Справа № 520/15966/23
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2023-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2023 р. Справа № 520/15966/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Перцової Т.С.,

Суддів: Жигилія С.П. , Русанової В.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.08.2023, головуючий суддя І інстанції: Панов М.М., м. Харків, повний текст складено 17.08.23 по справі № 520/15966/23

за позовом ОСОБА_1

до Харківського квартирно-експлуатаційного управління

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 (далі по тексту позивач, ОСОБА_1 ) звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харкова (далі відповідач, КЕВ м. Харкова), в якому, просила суд:

- визнати протиправною бездіяльність Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харкова щодо подання клопотання до виконавчого комітету Чугуївської міської ради Харківської області про виключення з числа службового квартири АДРЕСА_1 для забезпечення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 постійним житлом;

- зобов`язати Квартирно-експлуатаційний відділ м. Харкова подати до Чугуївської міської ради Харківської області клопотання про виключення з числа службових квартирно-експлуатаційного відділу м. Харкова, квартири АДРЕСА_2 .

В обґрунтування позовних вимог посилалась на протиправну бездіяльність Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харкова в частині неподання клопотання до виконавчого комітету Чугуївської міської ради Харківської області про виключення з числа службового квартири, якою ОСОБА_1 , як військовослужбовця, було забезпечено для тимчасового проживання, що призвело до обмеження позивача в реалізації житлового прав на першочергове забезпечення житлом.

Так, з посиланнями на Порядок забезпечення військовослужбовців і членів їх сімей житловими приміщеннями, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2006 р. № 1081 (далі по тексту Порядок № 1081) та на постанову Ради Міністрів Української РСР «Про службові жилі приміщення» від 4 лютого 1988 р. N 37 (далі по тексту - Постанова № 37) наголосила, що має право на першочергове забезпечення житлом, як військовослужбовець Збройних сил України, учасник антитерористичної операції та безпосередніх бойових дій, ветеран війни, який має вислугу 26 років та перебувала на квартирному обліку в Чугуївському гарнізоні у загальній черзі з 08.06.1999 та у першочерговій черзі з 2020 року.

Наполягала, що виключення житлового приміщення з числа службових проводиться згідно з рішенням виконавчого органу районної, міської, районної у місті ради за клопотанням начальника гарнізону, командира військової частини або квартирно-експлуатаційної організації.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 17.08.2023 у справі № 520/15966/23 адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харкова (вул. Пушкінська, буд. 61, м. Харків, 61024, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково.

Зобов`язано Квартирно-експлуатаційний відділ м. Харкова розглянути питання про включення до списку надання постійного житла згідно пункту 4 Розділу VII Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністра оборони України № 380 від 31.07.2018, квартири АДРЕСА_2 для забезпечення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 постійним житлом, за наслідками розгляду якої ухвалити відповідне рішення з урахуванням висновків суду.

Позивач, не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, порушення норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права, просила суд апеляційної інстанції рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28.08.2023 по справі № 520/15966/23 за позовом ОСОБА_1 до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харкова про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії скасувати та ухвалити нове рішення, яким повністю задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 .

Апеляційна скарга мотивована твердженнями про неврахування судом першої інстанції відсутності доказів на підтвердження обґрунтованості відмови відповідача у поданні клопотання до Чугуївської міської ради Харківської області про розгляд питання про виключення житла з числа службового, оскільки всі необхідні документи для цього, зокрема позитивне рішення житлової комісії військової частини та наказ командира військової частини наявні в матеріалах справи.

Крім того, з посиланням на висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 02.11.2020 у справі № 640/10473/19, від 03.02.2021 у справі № 636/1480/19, від 04.03.2020 у справі № 636/1514/19, від 18.02.2021 у справі № 636/3680/19 та від 15.07.2020 у справі № 636/1527/19, вважала необґрунтованим рішення суду щодо необхідності дотримання черговості при вирішенні питання щодо виключення житла з числа службового та забезпечення ним для постійного проживання, оскільки позивач вже забезпечена житлом для тимчасового проживання в порядку черговості, що не є спірним у даній справі.

Відповідач, правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі за текстом КАС України) суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Згідно з частиною четвертою статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, старшим сержантом, старша медична сестра лікувального відділення медичної роти 92 окремої механізованої бригади ОК « ІНФОРМАЦІЯ_2 » Сухопутних військ ЗСУ, учасник антитерористичної операції, ветеран війни учасник бойових дій, що підтверджується копією посвідчення Серії НОМЕР_2 від 01.08.2017, витягом з послужного списку, копією довідки № 4/3572 від 8 вересня 2017 року про безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України.

Позивач перебуває на квартирному обліку в КЕВ м. Харкова, згідно довідки № 5926 т від 7 грудня 2020 року КЕВ м. Харків, але постійного житла не отримала.

З 2009 року сім`я позивача забезпечена службовим житлом за адресою: АДРЕСА_4 , ордер від 11.08.2009 № 015319, службова квартира Квартирно- експлуатаційного відділу м. Харкова, в якій ОСОБА_1 проживає разом з донькою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Ця квартира за клопотанням КЕВ м. Харкова, рішенням виконавчого комітету Чугуївської міської ради Харківської області включена до числа службових КЕВ м. Харків.

Позивач з сім`єю вселилася та зареєструвалася у вище вказаній службовій квартирі, що підтверджується копією довідки від 03.12.2020 № С-18/84-ЦА-1.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на квартирному обліку в Чугуївському гарнізоні у загальній черзі з 08.06.1999.

Позивач звернулася до КЕВ м. Харкова з вимогою надати їй житло для постійного проживання, або подати відповідне клопотання до Чугуївської міської ради, про виключення займаної квартири з числа службових.

Позивачу було відмовлено у наданні житла для постійного проживання, або поданні відповідного клопотання до Чугуївської міської ради, про виключення займаної квартири з числа службових.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги в частині зобов`язання Квартирно-експлуатаційного відділу м.Харкова розглянути питання про включення до списку надання постійного житла згідно пункту 4 Розділу VII Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністра оборони України № 380 від 31.07.2018, квартири АДРЕСА_2 для забезпечення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 постійним житлом, за наслідками розгляду якої ухвалити відповідне рішення, суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог та зазначив, що для надання житла для постійного проживання ОСОБА_1 має достатню вислугу років на військовій службі.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання відповідача подати відповідне клопотання до міської ради, суд першої інстанції, з огляду на норми «Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями», затвердженої наказом Міністерства оборони України 31 липня 2018 року № 380 (далі по тексту Інструкція № 380) дійшов висновку про неможливість підприємством, установою, організацією, яким належить житловий фонд, змінювати статус окремої квартири у разі наявності у працівника відповідного трудового стажу. За висновками суду КЕВ м. Харкова згідно з вимогами Інструкції № 380 на підставі отриманих документів, лише готує список надання житлової площі для постійного проживання, а питання щодо виключення житла з числа службового уповноважена вирішувати виключно Комісія з контролю Міністерства оборони України.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України (рішення суду підлягає перегляду в частині відмови у задоволенні позовних вимог), колегія суддів зазначає наступне.

Згідно із статтею 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Положеннями статті 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону.

Визначення основних засад державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлення єдиної системи їх соціального та правового захисту, гарантування військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливих умов для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулювання відносин у цій галузі здійснює Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (далі по тексту Закон № 2011-ХІІ).

Згідно із статтею 1-2 Закону № 2011-ХІІ військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана з захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Відповідно до статті 2 Закону № 2011-ХІІ, ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах визначених законами України.

Згідно з частиною 1 статті 12 Закону № 2011-ХІІ, держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінету Міністрів України.

Військовослужбовцям, які мають календарну вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення.

Механізм забезпечення житловими приміщеннями військовослужбовців - осіб офіцерського (у тому числі осіб, які проходять військову службу за призовом осіб офіцерського складу), старшинського і сержантського, рядового складу (крім військовослужбовців строкової служби) Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, правоохоронних органів спеціального призначення та Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, розвідувальних органів, посади в яких комплектуються військово-службовцями, у тому числі звільнених в запас або у відставку, що залишилися перебувати на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, у військових частинах, закладах, установах та організаціях (далі - військові частини) після звільнення (далі - військовослужбовці) та членів їх сімей, визначений Порядком № 1081.

Відповідно до частини 1 пункту 3 Порядку № 1081, військовослужбовці, які мають вислугу на військовій службі 20 календарних років і більше та члени їх сімей надається житло для постійного проживання.

Згідно із частиною 3 пункту 3 Порядку № 1081, забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей для постійного проживання провадиться шляхом: надання новозбудованого житла, виключеного з числа службових, вивільненого або придбаного у фізичних чи юридичних осіб, надання кредиту для спорудження (купівлі) житла.

Тобто, законодавством прямо передбачено право військовослужбовців самостійно визначатись, яким способом (шляхом) вони бажають реалізувати своє право на забезпечення житлом для постійного проживання.

Відповідно до частини 2 пункту 11 Порядку № 1081, виключення житлових приміщень з числа службового проводиться згідно з рішенням виконавчого органу районної, міської, районної у місті ради за клопотанням начальника гарнізону, командира військової частини та квартирно-експлуатаційного органу.

Згідно із пунктом 22 Порядку № 1081, облік військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов, ведеться в військових частинах та квартирно-експлуатаційних органах.

Зміст та методику забезпечення жилими приміщеннями військовослужбовців Збройних Сил України (крім військовослужбовців строкової служби), а також осіб, звільнених в запас або відставку, що залишилися перебувати після звільнення з військової служби на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання (далі - військовослужбовці), та членів їх сімей, у тому числі членів сімей військовослужбовців, які загинули (померли), зникли безвісти під час проходження військової служби, що перебувають на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов (далі - члени їх сімей), визначено в Інструкції № 380.

Розділом 7 Інструкції № 380 передбачено порядок та умови виключення квартир з числа службових.

Так, відповідно до пункту 10 розділу 7 Інструкції № 380, військовослужбовці, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, а також особи, звільнені з військової служби за станом здоров`я, віком, у зв`язку з скороченням штатів, інваліди першої чи другої групи, члени сімей військовослужбовців, які загинули (померли) або пропали безвісти під час проходження військової служби, що забезпечені службовими жилими приміщеннями, незалежно від місця його знаходження, мають право на виключення цього житла з числа службового та забезпечення ним для постійного проживання за умови перебування на квартирному обліку.

Конституційний Суд неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, які потребують додаткових гарантій держави, зокрема, гарантії соціального захисту. До них, насамперед, належать громадяни, які відповідно до ст.17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме у Збройних Силах України, органах СБУ, податковій, міліції, прокуратурі, тощо (рішення КСУ від 06.07.1999 № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20.03.2002 № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій, гарантій).

Із урахуванням вищевикладених норм, суд апеляційної інстанції зазначає, що визначальними обставинами - матеріальними підставами для визнання права на виключення житла з числа службового є: перебування позивача на військовій службі, наявність календарної вислуги від 20 років, перебування на квартирному обліку та, до того ж, наявність статусу учасника бойових дій, що надає право на забезпечення постійним житлом, у тому числі і шляхом виключення квартири з числа службових.

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права, викладений у постанові Верховного Суду від 04.03.2020 у справі № 636/1514/19.

Так, судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем Військової частини НОМЕР_3 , старшим сержантом, старшою медичною сестрою лікувального відділення медичної роти 92 окремої механізованої бригади ОК « ІНФОРМАЦІЯ_2 » Сухопутних військ ЗСУ (а.с. 11-12).

Станом на момент звернення до суду першої інстанції, військова вислуга років позивача становила 26 років.

Згідно із посвідченням серії НОМЕР_2 (а.с. 9) ОСОБА_1 є ветераном війни-учасником бойових дій та має право на пільги, встановлені законодавством.

Згідно із довідкою від 07.12.2020 № 5926 (а.с. 9), позивач перебуває на квартирному обліку в Чугуївському гарнізоні у загальній черзі з 08.06.1999.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що відповідно до витягу з протоколу № 1 засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_3 від 29.01.2020, який був затверджений наказом Міністерства оборони України від 01.02.2021 № 186, були внесені зміни до квартирної справи позивача та ОСОБА_1 зараховано на першочергову чергу, як учасника бойових дій (а.с. 8,10).

Отже, колегія суддів вважає, що наявні усі, визначені пунктом 10 Інструкції № 380, умови для реалізації права на виключення житла, яке займає позивач, з числа службового та забезпечення ним для постійного проживання у встановленому порядку.

Відповідно до абзацу 2 пункту 10 розділу 7 Інструкції № 380, виключення квартир з числа службових для забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей здійснюється на підставі клопотання КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району за встановленим порядком.

Суд апеляційної інстанції наголошує, що за наявності умов, визначених пунктом 10 Інструкції № 380, виключення житла зі службового здійснюється в порядку, визначеному пунктами 3-7 розділу 7 Інструкції № 380.

Так, пунктами 3-7 Інструкції № 380 передбачено, що для прийняття рішення про надання житлових приміщень для постійного проживання житлова комісія військової частини (об`єднана житлова комісія) розглядає документи облікових справ військовослужбовців.

Після розгляду документів облікової справи житлова комісія військової частини (об`єднана житлова комісія) приймає рішення про надання житлового приміщення для постійного проживання.

Затверджений командиром військової частини протокол засідання житлової комісії військової частини (об`єднаної житлової комісії) разом з обліковою справою направляється військовою частиною до КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району, що є підставою для видання наказу командира військової частини про надання військовослужбовцю житлового приміщення для постійного проживання.

На підставі отриманих документів КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району готує список надання житлової площі для постійного проживання (далі - Список надання постійного житла) (додаток 23).

Список надання постійного житла, підписаний начальником КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району, з обліковою справою військовослужбовця, витягом із наказу командира військової частини про надання військовослужбовцю жилого приміщення для постійного проживання, копією протоколу засідання житлової комісії військової частини (об`єднаної житлової комісії) направляється до ГКЕУ для узагальнення та внесення на розгляд Комісії з контролю.

Для розгляду Списку надання постійного житла Комісією з контролю на її засідання можуть запрошуватися голови житлових комісій військових частин (об`єднаних житлових комісій).

За результатами розгляду Списку надання постійного житла Комісія з контролю приймає рішення окремо щодо кожного військовослужбовця про:

погодження надання постійного житла;

відмову в погодженні надання постійного житла із зазначенням причини такої відмови.

Рішення Комісії з контролю оформлюється протоколом.

У разі прийняття Комісією з контролю рішення щодо відмови в погодженні надання постійного житла воно підлягає новому розподілу у встановленому цією Інструкцією порядку протягом одного місяця та є підставою для скасування наказу командира військової частини про надання військовослужбовцю житлового приміщення для постійного проживання.

Рішення Комісії з контролю є обов`язковим для виконання КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району, військовими комісаріатами та військовими частинами.

ГКЕУ на підставі рішення Комісії з контролю готує Список надання постійного житла у Збройних Силах України, що подається на затвердження заступнику Міністра оборони України (згідно з розподілом обов`язків).

Затверджений Список надання постійного житла у Збройних Силах України є підставою для оформлення протягом десяти робочих днів КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району та подання до виконавчих органів районної, міської, районної у місті ради документів для видачі ордеру на постійну житлову площу, який є єдиною підставою для вселення в надане житлове приміщення.

До виконавчих органів районної, міської, районної у місті ради КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району надає облікову справу військовослужбовця разом з витягом із Списку надання постійного житла у Збройних Силах України, копію протоколу житлової комісії військової частини (об`єднаної житлової комісії), витяг із наказу командира військової частини про надання військовослужбовцю житлового приміщення для постійного проживання.

З аналізу наведених вище положень вбачається чітка процедура, дотримання якої є обов`язковим, зокрема, надсиланню клопотання квартирно-експлуатаційним органом передує розгляд спеціальною житловою Комісією військової частини, в якій несе службу військовослужбовець, питання щодо погодження зняття статусу «службової» з житлового приміщення, яке займає позивач.

Крім того, пунктом 11 Порядку № 1081 передбачено, що виключення житлового приміщення з числа службового проводиться згідно з рішенням виконавчого органу районної, міської, районної у місті ради за клопотанням начальника гарнізону, командира військової частини та квартирно-експлуатаційного органу.

З вищенаведеного правового регулювання, слід дійти висновку, що для дотримання всіх необхідних етапів зняття із житла статусу «службового» за заявою військовослужбовця, необхідним є наявність не тільки клопотання КЕВ м. Харків, а й клопотання начальника гарнізону та командира військової частини.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції, дослідивши матеріали справи, встановив, що ОСОБА_1 в обґрунтування позовних вимог не надано доказів на підтвердження прийняття житловою комісією ВЧ НОМЕР_3 рішення про погодження зняття статусу «службової» з житлового приміщення, яке займає позивач, а також відповідного наказу командира ВЧ НОМЕР_3 .

Твердження позивача, що для ініціювання розгляду спірного питання Чугуївською міською радою Харківської області достатньо лише клопотання КЕВ м. Харкова є помилковим та таким, що не узгоджується з вищевказаними нормами Порядку № 1081 та Інструкції № 380.

Отже, позивачем не дотримано встановленої процедури розгляду питання про погодження зняття статусу «службової» з житлового приміщення.

Колегія суддів зауважує, що у спірних правовідносинах, враховуючи відсутність в матеріалах справи таких документів, як клопотання начальника гарнізону та командира військової частини, зобов`язання КЕВ м. Харків направити до Чугуївської міської ради Харківської області клопотання, жодним чином не призведе до правового результату, на який очікує позивач.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Також, позивач в апеляційній скарзі наполягає, що відповідачем не надано доказів на підтвердження обґрунтованості відмови у поданні клопотання за заявою військовослужбовця про розгляд питання про виключення житла з числа службового за наявності позитивного рішення житлової комісії військової частини та наказу командира військової частини. Разом з цим, вказані документи відсутні в матеріалах справи.

Фактично позивачем не доведено існування у спірних правовідносинах позитивного рішення житлової комісії військової частини та наказу командира військової частини.

Суд апеляційної інстанції акцентує увагу, що витяг з протоколу № 1 засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_3 від 29.01.2020, який був затверджений наказом Міністерства оборони України від 01.02.2021 № 186, про внесення змін до квартирної справи позивача та зарахування ОСОБА_1 на першочергову чергу як учасника бойових дій, не є документами, які підтверджують погодження зняття статусу «службового» зі спірної квартири, як помилково вважає позивач.

Відтак, з огляду на встановлені у справі обставини, у колегії суддів відсутні підстави для задоволення позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання КЕВ м. Харкова подати до Чугуївської міської ради Харківської області клопотання про виключення з числа службових квартирно-експлуатаційного відділу м. Харкова, квартири АДРЕСА_2 , оскільки питання щодо погодження чи не погодження зняття статусу «службової» з житлового приміщення житловою комісією військової частини не приймалось.

Колегія суддів наголошує, що відсутність будь-якого рішення з боку житлової комісії військової частини, в якій несе службу позивач, свідчить про передчасність позовної вимоги щодо зобов`язання КЕВ м. Харків направити спірне клопотання.

Колегія суддів не приймає посилання ОСОБА_1 на неврахування судом першої інстанції правових висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 02.11.2020 у справі № 640/10473/19, від 03.02.2021 у справі № 636/1480/19, від 04.03.2020 у справі № 636/1514/19, від 18.02.2021 у справі № 636/3680/19 та від 15.07.2020 у справі № 636/1527/19, оскільки спірні правовідносини у порівнюваних справах виникли за інших фактичних обставин, зокрема, питання щодо погодження зняття статусу «службового» зі спірних квартир вже були вирішені відповідними житловими комісіями ВЧ у порядку Інструкції № 380, що не мало місця у спірних правовідносинах.

Варто зазначити, що у постанові від 04.03.2020 у справі № 636/1514/19 Верховний Суд вважав обґрунтованими висновки судів попередніх інстанції щодо ненадання квартирно-експлуатаційним відділом м. Харкова доказів на підтвердження обґрунтованості відмови у поданні клопотання за заявою військовослужбовця про розгляд питання про виключення житла з числа службового при наявності клопотання командира військової частини з цього приводу. Однак у даній справі таких обставин не встановлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог у вищевказаній частині, суд першої інстанції фактично виходив з того, що питання надання житла для постійного проживання має вирішуватись Комісією з контролю Міністерства оборони України. Однак, у даній справі позивач не оскаржує рішення про відмову у наданні житла для постійного проживання, а оскаржує бездіяльність КЕВ щодо направлення клопотання до міської ради про зняття статусу «службового» зі спірної квартири, що за вищенаведеними нормами права та висновками суду апеляційної інстанції входить до повноважень відповідача, натомість, може бути реалізовано лише за умови дотримання встановленого законом порядку.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 315 КАС України суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Підставами для зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи (частина перша статті 317 КАС України). Зміна судового рішення може полягати, зокрема, у доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини (частина четверта статті 317 КАС України).

З огляду на вищевказане, враховуючи, суд першої інстанції неповно з`ясував обставини у справі, рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.08.2023 у справі № 520/15966/23 слід змінити з підстав та мотивів відмови у задоволенні позовних вимог, виклавши мотивувальну частину рішення в редакції цієї постанови.

Керуючись ч. 4 ст. 229, ч. 4 ст. 241, ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.08.2023 по справі № 520/15966/23 - змінити з підстав та мотивів відмови у задоволенні позовних вимог, виклавши мотивувальну частину рішення в редакції цієї постанови.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Т.С. Перцова
Судді С.П. Жигилій В.Б. Русанова