивач набула трудовий стаж у період з 10.11.1992 по 11.02.1999, тобто в період, коли населений пункт, на території якого державне підприємство здійснювало господарську діяльність, перебував під контролем Української влади, і таке підприємство було утворено відповідно до законодавства України.

Суд зауважує, що позивач перебуває в такому становищі, коли для підтвердження свого права на належне пенсійне забезпечення вона не має жодних інших варіантів, аніж отримати довідку на тимчасово окупованій території задля підтвердження наявного в неї права на пенсійне забезпечення.

Щодо посилань відповідача на ст. 9 Закону № 1207, що державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та Законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституції та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий такими органами та/або особами є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження або смерті особи на тимчасово окупованих територіях, які додаються відповідно до заяви про державну реєстрацію народження особи та заяви про державну реєстрацію смерті особи, то суд вважає такі доводи необґрунтованими, оскільки до вказаних правовідносин застосуванню підлягають «намібійські винятки» Міжнародного суду Організації Об`єднаних Націй (далі - ООН): документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян.

Так, у 1971 році Міжнародний суд ООН у документі «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначив, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата, є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».

Поряд з цим, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справах «Лоізіду проти Туречини» (рішення від 18 грудня 1996 року, §45), «Кіпр проти Туреччини» (рішення від 10 травня 2001 року) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (рішення від 23 лютого 2016 року) зазначив: «Зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать».

Таким чином суд вважає за можливе застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та ЄСПЛ, в контексті оцінки документів, виданих установами, що знаходяться на окупованій території, як доказів, оскільки не прийняття їх призведе до порушень та обмежень прав позивача на соціальний захист та гарантоване йому право на пенсійне забезпечення.

При цьому суд зазначає, що у виняткових випадках, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу.

Правова позиція щодо застосування норм права у подібних правовідносинах викладена у постановах Верховного Суду в постановах від 23.01.2018 у справі № 583/392/17, від 30.10.2018 у справі № 234/3038/17, від 11.12.2018 у справі № 360/1628/17, від 23.12.2019 у справі № 235/2773/17, від 04.03.2020 у справі № 235/2008/17, від 08.04.2020 у справі № 242/1568/17, від 31.03.2021 у справі № 0440/6809/18, в ухвалі Верховного Суду від 24.05.2023 у справі 560/12919/12.

Таким чином, в даному випадку у зв`язку з тимчасовою окупацією певних територій Луганської та Донецької областей відмова відповідача у реалізації права позивача на встановлення розміру пенсії на підставі довідки архівного відділу адміністрації міста Горлівка від 28.08.2023 за № 16.07-09/1081/550-01 з підстави знаходження підприємства, яке видало документ на тимчасово непідконтрольній Українській владі території, не є пропорційною меті, якої намагався досягти відповідач цією відмовою, та така відмова порушує баланс між конституційним правом позивача на соціальне забезпечення та завданням відповідача щодо перевірки правильності нарахування пенсії.

За наведених обставин відповідачем-2 протиправно відмовлено у врахуванні відповідної довідки для перерахунку пенсії позивача з посиланням на її недійсність, а тому рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 15.09.2023 року № 56 про відмову в перерахунку пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» підлягає скасуванню.

Щодо вимоги про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, щодо не зарахування при призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 до страхового стажу періоду роботи з 10.11.1992 року по 05.02.1999 року в ясла-садку № 82 на посаді бухгалтера, то така не підлягає задоволенню, оскільки як встановлено судом такі дії вчинено Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області шляхом прийняття оскаржуваного рішення від 15.09.2023 року № 56, яке за наслідками розгляду цієї справи визнане судом протиправним та таким що підлягає скасуванню.

Також не підлягає задоволенню вимога щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 10.11.1992 року по 05.02.1999 року в ясла-садку № 82 на посаді бухгалтера та провести перерахунок пенсії за віком з дня її призначення, тобто з 24.04.2023 року, оскільки заява про перерахунок пенсії була розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області, а тому суд дійшов висновку про зобов`язання останнього зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 10.11.1992 року по 05.02.1999 року в ясла-садку № 82 на посаді бухгалтера та провести перерахунок пенсії за віком з дня її призначення, тобто з 24.04.2023 року.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню частково.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позову в розмірі 858,88 грн.

Враховуючи викладене, сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду в Одеській області.

Керуючись ст. 2, 77, 78, 94, 139, 241-246, 257-258, 262 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ

Позовну заяву ОСОБА_1 (адреса: зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (адреса: 61022, м. Харків, майдан Свободи 5, Держпром, 3 під, 2 пов., ), Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (адреса: 65012, м. Одеса, вул. Канатна, 83, ) про визнання дій протиправними та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 15.09.2023 року № 56 про відмову ОСОБА_1 в перерахунку пенсії згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 10.11.1992 року по 05.02.1999 року в ясла-садку № 82 на посаді бухгалтера та провести перерахунок пенсії за віком з дня її призначення, тобто з 24.04.2023 року.

В решті позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (адреса: 65012, м. Одеса, вул. Канатна, 83, ) на користь ОСОБА_1 (адреса: зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору в сумі 858,88 грн. (вісімсот п`ятдесят вісім гривень 88 коп.).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя О.С. Духневич