Справа № 520/12341/23
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2023-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2023 р. Справа № 520/12341/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Калиновського В.А.,

Суддів: Мінаєвої О.М. , Кононенко З.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДМС України в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.08.2023, головуючий суддя І інстанції: Волошин Д.А., м. Харків, по справі № 520/12341/23

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДМС України в Харківській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправною відмову Головного управління Державної міграційної служби України у Харківській області, оформлену листом №6301.6.2.-8175/63.3-23 від 05.05.2023 у прийнятті у нього декларації про відмову від іноземного громадянства;

- зобов`язати Головне управління Державної міграційної служби України у Харківській області розглянути його звернення від 18.04.2023 щодо прийняття декларації про відмову від іноземного громадянства, з урахуванням правової оцінки наданої судом у рішенні, та прийняти відповідне рішення.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 04.08.2023 задоволено позов.

Визнано протиправною відмову Головного управління Державної міграційної служби України у Харківській області, оформлену листом №6301.6.2.-8175/63.3-23 від 05.05.2023 у прийнятті у ОСОБА_1 декларації про відмову від іноземного громадянства.

Зобов`язано Головне управління Державної міграційної служби України у Харківській області розглянути звернення ОСОБА_1 від 18.04.2023 щодо прийняття декларації про відмову від іноземного громадянства, з урахуванням висновків суду, та прийняти відповідне рішення.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної міграційної служби України у Харківській області судові витрати зі сплати судового збору в сумі 858,88 грн. та витрати на правничу допомогу в сумі 3500,00 грн., разом 4358,88 грн.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті рішення, норм матеріального та процесуального права, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі. Апеляційна скарга мотивована правомірністю та обґрунтованістю рішення ГУ ДМС України в Харківській області про повернення декларації про відмову від іноземного громадянства ОСОБА_1 , з огляду на те, що останнім на виконання вимог абз. 12 ст. 1 Закону України «Про громадянство України» не було надано до відповідача документ про припинення іноземного громадянства, виданий уповноваженим органом рф. При цьому, апелянт зауважує, що позивач не позбавлений права звертатися до консульських установ країни свого походження для продовження процедури виходу з громадянства рф. Однак, ОСОБА_1 жодних заходів для цього не вживає. Хоча саме на особу заявника покладається обов`язок припинити іноземне громадянство та подати відповідний документ.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, справа розглядається в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що позивач є громадянином Російської Федерації та рішенням ГУДМС України в Харківській області від 19.05.2021 позивач набув громадянство України за територіальним походженням на підставі ч. 1 ст. 8 Закону України «Про громадянство України», отримав тимчасове посвідчення громадянина України №ОТ031448 та зобов`язався протягом двох років припинити громадянство з Російською Федерацією як це передбачено Законом України «Про громадянство України».

ОСОБА_1 звернувся до Генерального консульства Російської Федерації у м. Харкові з заявою про вихід із громадянства Російської Федерації, що підтверджується довідкою від 14.02.2022, але відповіді у встановлені законодавством строки не отримав.

На свій електронний запит до Генерального консульства російської федерації у м. Харкові від 31.03.2023 МЗС РФ надано відповідь №9419/кд-гр від 10.04.2023, в якій зазначено, що у зв`язку з припиненням діяльності російських установ в Україні його звернення не спрямовувалось для погодження до уповноважених органів та відповідне рішення не приймалось.

Позивач 18.04.2023 подав до ГУ ДМС у Харківській області декларацію про відмову від іноземного громадянства Російської Федерації у зв`язку з існуванням незалежних від нього причин неотримання документа про припинення іноземного громадянства російської федерації.

Листом Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області №6301.6.2.-8175/63.3-23 від 05.05.2023 позивачу повернуто декларацію про відмову від іноземного громадянства без розгляду у зв`язку з відсутністю законодавчих підстав для її подання.

Вважаючи вказану відмову відповідача протиправною, ОСОБА_2 звернулася до суду з цим позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з протиправності відмови відповідача у прийнятті у позивача декларації про відмову від іноземного громадянства, замість документа про припинення громадянства Російської Федерації. У зв`язку з чим, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для зобов`язання відповідача повторно розглянути звернення позивача щодо прийому у нього декларації про відмову від іноземного громадянства замість документа про припинення громадянства Російської Федерації, із врахуванням висновків суду.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб, визначено Законом України «Про громадянство України» від 18 січня 2001 року №2235-III (далі - Закон №2235-III в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно з частиною 1 статті 1 Закону №2235-III, громадянство України - це правовий зв`язок між фізичною особою і Україною, що знаходить свій вияв у їх взаємних правах та обов`язках; громадянин України - це особа, яка набула громадянство України в порядку, передбаченому законами України та міжнародними договорами України.

Положенням статті 6 Закону №2235-III закріплено підстави набуття громадянства України, зокрема, згідно з пунктом 2 частини 1 вказаної статті громадянство України набувається за територіальним походженням.

Відповідно до частини 1 статті 8 Закону №2235-ІІІ, особа (іноземець або особа без громадянства), яка сама чи хоча б один із її батьків або її дід чи баба, прадід чи прабаба, або її рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або яка сама чи хоча б один із її батьків або її дід чи баба, прадід чи прабаба, або її рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), а також її неповнолітні діти мають право на набуття громадянства України за територіальним походженням.

Згідно з частиною 5 статті 8 Закону №2235-III, іноземці, які подали зобов`язання припинити іноземне громадянство, повинні подати документ про це, виданий уповноваженим органом відповідної держави, до уповноваженого органу України протягом двох років з моменту реєстрації їх громадянами України. Якщо іноземці, маючи всі передбачені законодавством цієї держави підстави для отримання такого документа, з незалежних від них причин не можуть отримати його, вони подають декларацію про відмову від іноземного громадянства.

При цьому, відповідно до частини 1 статті 1 Закону №2235-III, зобов`язання припинити іноземне громадянство - це письмово оформлена заява іноземця про те, що в разі набуття громадянства України він припинить громадянство (підданство) іншої держави або громадянства (підданства) інших держав і протягом двох років з моменту набуття ним громадянства України подасть документ про припинення громадянства (підданства) іншої держави або громадянств (підданств) інших держав до органу, що видав йому тимчасове посвідчення громадянина України.

Згідно з частиною 8 статті 8 Закону №2235-III, особа, яка набула громадянство України і подала декларацію про відмову від іноземного громадянства, зобов`язується повернути паспорт іноземної держави до уповноважених органів цієї держави. Вимога про взяття зобов`язання повернути паспорт іноземної держави не поширюється на осіб, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні.

Частиною 1 статті 1 Закону №2235-III передбачено, що декларацією про відмову від іноземного громадянства є документ, у якому іноземець, який узяв зобов`язання припинити іноземне громадянство і в якого існують незалежні від нього причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства (підданства) або іноземних громадянств (підданств), засвідчує свою відмову від громадянства (підданства) іншої держави або громадянств (підданств) інших держав.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону №2235-III, іноземець або особа без громадянства можуть бути за їх клопотаннями прийняті до громадянства України.

За приписами пункту 2 частини 2 статті 9 Закону №2235-III, однією з умов прийняття до громадянства України, зокрема, є подання декларації про відсутність іноземного громадянства (для осіб без громадянства) або зобов`язання припинити іноземне громадянство (для іноземців).

Іноземці, які подали зобов`язання припинити іноземне громадянство, повинні подати документ про це, виданий уповноваженим органом відповідної держави, до уповноваженого органу України протягом двох років з моменту прийняття їх до громадянства України. Якщо іноземці, маючи всі передбачені законодавством цієї держави підстави для отримання такого документа, з незалежних від них причин не можуть отримати його, вони подають декларацію про відмову від іноземного громадянства.

Незалежною від особи причиною неотримання документа про припинення іноземного громадянства - є невидача особі, в якої уповноважені органи держави її громадянства (підданства) прийняли клопотання про припинення іноземного громадянства (підданства), документа про припинення громадянства (підданства) у встановлений законодавством іноземної держави термін (за винятком випадків, коли особі було відмовлено у припиненні громадянства (підданства) чи протягом двох років від дня подання клопотання, якщо термін не встановлено, або відсутність у законодавстві іноземної держави процедури припинення її громадянства за ініціативою особи чи якщо така процедура не здійснюється або вартість оформлення припинення іноземного громадянства (підданства) перевищує половину розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом в Україні на момент, коли особа набула громадянство України (частина 1 статті 1 Закону №2235-III).

Указом Президента України від 27.03.2001 №215 затверджено Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень (надалі - Порядок).

Зазначений Порядок визначає перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедуру подання цих документів та провадження за ними, виконання прийнятих рішень з питань громадянства України.

Відповідно до статті 19 Федерального Закону «Про громадянство російської федерації» (далі Закон), вихід з громадянства російської федерації особи, яка проживає на території російської федерації, здійснюється на підставі добровільного волевиявлення такої особи в загальному порядку, за винятком випадків, передбачених статтею 20 цього Федерального закону. Вихід з громадянства російської федерації особи, яка проживає на території іноземної держави, здійснюється на підставі добровільного волевиявлення такої особи у спрощеному порядку, за винятком випадків, передбачених статтею 20 цього Федерального закону.

Статтею 32 вказаного Закону встановлено, що, заява з питань громадянства російської федерації подається за місцем проживання заявника: a) особою, яка проживає на території російської федерації, - до територіального органу федерального органу виконавчої влади у сфері внутрішніх справ; б) особою, яка проживає за межами російської федерації і не має місця проживання на території російської федерації, - дипломатичного представництва або консульської установи російської федерації, що знаходяться за межами російської федерації.

Відповідно до статті 35 Закону, розгляд заяви стосовно громадянства російської федерації, поданої особою, зазначеною в пункті б частини 1 статті 32 Закону, та прийняття рішення про прийняття до громадянства російської федерації чи про вихід з громадянства російської федерації в спрощеному порядку здійснюється в строк до шести місяців з дня подання заяви і всіх необхідних документів, оформлених належним чином.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідно до рішення ГУ ДМС України у Харківській області від 19.05.2021, ОСОБА_1 набув громадянства України на підставі ч. 1 ст. 8 Закону України «Про громадянство України», що підтверджується довідкою №14252 від 18.06.2021.

На підставі вказаної довідки позивачу видано тимчасове посвідчення громадянина України № ОТ031448 від 05.07.2021 строком дії до 19.05.2023.

У зв`язку із набуттям громадянства України позивачем подано зобов`язання про припинення громадянства російської федерації до 19.05.2023, на виконання якого він 14.02.2022 подав до Генерального консульства рф у Харкові документи для виходу з громадянства рф та сплатив консульський збір у встановленому розмірі, що підтверджується довідкою Генерального консульства російської федерації у Харкові від 14.02.2021 про реєстрацію заяви позивача.

Однак, у визначений наведеними вище нормами законодавства рф термін (протягом шести місяців, тобто до 15.08.2022) уповноваженим органом рф не було прийнято рішення по заяві позивача про його вихід із громадянства рф.

Доказів зворотнього матеріали справи не містять.

При цьому, позивачем додано до матеріалів справи лист Міністерства закордонних справ рф № 9419/кд-гр від 10.04.2023, в якому ОСОБА_1 повідомлено, що питання стосовно його виходу з громадянства рф не було направлено в установленому порядку для міжвідомчого узгодження з МВС росії і ФСБ росії через припинення діяльності російських закордонних установ в Україні і відповідне рішення не було ухвалене. Роз`яснено, що за наявності у позивача документа, що підтверджує дозвіл на проживання в іноземній державі, він може звернутися з питання виходу з російського громадянства до дипломатичного представництва чи консульської установи рф у третій державі.

Колегія суддів зауважує, що загальновідомими є обставини про те, що Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який триває і на сьогодні на підставі відповідних Укразів Президента України. Функціонування дипломатичних та консульських установ держави-агресора на території України не здійснюється.

З наведеного слідує, що неприйняття Генеральним консульством рф у Харкові рішення щодо припинення громадянства рф ОСОБА_1 пов`язане саме з призупиненням діяльності російських закордонних установ в Україні, жодних застережень щодо можливої підстави для відмови у виході з громадянства російської федерації чи скасування такої процедури лист МЗС рф № 9419/кд-гр від 10.04.2023 не містить.

Колегія суддів враховує, що консульські установи країни агресора, що розміщені на території України, станом на сьогодні закриті та не функціонують, що унеможливлюють отримання документа про припинення громадянства.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що неотримання ОСОБА_1 документа про припинення громадянства російської федерації відбулося з незалежних від неї причин.

Варто зауважити, що, відповідно до частини 5 статті 8 Закону №2235-III, невидача особі, в якої уповноважені органи держави її громадянства (підданства) прийняли клопотання про припинення іноземного громадянства (підданства), документа про припинення громадянства (підданства) у встановлений законодавством іноземної держави термін (у даному випадку 6 місяців) є прямо встановленою підставою для подання декларації про відмову від іноземного громадянства (пункт 2 частини 2 статті 9 Закону №2235-III).

У зв`язку з чим, колегія суддів вважає, що позивач має право на подання декларації про відмову від іноземного громадянства, а тому дії відповідача щодо повернення декларації ОСОБА_1 про відмову від іноземного громадянства, оформлені листом №6301.6.2.-8175/63.3-23 від 05.05.2023 , слід визнати протиправними.

Обираючи належний спосіб захисту порушеного права позивача, колегія суддів враховує, що ГУ ДМС України в Харківській області, вирішуючи питання щодо прийняття декларації позивача, в листі від 05.05.2023 обмежилося лише роз`ясненнями норм законодавства щодо процедури припинення іноземного громадянства, не прийняло декларацію та не надало мотивованої відмови позивачу в прийнятті такої декларації.

Тобто, відповідач не розглянув по суті звернення позивача, не надав жодної оцінки підставам подачі нею декларації та протиправно зобов`язав її подати документ, неможливість отримання якого по суті і стала підставою для подачі такої декларації. Тобто, відповідачем фактично не прийнято жодного рішення за результатами розгляду декларації ОСОБА_1 .

Адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного владними суб`єктами, і вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права.

При обранні способу захисту прав позивача у даному випадку суд враховує приписи статті 245 КАС України та зазначає наступне.

У разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками розгляду звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому суб`єктом звернення дотримано усіх визначених законом умов, то суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення.

Якщо ж таким суб`єктом на момент прийняття рішення не перевірено дотримання суб`єктом звернення усіх визначених законом умов або при прийнятті такого рішення суб`єкт дійсно має дискреційні повноваження, то суд повинен зобов`язати суб`єкта владних повноважень до прийняття рішення з урахуванням оцінки суду.

Отже, критеріями, які впливають на обрання судом способу захисту прав особи в межах вимог про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, є встановлення судом додержання суб`єктом звернення усіх передбачених законом умов для отримання позитивного результату та наявність у суб`єкта владних повноважень права діяти при прийнятті рішення на власний розсуд.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 22.12.2018 у справі №804/1469/17 та від 10.04.2019 у справі №826/11251/18.

Колегія суддів зазначає, що в даній справі відсутні докази, які б свідчили про відсутність можливості у суб`єкта владних повноважень прийняти обґрунтоване та законне рішення у формі, передбаченій чинним законодавством, з урахуванням позиції суду.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що належним способом відновлення порушеного права позивача, з урахуванням наявності у відповідача дискреційних повноважень, в даному випадку буде зобов`язання ГУ ДМС України у Харківській області повторно розглянути декларацію ОСОБА_1 від 18.04.2023 про відмову від громадянства російської федерації, з урахуванням висновків суду та прийняти відповідне рішення.

Таким чином, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи, що колегія суддів не змінює судове рішення та не ухвалює нове, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДМС України в Харківській області - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.08.2023 по справі № 520/12341/23 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя В.А. Калиновський
Судді О.М. Мінаєва З.О. Кононенко