Справа № 280/6280/23
Суддя: Чепурнов Д.В.
Дата ухвалення: 2023-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

05 грудня 2023 року м. Дніпросправа № 280/6280/23
Суддя І інстанції Чернова Ж.М.

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чепурнова Д.В. (доповідач),

суддів: Сафронової С.В., Коршуна А.О.,

розглянувши в порядку письмовому провадженні в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 31 серпня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування індивідуального акту суб`єкта владних повноважень, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ начальника Головного управління Національної поліції в Запорізькій області Лушпієнка М. від 18.05.2022 № 406 "Про застосування дисциплінарного стягнення" в частині звільнення старшого інспектора-чергового чергової частини відділу поліції №1 Мелітопольського РУП ГУНП в Запорізькій області капітана поліції ОСОБА_1 зі служби в поліції;

- визнати протиправним та скасувати наказ начальника Головного управління Національної поліції в Запорізькій області Лушпієнка М. від 23.05.2022 № 535 о/с "По особовому складу" в частині реалізації дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України щодо старшого інспектора-чергового чергової частини відділу поліції №1 Мелітопольського РУП ГУНП в Запорізькій області капітана поліції ОСОБА_1 ;

- поновити ОСОБА_1 на посаді старшого інспектора-чергового чергової частини відділу поліції №1 Мелітопольського РУП ГУНП в Запорізькій області;

- стягнути з Головного управління Національної поліції в Запорізькій області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 24 травня 2022 року до поновлення на роботі.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 31 серпня 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування індивідуального акту суб`єкта владних повноважень, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу залишено без розгляду.

Не погодившись з такою ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просив її скасувати та справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апеляційна скарга обґрунтована помилковістю висновків суду першої інстанції щодо наявності підстав для залишення позовної заяви без розгляду. Скаржник вказує на те, що суд першої інстанції не надано належної оцінки обставинам дотримання строків звернення з позовом до суду.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм процесуального права, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Порядок здійснення судочинства в адміністративних судах визначає КАС України, частиною першою статті 5 якого визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Частина перша статті 118 КАС України визначає, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

Частиною першої статті 122 КАС України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до частини третьою статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Абзацом 2 частини четвертої статті 31 Дисциплінарного статуту Національної поліції України визначено, що у разі застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення у виді звільнення з посади, пониження у спеціальному званні на один ступінь або звільнення зі служби в поліції поліцейський має право оскаржити таке стягнення протягом 15 днів з дня його ознайомлення з наказом по особовому складу про виконання застосованого дисциплінарного стягнення.

Тобто, чинне законодавство, встановленими строками, обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів.

За таких обставин, з огляду на специфіку спору, для звернення позивача з адміністративним позовом про скасування наказів Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, поновлення на службі встановлюються визначені абзацом 2 частини четвертої статті 31 Дисциплінарного статуту Національної поліції України строки.

В той же час суд першої інстанції не врахував такого.

Так, відповідно до ч.3 ст.123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Тобто, конструкція зазначеної норми права вказує на те, що позивач наділений правом зробити заяву про поновлення пропущеного строку, і лише у випадку, якщо підстави для поновлення строку, вказані в такій заяві, судом будуть визнані неповажними або якщо позивач взагалі не звернувся з такою заявою, то суд має право залишити позов без розгляду. У свою чергу, очевидним є те, що реалізувати своє право на звернення з заявою позивач може лише у випадку, якщо він буде обізнаний про те, що судом, після відкриття провадження у справі, вирішується питання щодо дотримання позивачем строків звернення з позовом до суду.

У спірному випадку, позивачем до позовної заяви було додано клопотання про поновлення строку звернення до суду з адміністративним позовом.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 14 серпня 2023 року було відкрито загальне позовне провадження в адміністративній справі 280/6280/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування індивідуального акту суб`єкта владних повноважень, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Тобто, позивач, отримавши копію зазначеної ухвали обґрунтовано розраховував на те, що його клопотання про поновлення строку звернення до суду з адміністративним позовом задоволено судом.

Разом з тим, 30 серпня 2023 року Головним управлінням Національної поліції в Запорізькій області було подано до суду клопотання про залишення позовної заяви ОСОБА_1 без розгляду.

Доказів отримання позивачем такого клопотання матеріали справи не містять.

Натомість, надане Головним управлінням Національної поліції в Запорізькій області повідомлення, як доказ надсилання клопотання про залишення позовної заяви без розгляду позивачу, не доставлено адресату, що підтверджується відстеженням зазначеного у повідомленні трек номеру поштового оператора «Укрпошта».

Однак, 31 серпня 2023 року у підготовчому засіданні було розглянуто і задоволено клопотання Головного управління Національної поліції в Запорізькій області, позовну заяву ОСОБА_1 повернуто без розгляду.

Відтак, судом першої інстанції не було повідомлено позивача про розгляд питання про залишення позову без розгляду, не з`ясовано, чи отримував позивач клопотання про залишення його позовної заяви без розгляду, не було надано часу для подання клопотання про поновлення строку звернення до суду із обґрунтуванням причин, які слугували його пропуску, на противагу клопотанню Головного управління Національної поліції в Запорізькій області.

Зазначені обставини призвели до постановлення судом першої інстанції ухвали про залишення позову без розгляду без дослідження усіх обставин, що мають значення для правильного вирішення цього питання.

З цих підстав суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що оскаржувану ухвалу суду першої інстанції неможливо визнати законною та обґрунтованою, як того вимагає ст.242 КАС України.

При цьому, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне звернути увагу і на таке.

Так, питання стосовно доступу особи до правосуддя неодноразово було предметом судового розгляду Європейського суду з прав людини.

Зокрема, у справі «Bellet v. France» Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

У рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13 січня 2000 року та в рішенні по справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У справі «Іліан проти Туреччини» Європейський суд з прав людини зазначив, що правило встановлення обмежень доступу до суду у зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання слід звертати увагу на обставини справи.

Отже, практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права, свідчить про те, що регулювання строків для подання скарги, безумовно, має на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані. У той же час такі правила в цілому або їх застосування не повинні перешкоджати сторонам використовувати доступні засоби захисту. Європейський суд підкреслює, що оскільки питання стосується принципу юридичної визначеності, це піднімає не лише проблему трактування правових норм у звичайному сенсі, а також і проблему недоцільного формулювання процесуальних вимог, яке може перешкоджати розгляду позову щодо суті, тим самим спричиняючи порушення права на ефективний судовий захист (справа «Мельник проти України» рішення від 28.03.2006 року).

Таким чином, враховуючи наведені позиції Європейського Суду, у кожному конкретному випадку питання щодо дотримання строків звернення до суду, повинно оцінюватися судом враховуючи усі обставини, що призвели до звернення особи із позовом до суду, зокрема, значимості цієї справи для особи, можливості звернення до суду за захистом права у строки, встановлені законом.

У спірному випадку позивач оскаржує своє звільнення зі служби в поліції. Тобто, вказана справа безумовно є значимою для неї, а тому, у разі вирішення питання щодо дотримання строків звернення з позовом до суду, суд має обов`язок ретельно перевірити усі обставини, що призвели до пропуску такого строку, якщо суд прийде до висновку про те, що такі строки були пропущені.

Підсумовуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне оскаржувану ухвалу суду першої інстанції скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.320, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 31 серпня 2023 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

В повному обсязі постанову складено 05 грудня 2023 року.

Головуючий - суддя Д.В. Чепурнов

суддя С.В. Сафронова

суддя А.О. Коршун