Справа № 160/20252/23
Суддя: Дєєв Микола Владиславович
Дата ухвалення: 2023-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі судді Дєєва М.В., при секретарі судового засідання Сергієнко В.Ю., за участю: позивача ОСОБА_1 , представника позивача Лісової Н.В., представника відповідача Лещенко І.О. розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1
до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2
про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,
11.08.2023 року через систему «Електронний суд» до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , в якому позивач просить:
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та не виплати додаткової винагороди в повному обсязі ОСОБА_1 у відповідності до положень Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 р. № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» та розділу XXXIV Наказу Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» за червень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2022 та за весь період служби у 2023 році;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду в повному розмірі у відповідності до положень Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 р. № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» та розділу XXXIV Наказу Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» за червень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2022 та за весь період служби 2023 року;
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та не виплати надбавки за вислугу років в розмірі 880,00 гривень на місяць за весь період служби з лютого 2022 року;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 надбавку за вислугу років в розмірі 1 012,50 гривень на місяць за весь період служби починаючи з лютого 2022 року;
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та не виплати грошового забезпечення ОСОБА_1 за весь період служби у 2023 році;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за весь період служби у 2023 році;
- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування окладу за військове звання ОСОБА_1 за період з лютого 2022 року по травень 2022 року включно в розмірі 530,00 грн на місяць;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплатити різницю окладу за військове звання ОСОБА_1 за період з лютого 2022 року по травень 2022 року включно з розрахунку 880.00 грн. на місяць.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивачпроходить військову службу за призовом під час мобілізації у воєнний час у військовій частині НОМЕР_1 на посаді командира стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 2 стрілецької роти у званні старшина з 27.02.2022 року.28.04.2022 року під час захисту Батьківщини ОСОБА_1 отримав травму, у зв`язку з чим перебував на стаціонарному лікуванні в КНП «Новомосковська» ЦРЛ з 29.04.2022 року по 13.05.2022 року, на повторному лікуванні з 25.05.2022 року - 07.06.2022 року та наступних повторних лікуваннях в закладах охорони здоров`я: з 08.09.2022 року по 10.10.2022 року, з 10.10.2022 року по 24.10.2022 року, з 24.10.2022 року по 09.11.2022 року, з 09.11.2022 року по 23.11.2022 року, з 23.11.2022 року по 26.12.2022 року, з 26.12.2022 року по 10.01.2023 року, з 10.01.2023 року по 24.01.2023 року, з 24.01.2023 року по 17.07.2023 року, з 28.07.2023 року і по теперішній час (на момент подання позову). В/ч НОМЕР_1 не проведено в повному обсязі нарахування та виплата додаткової грошової винагороди в розмірі 100 000,00 гривень на місяць за період перебування ОСОБА_1 на лікуванні у зв`язку з травмою, отриманою при захисті Батьківщини. В/ч НОМЕР_1 також не проведено в повному обсязі нарахування та виплату грошового забезпечення ОСОБА_1 : - необґрунтовано не нараховано надбавку за вислугу років за весь період служби; - з лютого по травень включно 2022 року оклад за військовим званням нараховувався та виплачувався в розмірі як для звання «солдат», а не «головний сержант», яке має ОСОБА_1 ; - з січня 2023 року і на дату подання цього позову грошове забезпечення не нараховувалось та не виплачувалось в повному обсязі. Таку бездіяльність ОСОБА_1 вважає порушенням його права на належне грошове забезпечення та соціальний захист. З огляду на вказане позивач просить задовольнити позовні вимоги.
17.08.2023 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання по справі.
13.09.2023 року від позивача надійшла заява про зміну предмету, підстав позову та збільшення розміру позовних вимог, до якої долучено уточнений позов, в якому позивач просить:
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування додаткової винагороди в повному обсязі ОСОБА_1 у відповідності до положень Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» та розділу XXXIV Наказу Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» за травень, червень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2022 року та за весь період служби у 2023 році, виходячи з розрахунку 100 000 грн. на місяць.;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та нарахувати ОСОБА_1 додаткову винагороду в повному розмірі у відповідності до положень Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» та розділу XXXIV Наказу Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» за травень, червень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2022 та за весь період служби 2023 року, виходячи з розрахунку 100 000 грн. на місяць;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду в повному розмірі у відповідності до положень Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім 'ям під час дії воєнного устану» та розділу XXXIV Наказу Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» за травень, червень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2022 та за весь період служби 2023 року, виходячи з розрахунку 100 000 грн. на місяць;
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування ОСОБА_1 надбавки за вислугу років в розмірі 1 012,50 гривень на місяць за весь період служби починаючи з лютого 2022 року;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та донарахувати ОСОБА_1 надбавку за вислугу років в розмірі 1 012,50 гривень на місяць за весь період службі починаючи з лютого 2022 року;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 виплатити ОСОБА_1 надбавку за вислугу років в розмірі 1 012,50 гривень на місяць за весь період служби починаючи з лютого 2022 року;
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування грошового забезпечення ОСОБА_1 за весь період служби у 2023 році, виходячи з розрахунку 25 978,33 грн. за місяць;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок, та нарахувати ОСОБА_1 грошове забезпечення за весь період служби у 2023 році, виходячи з розрахунку 25 978,33 грн. за місяць;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за весь період служби у 2023 році, виходячи з розрахунку 25 978,33 грн. за місяць;
- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування окладу за військове звання ОСОБА_1 за період з лютого 2022 року по травень 2022 року включно розмірі 530,00 грн. на місяць;
-зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок різниці окладу за військове звання ОСОБА_1 за період з лютого 2022 року по травень 2022 року включно з розрахунку 880,00 грн. на місяць;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 виплатити різницю окладу за військове звання ОСОБА_1 за період з лютого 2022 року по травень 2022 року включно з розрахунку 880,00 грн. на місяць;
- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування надбавки за особливості проходження Служби в розмірі 3 170,00 гривень на місяць за весь період служби у 2022 році;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок різниці надбавки за особливості проходження служби ОСОБА_1 за період несення служби починаючи з лютого 2022 року з розрахунку 3 263,63 грн. на місяць.
- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 виплатити надбавку за особливості проходження служби ОСОБА_1 за період несення служби починаючи з лютого 2022 року з розрахунку 3 263,63 грн. на місяць.
15.09.2023 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду заяву ОСОБА_1 про залучення співвідповідача та зміну предмету, підстав позову та збільшення розміру позовних вимог по даній справі задоволено, залучено в якості співвідповідача Військову частину НОМЕР_2 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) та прийнято до розгляду заяву ОСОБА_1 про зміну предмету, підстав позову та збільшення розміру позовних вимог.
25.09.2023 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду клопотання Військової частини НОМЕР_1 про продовження строку для надання відзиву на позов задоволено, продовжено Військовій частині НОМЕР_1 строк для надання відзиву на позов на 15 днів з дати отримання даної ухвали, перенесено підготовче судове засідання по даній справі та продовжено строк підготовчого провадження у даній справі на тридцять днів.
17.10.2023 року у підготовчому судовому засіданні з огляду на відсутність достатніх доказів отримання відповідачами заяв по суті спору та відповідних ухвал суду, відкладено підготовче судове засідання, вирішено повторно направити відповідачам зазначені документи.
17.10.2023 року на електронну адресу суду та 19.10.2023 року засобами поштового зв`язку від військової частини НОМЕР_1 надійшли тотожні відзиви на позовну заяву (вих.№2709 від 16.10.2023 року), відповідно до яких вказано, що позивачем не надано документів, що містять відповідні відомості про присвоєння військового звання (із зазначенням наказів, дати, посадових осіб ким присвоєне військове звання та ін) належних підстав для обрахування відповідачем та виплати в подальшому позивачу окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, надбавки за особливості проходження військової служби відсутні. Також, вказано, що виплата грошового забезпечення була призупинена, у зв`язку із проходженням безперервного лікування понад 4 місяці без висновку лікувального закладу (довідки ВЛК або ЛКК) про проходження позивачем відповідного лікування понад встановлені чинним законодавством терміни, при цьому відновлення виплати грошового забезпечення у разі відсутності висновку лікувального закладу про продовження відповідного лікування нормативно-правовими актами не визначено. Медичні документи в період з квітня 2022 року до вересня 2022 року від закладів охорони здоров`я до відповідача не надходили. Також, відомостей про факт отримання поранення позивачем за 27.07.2022 року та14.08.2022 року відсутні, довідки про обставини отримання поранення за вказаним фактом не видавалися, у зв`язку з відсутністю таких фактів, позивачем відповідних документів не надано. Також, чуткої прив`язки діагнозу (причинно-наслідкового зв`язку із пораненням) не було встановлено у більшості виписок із лікувальних закладів. Відповідних відомостей про причинно-наслідковий зв`язок в період з квітня 2022 року по вересень 2022 року не встановлено, визначення ступня тяжкості поранення не проводилось. Тому у діях відповідача відсутні ознаки бездіяльності, відповідно до наданих документів було недостатньо для вирішення питання про продовження лікування позивача та нарахування грошового забезпечення. З огляду на вказане відповідач-1 просив відмовити у задоволенні позовних вимог.
20.10.2023 року на електронну адресу суду від військової частини НОМЕР_2 надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого вказано, що відповідно до наданих позивачем документів не можливо встановити належні правові підстави внесення невстановленою особою запису про присвоєння військового звання, тому відсутні підстави для нарахування та виплати позивачу окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, надбавки за особливості проходження служби.Також, вказано, що виплата грошового забезпечення була призупинена, у зв`язку із проходженням безперервного лікування понад 4 місяці без висновку лікувального закладу (довідки ВЛК або ЛКК) про проходження позивачем відповідного лікування понад встановлені чинним законодавством терміни, при цьому відновлення виплати грошового забезпечення у разі відсутності висновку лікувального закладу про продовження відповідного лікування нормативно-правовими актами не визначено. При цьому, відомостей про факт отримання поранення позивачем за 27.07.2022 року та14.08.2022 року відсутні, довідки про обставини отримання поранення за вказаним фактом не видавалися, у зв`язку з відсутністю таких фактів, позивачем відповідних документів не надано, тобто повторних МВТ, ЗЧМТ, СГМ, акубаротравм за яким лікувався позивач не було. Також, зазначено, що 13.05.2022 року позивач був виписаний із закладу охорони здоров`я та прибув до військової частини НОМЕР_1 , приступив до виконання службових обов`язків, тобто на момент дії вимог Телеграми МОУ, мало місце переривання безперервного лікування. В подальшому, позивач поранень або травм не отримував, а отже змінені з 01.06.2022 року умови нарахування додаткової винагороди (без застосування безперервності лікування) до лікування позивача застосовуватись не можуть. З огляду на вказане відповідач-2 просив відмовити у задоволенні позовних вимог.
24.10.2023 року та 25.10.2023 року від позивача надійшла відповідь на відзив відповідача-2, відповідно до якої вказано, що ОСОБА_1 після отриманої травми не звільнявся від виконання службових обов`язків, відповідний наказ до нього не доводився. Чотирьохмісячний строк безперервного перебування на стаціонарному лікуванні ОСОБА_1 закінчився 08.01.2023 року, а 10.01.2023 року він був виписаний з ДП «Дніпропетровський обласний госпіталь ветеранів війни» Дніпропетровської обласної ради. У виписці із медичної карти стаціонарного хворого № 2926 міститься медичний висновок про стан ОСОБА_1 (стан середньої тяжкості) та необхідність продовження лікування. Отже, з огляду відсутності наказу звільнення ОСОБА_1 від виконання службових обов`язків, наказу про призупинення виплати грошового забезпечення ОСОБА_1 (адже як передбачено пунктом 15 Порядку №260 призупинення та поновлення виплати грошового забезпечення оголошується наказом командира військової частини) та з огляду на наявність медичного висновку, щодо необхідності продовження лікування, ОСОБА_1 вважає, що мав право на отримання грошового забезпечення за весь період військової служби у 2023 році. Таким, медичним висновком є медичний висновок викладений у виписці з медичної карти стаціонарного хворого № 2926 від 10.01.2023 р.: «Направляється на лікування в психо-неврологічне відділення ОКЛ Мечникова». Після виконання даного медичного припису (проходження лікування в психо-неврологічному відділенні) 24.01.2023 р. ОСОБА_1 за рішенням Військово-медичного клінічного центру Східного регіону (в/ч НОМЕР_4 ) був госпіталізований і проходив лікування до 17.07.2023 р. Тобто, продовження лікування понад 4 місяці було здійснено на підставі відповідних медичних висновків та рішень військового медичного закладу, а не на підставі бажання ОСОБА_1 . Адже дотримання строків лікування військовослужбовця та прийняття рішення про направлення на медичний огляд ВЛК не є обов`язком самого військовослужбовця, він має виконувати накази командування (яких не надходило під час лікування) та дотримуватись режиму лікування. Що також підтверджується листом в/ч НОМЕР_5 від 06.05.2023 року.
26.10.2023 рокувід позивача надійшла відповідь на відзив відповідача-1, відповідно до якої вказано, щовідповідно до положень п. 6.1 Наказу Міністерства оборони України від 14.08.2008 року № 402 Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України направлення на медичний огляд проводиться прямими начальниками від командира окремої частини, йому рівних та вище, органами управління та підрозділів Військової служби правопорядку Збройних Сил України, прокуратурою, судом, начальниками гарнізонів, штатних ВЛК, військових лікувальних закладів за місцем лікування, військовими комендантами гарнізонів та військовими комісарами. Відповідного рішення чи направлення ОСОБА_1 не отримував.Через те, що, а ні командуванням, а ні військовим лікувальним закладом за місцем лікування ОСОБА_1 рішення про направлення його на ВЛК не приймалось після завершення 4 місяців безперервного лікування, а навпаки приймалось рішення про продовження лікування, то таке продовження строків лікування ОСОБА_1 таким, що здійснено на підставі відповідних медичних висновків та рішень в/ч НОМЕР_4 за відома військової частини НОМЕР_1 . А отже строк лікування ОСОБА_1 підпадає під визначення «встановлений чинним законодавством» в розумінніПорядку №260. Тобто такий, який був визначений на підставі відповідних медичних висновків та рішень військового медичного закладу і відповідача.Отже, бездіяльність відповідача призвели до порушення конституційного правапозивача, передбачено статтями 46 та 48 Конституції України. Адже позивач, перебуваючи на стаціонарному лікуванні, бувши в непрацездатному стані, та не маючи права на звільнення з військової служби, був фактично позбавлений виплат повністю. Адже прийняття рішення про госпіталізацію, рішення про виписку з медичного закладу та рішення про направлення на медичний огляд чи вимога обґрунтування направлення на продовження лікування від медзакладу не належало до компетенції чи обов`язків позивача, він мав лише виконувати такі рішення.
09.11.2023 року у підготовчому судовому засіданні після отримання згоди від всіх учасників справи щодо початку розгляду справи по суті у той самий день після закінчення підготовчого судового засідання розпочато розгляд справи по суті та оголошено перерву на стадії розгляду справи по суті.
21.11.2023 року у судовому засіданні під час розгляду справи по суті для дослідження письмових доказів оголошено перерву на стадії розгляду справи по суті.
05.12.2023 року у судовому засіданні під час розгляду справи по суті позивач просив задовольнити позовні вимоги, при цьому посилаючись на доводи наведені у позовній заяві та відповідях на відзив.
Представник відповідача-1 у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позовних вимог, при цьому посилаючись на доводи наведені у відзиві на позовну заяву.
Представник відповідача-2 належним чином повідомлений про дату час та місце у судове засідання не з`явився про причини неявки суд не повідомлено.
Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 27.02.2022 року №2 відповідно до Указів Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та від 24.02.2022 року №69/2022 року «Про загальну мобілізацію» зарахувати до списків особового складу та призначити на посади до військової частини НОМЕР_1 старшина запасу ОСОБА_1 командиром 3 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 2 стрілецької роти, ВОС 100182А, шпк «молодший сержант».
Відповідно до довідки військової частини НОМЕР_1 від 04.08.2022 року №44 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) старшина ОСОБА_1 28.04.2022 року отримав: ЗЧМТ. Струс головного мозку. За обставин: під час захисту Батьківщини, внаслідок умисних протиправних дій з боку збройних сил російської федерації, а саме під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій області, знаходячись в с.Новосілка, в наслідок інтенсивного обстрілу з боку ЗС РФ із застосуванням мінометів (калібр не встановлений) отримав поранення. Під час обстрілу перебував в засобах індивідуального захисту (бронежилет та кевларовий шолом). Поранення не пов`язане із вчиненням злочину чи адміністративного правопорушення, не є наслідком дій в стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного заподіяння собі тілесного ушкодження. Підстава: наказ командира (начальника) військової частини НОМЕР_1 від 03.07.2022 року.
ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні в КНП «Новомосковська» ЦРЛ з 29.04.2022 року по 13.05.2022 року, на повторному лікуванні з 25.05.22 року - 07.06.2022 року та наступних повторних лікуваннях в закладах охорони здоров`я: з 08.09.2022 року по 10.10.2022 року, з 10.10.2022 року по 24.10.2022 року, з 24.10.2022 року по 09.11.2022 року, з 09.11.2022 року по 23.11.2022 року, з 23.11.2022 року по 26.12.2022 року, з 26.12.2022 року по 10.01.2023 року, з 10.01.2023 року по 24.01.2023 року, з 24.01.2023 року по 17.07.2023 року, з 28.07.2023 року і по теперішній час.
16.06.2023 року позивач звертався до військової частини НОМЕР_1 із рапортом щодо виплати грошового забезпечення.
Військова частина НОМЕР_1 листом від 20.07.2023 року №2255 «Щодо розгляду рапорту» повідомила позивача, що згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_2 (у підпорядкуванні якої знаходиться військова частина НОМЕР_1 ) №2/200-рс-дск позивач виведений в розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 у зв`язку з проходженням довготривалого лікування по пораненню. З метою забезпечення можливості виплати грошового забезпечення, відповідно до вимог Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260, військовою частиною НОМЕР_1 було подано до військової частини НОМЕР_2 рапорт від 18.03.2023 року №832 з клопотанням про продовження позивачу виплати грошового забезпечення та додаткової винагороди на період воєнного стану. За результатами розгляду зазначеного рапорту командиром військової частини НОМЕР_2 прийнято рішення від 04.05.2023 року №3/3207 про продовження виплати грошового забезпечення та додаткової винагороди на період воєнного стану, за період стаціонарного лікування, що підтверджується документально. У військовій частині НОМЕР_1 відсутні надані у встановленому порядку та засвідченні належним чином медичні документи (виписки, епікризи, довідки ВЛК або ЛКК та ін.) про проходження позивачем лікування в період з 06.09.2022 року по теперішній час. Військовою частиною НОМЕР_1 висновок лікарняного закладу або військово-лікарської комісії про продовження лікування понад чотири місяці не отримано.
21.06.2023 року позивач повторно звертався до військової частини НОМЕР_1 із рапортом щодо виплати грошового забезпечення.
Листом військової частини НОМЕР_1 від 01.08.2023 року №2352 «Щодо розгляду рапорту» повідомлено позивача, що до рапорту не долучено належним чином засвідчених копій медичних документів, що підтверджують проходження позивачем стаціонарного лікування по пораненню, періодів такого стаціонарного лікування по пораненню, періодів такого стаціонарного лікування, причинно-наслідковий зв`язок проходження лікування із пораненням, що унеможливлюють належне опрацювання документів та прийняття рішення, відповідно до вимог чинного законодавства. Відповідно до виписного епікризу №856 із медичної карти стаціонарного хворого нейрохірургічного відділення військової частини НОМЕР_4 від 17.07.2023 року, на підставі статті 75-А графи ІІ розкладу хвороб визнано непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку, виписано в частину для реалізації рішення ВЛК.
Позивач вважає бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування додаткової винагороди в повному обсязі у відповідності до положень Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» та розділу XXXIV Наказу Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» за травень, червень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2022 року та за весь період служби у 2023 році, виходячи з розрахунку 100 000 грн. на місяць, щодо не нарахування надбавки за вислугу років в розмірі 1 012,50 гривень на місяць за весь період служби починаючи з лютого 2022 року, щодо не нарахування грошового забезпечення за весь період служби у 2023 році, виходячи з розрахунку 25 978,33 грн. за місяць, щодо нарахування окладу за військове звання за період з лютого 2022 року по травень 2022 року включно розмірі 530,00 грн. на місяць, щодо нарахування надбавки за особливості проходження служби в розмірі 3 170,00 гривень на місяць за весь період служби у 2022 році, протиправною та такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства, що і стало підставою для звернення з цим позовом до суду.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Частиною 5 статті 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією держави-терориста російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який діє на даний час.
Указами Президента України воєнний стан продовжено, діє на теперішній час.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, визначені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-ХІІ (далі - Закон №2011-ХІІ).
Статтею 1 Закону №2011-XII передбачено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі.
Держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів (частина перша статті 9 Закону № 2011-ХІІ).
Відповідно до ч.ч.1-4 ст.9 Закону №2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону. Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Відповідно до ч.2 ст.1-2 Закону №2011-ХІІ у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017р. №704 (далі - Постанова №704) установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Згідно із пунктом 8 Постанови №704 умови грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються цією постановою та іншими актами Кабінету Міністрів України.
Військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування постановлено запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України "Про правовий режим воєнного стану" заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.
Відповідно до абзацу 4 пункту 1 Постанови №168 (в редакції після 19.07.2022 року згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 07.07.2022 №793) відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
Також Постанову №168 (в редакції від 19.07.2022 року) доповнено пунктом 2-1 такого змісту: 2-1. Установити, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.
Відповідно до пункту 17 Порядку №260 на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.
25.03.2022 року для врегулювання питання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022р, Міністром оборони України прийнято рішення від 25.03.2022 року №248/1298 та від 18.04.2022 №248/1529.
В подальшому, питання виплати додаткової винагороди регулюється рішенням Міністра оборони України від 23.06.2022 №912/з/29, чинним на час виникнення та існування спірних правовідносин, згідно з яким документальне підтвердження вказаних вище фактів здійснюється на підставі: бойового наказу (бойового розпорядження); журналу бойових дій (вахтовой, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журналу ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад); рапорту (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань. При цьому відряджені військові підтверджують безпосередню участь у бойових діях або заходах довідкою керівника органу військового управління, штабу угруповання військ (сил), штабу тактичної групи, командира військової частини (установи, навчального закладу), до яких для виконання завдань відряджений військовослужбовець.
Виплата здійснюється на підставі наказів: командирів (начальників) військових частин (військових навчальних закладів, установ, організацій) - особовому складу військової військової частини; керівника вищого органу військового управління - командирам (начальникам) військових частин. При цьому в цих наказах про виплату додаткової винагороди виходячи з розміру 100 000 гривень за місяць обов`язково зазначають підстави для його видання з посиланням на бойовий наказ (бойове розпорядження) тощо. Такі накази за минулий місяць мають бути видані до 5 числа поточного місяця на підставі рапортів командирів підрозділів.
Крім цього, у період дії воєнного стану, до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень також включені військовослужбовців, зокрема, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), - з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.
При цьому підставою для видачі наказу є довідка про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва), в якій має бути зазначено: військове звання, прізвище, ім`я, по батькові, рік народження військовослужбовця, який отримав поранення (контузію, травму, каліцтво), пов`язаного із захистом Батьківщини; інформацію про поранення (контузію, травму, каліцтво) (дату отримання, вид, характер і локацію поранення (контузії, травми, каліцтва)), яка вносяться на підставі медичного висновку спеціаліста; обставини, за яких було отримано поранення (контузію, травму, каліцтво) під час захисту Батьківщини, із зазначенням бойових (спеціальних) завдань, які виконував військовослужбовець під час отримання ним травм (поранення, контузії, каліцтва); підстави видачі Довідки (наказ командира військової частини про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва) військовослужбовцем, виданий на підставі журналу обліку бойових дії, бойового донесення, тощо).
Пунктом 10 розділу XXXIV Положення №260 передбачено, що у період дії воєнного стану до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гри. також включаються військовослужбовці у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних) з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.
З аналізу наведених норм чинного законодавства слідує, що військовослужбовці Збройних Сил за час несення ними військової служби отримують як основне грошове забезпечення, передбачене Постановою №704, а також на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), виплачується й додаткова винагорода, передбачена постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022, яка може становити до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах, при цьому, право на отримання такої додаткової винагороди також мають і військовослужбовці, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), - з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії, а підставою для виплати цієї додаткової винагороди за вказаних обставин слугує довідка про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком 5 до Положення №402, що видається командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини, та видається відповідно до наказу командира військової частини про отримання поранення/травми, контузії, каліцтва військовослужбовцем. Вказана довідка, в свою чергу, є підставою для включення військовослужбовця до наказів командирів (начальників) про виплату такої додаткової винагороди.
З аналізу наведених норм Постанови №168 вбачається встановлення лише дві умови, необхідні для виплати збільшеної до 100 000 гривень винагороди, за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме: - пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини, - факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення.
Тобто, виплата додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, здійснюється особам, які перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, тоді як виплата такої додаткової винагороди особам, які перебувають на лікуванні або у відпустці, здійснюється за умови, якщо така відпустка надана для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.
Військовослужбовець, який дістав поранення (контузію, травму, каліцтво), пов`язане із захистом Батьківщини, за весь час стаціонарного лікування отримує винагороду 100000 грн. При цьому, таку винагороду зберігають за час відпустки після лікування, якщо поранення було важким, а ступінь важкості поранення визначають ВЛК. Під час лікування після поранення (без прив`язки до тяжкого), але обов`язково пов`язаного із захистом Батьківщини, військовослужбовці отримують і грошове забезпечення, і додаткову винагороду 100000 грн. а під час відпустки за станом здоров`я (під час реабілітації) додаткову винагороду 100000грн отримують лише ті військовослужбовці, в кого поранення визнано тяжким за висновком ВЛК.
Розділу І названого Положення передбачено, що військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
Відповідно до п.п. «б» п.6.1 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 року №402 (далі - Положення №402), направлення на медичний огляд проводиться: військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби): прямими начальниками від командира окремої частини, йому рівних та вище, органами управління та підрозділів Військової служби правопорядку Збройних Сил України, прокуратурою, судом, начальниками гарнізонів, штатних ВЛК, військових лікувальних закладів за місцем лікування, військовими комендантами гарнізонів та військовими комісарами.
За приписами з п.21.1 та п.21.2 Положення №402 у разі коли під час медичного огляду військовослужбовців встановлено діагноз, ВЛК встановлює причинний зв`язок захворювання, травми, контузії, каліцтва, поранення. Причинний зв`язок захворювань, поранень, травм, контузій, каліцтв у військовослужбовців, які проходять військову службу, військовозобов`язаних і резервістів, призваних військовими комісаріатами на навчальні (перевірочні) збори, при медичному огляді вирішують позаштатні постійно діючі госпітальні, гарнізонні ВЛК і ЛЛК та за потреби - штатні ВЛК.
Постанови ВЛК приймаються на підставі Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби (далі - Розклад хвороб) (додаток 1), пояснень щодо застосування статей Розкладу хвороб (додаток 2) та таблиць додаткових вимог до стану здоров`я (далі - ТДВ) (додаток 3).
Додатком 1 до Положення №402 затверджено Розклад хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби, статтею 81 якого передбачено назву хвороби, ступінь порушення функції «Стани після проведеного лікування з приводу травм, отруєнь та деяких інших наслідків дії зовнішніх чинників» та вказано контингенти, що проходять медичний огляд за графами розкладу хвороб «Тимчасово непридатні. Потребують лікування, відпустки, звільнення тощо».
Медичний огляд проводиться ВЛК з метою визначення придатності, зокрема, військовослужбовців до військової служби.
Аналіз наведених норм права дає можливість дійти висновку, що придатність за станом здоров`я до військової служби у мирний та воєнний час відноситься до виключної компетенції військово-лікарських комісій.
Відповідно до п.11 ст. 10-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" військовослужбовцю на підставі висновку військово-лікарської комісії надається відпустка для лікування у зв`язку з хворобою або відпустка для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) із збереженням грошового та матеріального забезпечення. Тривалість такої відпустки визначається характером захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва). Відпустка надається без урахування часу, необхідного для проїзду в межах України до місця проведення відпустки та назад, але не більше двох діб в один кінець. Загальний час безперервного перебування військовослужбовця в закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою або у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) не може перевищувати чотирьох місяців підряд (крім випадків, коли законодавством передбачено більш тривалі строки перебування на лікуванні).
Відповідно до п.1.1 гл.1 р.І Положення №402, військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
Пунктом 6.11 гл.6 р.ІІ Положення №402 передбачено, що Постанова ВЛК про потребу військовослужбовця у відпустці за станом здоров`я приймається після закінчення стаціонарного лікування в разі, коли для повного відновлення функції і працездатності необхідний термін - не менше 30 календарних днів. Постанова про потребу у відпустці за станом здоров`я оформлюється довідкою ВЛК, яка підлягає контролю штатною ВЛК (без затвердження).
Постанова ВЛК про потребу у звільненні від виконання службових обов`язків (занять) за станом здоров`я оформлюється довідкою ВЛК, яка затвердженню штатною ВЛК не підлягає.

Згідно з п.6.15 гл.6 р.ІІ Положення №402, відпустка за станом здоров`я надається військовослужбовцю командиром військової частини (закладу), де він проходить службу, на підставі постанови ВЛК. При вибутті військовослужбовця у відпустку за станом здоров`я довідка ВЛК з постановою ВЛК видається йому на руки.

Отже, відпустка за станом здоров`я надається військовослужбовцю командиром військової частини, де він проходить службу, на підставі постанови ВЛК.

При цьому, час безперервного перебування військовослужбовця в закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою або у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) не може перевищувати чотирьох місяців підряд (крім випадків, коли законодавством передбачено більш тривалі строки перебування на лікуванні) та разі перевищення такого строку позивач повинен пройти ВЛК та надати відповідачу відповідний висновок для прийняття відповідачем рішення для подальшого продовження таких виплат.

Тобто, продовження вказаної виплати здійснюється за висновком (постановою) військово-лікарської комісії, та підзаконними нормативно-правовими актами передбачено, що під час надання рекомендацій про потребу у подальшому проходженні стаціонарного лікування військовослужбовцям, які одержали поранення (травму, контузію, каліцтво) під час захисту Батьківщини, одночасно налаються медичні висновки про ступінь важкості поранення для прийняття рішення командирами військових частин цих військовослужбовців щодо надання їм відпустки для лікування після тяжкого поранення та виплати винагороди у розмірі 100 000 гривень за час цієї відпустки.

Разом з тим, суд зазначає, що питання визначення наявності або відсутності певного діагнозу у позивача, а також визначення чи отримане військовослужбовцем поранення є тяжким за результатами медичного обстеження є дискреційними повноваженнями військово-лікарської комісії, а тому суд не вправі перебирати на себе повноваження цього органу, а у випадку незгоди із такими висновками військовослужбовець має право оскаржити їх в адміністративному чи судовому порядку, а в подальшому (у разі внесення змін до відповідних довідок чи постанов ВЛК щодо тяжкості поранення в цілях надання відпустки та виплати додаткової винагороди відповідно до Постанови №168) звертатися із рапортом до командира військової частини щодо виплати додаткової винагороди.

Однак, доказів оскарження рішення військово-лікарських комісій та/або звернення для призначення повторного огляду позивачем не надано, таким чином не використано право на проведення повторного медичного огляду, а лише вказано на наявність хвороби, яким суд в межах розгляду справи не вправі надавати власну оцінку на предмет наявності підстав для визнання тяжкості поранення та наявності причинного зв`язку захворювання позивача з пораненням, після встановленого законом чотирьохмісячного строку безперервного лікування.

Також, суд наголошує на тому, що додаткова винагорода, передбачена Постановою №168, не має регулярного характеру та виплачується на підставі наказів командирів (начальників) за наявності певних умов,.

Водночас, суд зауважує, що саме наказ командира (начальника) позивача у розумінні пункту 1 постанови КМУ № 168 є підставою для здійснення виплати додаткової винагороди. Неприйняття такого наказу унеможливлює проведення спірних виплат.

Суд наголошує, що адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначенимистаттею 2 КАС України.

Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади не допускає надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень.

Виходячи зі змісту положень КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Під дискреційним повноваженням слід розуміти компетенцію суб`єкта владних повноважень на прийняття самостійного рішення в межах, визначених законодавством, та з урахуванням принципу верховенства права.

Зміст компетенції органу виконавчої влади складають його повноваження - певні права та обов`язки органу діяти, вирішуючи коло справ, визначених цією компетенцією. В одних випадках це зміст прав та обов`язків (право діяти чи утримуватися від певних дій). В інших випадках органу виконавчої влади надається свобода діяти на свій розсуд, тобто оцінюючи ситуацію, вибирати один із кількох варіантів дій (або утримуватися від дій) чи один з варіантів можливих рішень.

Враховуючи вищевикладене, з врахуванням дискреційних повноважень відповідача та те, що позивачем не було здійснено звернення до відповідача з відповідним висновком ВЛК після проходження безперервного лікування після чотирьох місяців, суд дійшов висновку про правомірність дій відповідача щодо невиплати позивачу передбаченої п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 збільшеної додаткової винагороди під час звільнення позивача зі служби, тому у суду відсутні підстави для зобов`язання відповідачів нарахувати та виплатити позивачу передбачену п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 збільшену додаткову винагороду за період вересень, жовтень, листопад, грудень 2022 та за весь період служби у 2023 році, у зв`язку чим позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Також, не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині виплати позивачу передбачену п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 збільшену додаткову винагороду за червень 2022 року, оскільки з матеріалів справи вбачається, що така виплата позивачу була виплачена у липні 2022 року.

При цьому, суд враховує, що позивач у період по вересень 2023 року звільнений з військової служби не був, а тому позивачу повинно було виплачуватись грошове забезпечення передбачене для виплати військовослужбовцям, при цьому відповідачем-1 нарахування таких виплат здійснено не було, чим допущено протиправну бездіяльність, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про визнання протиправної такої бездіяльності відповідача-1, щодо не нарахування грошового забезпечення позивача за період служби у 2023 році та зобов`язання здійснити таке нарахування.

Вимоги в частині визначення суми 25978,33 грн, також задоволенню не підлягають, у зв`язку з тим, що вони є передчасними, оскільки відповідачем нарахування такої виплати здійснено не було, а тому у цій частині відсутнє порушене право позивача.

Щодо виплати грошового забезпечення позивачу надбавки за вислугу років, окладу за військове звання та надбавки за особливості проходження служби, суд зазначає наступне.

Згідно п. 1 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Згідно з пунктом 2 розділу I Наказу Міністерства оборони України від 07.06.2018 р. №260 Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.

До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту, премія.

До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту), а також додаткова винагорода на період дії воєнного стану, допомоги.

Грошове забезпечення виплачується: щомісячні основні та додаткові види - в поточному місяці за минулий; одноразові додаткові види - в місяці видання наказу про виплату або в наступному після місяця, в якому наказом оголошено про виплату.

Грошове забезпечення виплачується за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні на підставі наказу командира.

Згідно з положеннями пункту 14 розділу I цього ж Порядку № 260 грошове забезпечення, не виплачене своєчасно або виплачене в меншому, ніж належало, розмірі, виплачується за весь період, протягом якого військовослужбовець мав право на нього.

Відповідно до п. 14 Постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб розраховуються виходячи з розміру 1762,00 гривні та визначаються шляхом множення на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.

Так, відповідачем зазначено, що

Таким чином, оклад за військовим званням ОСОБА_1 мав становити 1762.00 грн. х 0.5 -= 880.00 грн за весь період служби, при цьому військова частина НОМЕР_1 здійснювала нарахування окладу за військовим званням ОСОБА_1 в належному розмірі лише з червня 2022 року. Таким чином сума недоплати склала 1075,00 грн (25 грн за лютий, 350 грн за березень, квітень та травень).

Відповідно до Порядку № 260 07.06.2018 р. військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) щомісячно виплачується надбавка за вислугу років на військовій службі у відсотках посадового окладу (за основною чи тимчасово займаною посадою) з урахуванням окладу за військовим званням у таких розмірах: від 1 до 5 років - 25 відсотків. Для виплати надбавки за вислугу років військовослужбовцям, призваним або прийнятим на військову службу із запасу, зараховуються всі періоди попередньої служби.

ОСОБА_1 проходив строкову військову службу з липня 1993 року по грудень 1994 року, про що свідчить відповідний запис у військовому квитку.

Також, відповідно до наказу військової частини НОМЕР_1 від 27.02.2022 року №2 ОСОБА_1 зараховано до списків особового складу у званні старшина, тобто самим відповідачем підтвердження звання позивача.

Грошовий атестат, виданий військовою частиною НОМЕР_1 містить інформацію про звання ОСОБА_1 «головний сержант» (що відповідає радянському «старшина») та в наказі № 258 від 15.09.2023 року по стройовій частині про виключення зі списків особового складу звання ОСОБА_1 зазначене «головний сержант».

Також, в довідці про обставини травми № 14 від 04.08.2022 р. звання ОСОБА_1 зазначене «старшина»;

Крім того, позивачем надано до суду архівну довідку Міністерства оборони України №220/69/9218 від 16.11.2023 року відповідно до якої ОСОБА_1 виключений зі списків особового складу частини по закінченню строку служби у військовому званні «старшина».

Таким чином, військова частина НОМЕР_1 не заперечувала наявність у ОСОБА_1 військового звання старшина або головний сержант, та підтвердила його своїми фактичними діями. А з огляду на заборону вносити до документів персонального і штатно-посадового обліку зміни і доповнення зі слів військовослужбовців, передбачену п. 17 розділу 2 Наказу Міністерства оборони України від 15.09.2022 № 280 Про затвердження Інструкції з організації обліку особового складу в системі Міністерства оборони України, логічно передбачити, що військова частина НОМЕР_1 мала достатньо документально підтверджених підстав вказувати звання ОСОБА_1 «старшина» та «головний сержант».

З огляду на вказане, твердження військової частини НОМЕР_2 щодо відсутності документального підтвердження присвоєння звання головний сержант ОСОБА_1 є безпідставними.

Таким чином, ОСОБА_1 має право на нарахування та виплату надбавки за вислугу років в розмірі 25% від посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням, тобто (880,00 грн + 3170.00 грн.) х 25 % = 1012,50 грн. з лютого 2022 року по теперішній час.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд дійшов висновку про визнання протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування надбавки за особливості проходження служби в розмірі 3 170,00 гривень на місяць за весь період служби у 2022 році, щодо нарахування окладу за військове звання ОСОБА_1 за період з лютого 2022 року по травень 2022 року включно розмірі 530,00 грн. на місяць та бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування ОСОБА_1 надбавки за вислугу років в розмірі 1 012,50 гривень на місяць за весь період служби починаючи з лютого 2022 року.

З огляду на наведене та зважаючи на те, що завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішення (вчинення дії) суб`єктом владних повноважень, то порушене право позивача у даному випадку підлягає відновленню шляхом прийняття рішення про зобов`язання військової частини НОМЕР_1 здійснити перерахунок ОСОБА_1 надбавку за вислугу років в розмірі 1 012,50 гривень на місяць за весь період службі починаючи з лютого 2022 року, здійснити перерахунок різниці окладу за військове звання ОСОБА_1 за період з лютого 2022 року по травень 2022 року включно з розрахунку 880,00 грн. на місяць та здійснити перерахунок різниці надбавки за особливості проходження служби ОСОБА_1 за період несення служби починаючи з лютого 2022 року з розрахунку 3 263,63 грн. на місяць.

Щодо вимог в частині зобов`язання військової частини НОМЕР_2 виплатити ОСОБА_1 надбавку за вислугу років в розмірі 1 012,50 гривень на місяць за весь період служби починаючи з лютого 2022 року, різницю окладу за військове звання ОСОБА_1 за період з лютого 2022 року по травень 2022 року включно з розрахунку 880,00 грн. на місяць та надбавку за особливості проходження служби ОСОБА_1 за період несення служби починаючи з лютого 2022 року з розрахунку 3 263,63 грн. на місяць, то суд вважає їх передчасними та такими, що наразі не підлягають задоволенню, оскільки виплаті підлягають лише ті суми, які були нараховані, але не виплачені, в даному випадку відсутнє нарахування відповідних сум грошового забезпечення.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а за змістом ст. 90 цього Кодексу суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінюючи усі докази, які були досліджені судом у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 139, 243-246,257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_6 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_7 ), Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування ОСОБА_1 надбавки за вислугу років в розмірі 1 012,50 гривень на місяць за весь період служби починаючи з лютого 2022 року.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок ОСОБА_1 надбавку за вислугу років в розмірі 1 012,50 гривень на місяць за весь період служби починаючи з лютого 2022 року.

Визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування окладу за військове звання ОСОБА_1 за період з лютого 2022 року по травень 2022 року включно розмірі 530,00 грн. на місяць.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок різниці окладу за військове звання ОСОБА_1 за період з лютого 2022 року по травень 2022 року включно з розрахунку 880,00 грн. на місяць.

Визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування надбавки за особливості проходження служби в розмірі 3 170,00 гривень на місяць за весь період служби у 2022 році.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок різниці надбавки за особливості проходження служби ОСОБА_1 за період несення служби починаючи з лютого 2022 року з розрахунку 3 263,63 грн. на місяць.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування грошового забезпечення ОСОБА_1 за весь період служби у 2023 році.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок, та нарахувати ОСОБА_1 грошове забезпечення за весь період служби у 2023 році.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст. ст.295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено 15.12.2023 року.

Суддя М.В. Дєєв