Справа № 460/3513/23
Суддя: Д.Є. Махаринець
Дата ухвалення: 2023-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

13 грудня 2023 року м. Рівне №460/3513/23

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Махаринця Д.Є., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доГоловне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області
про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 (далі позивач) звернулася з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі відповідач) про визнання незаконним та скасування рішення про відмову у призначенні пенсії від 21.11.2022 №16, зобов`язання призначити пенсію на пільгових умовах за списком №2 згідно п. «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з урахуванням пільгового страхового стажу роботи з 02.07.1987 по 27.02.2003.

Позов обґрунтовано тим, що відмова відповідача призначити пенсію на пільгових умовах є протиправною та такою, що порушує її конституційні права та гарантії на належний соціальний захист.

Ухвалою суду від 20.02.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

21.03.2023 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. В обґрунтування заперечень вказано, що до Списку №2 не віднесено посаду швачки, яку у спірний період займала позивач. Таким чином, період роботи позивача на посаді швачки з 01.11.1997 по 27.02.2003 не підлягає зарахуванню до пільгового стажу з підстав відсутності доказів на підтвердження шкідливих умов праці у підприємстві «Сіверянка» та проведення атестації робочого місця за вказаний період та як наслідок, спірне рішення про відмову у призначенні пенсії є правомірним.

03.04.2023 від позивача надійшла відповідь на відзив, за змістом якої доводи відповідача є необґрунтованими та безпідставними, а позов таким, що підлягає задоволенню.

З`ясувавши доводи та аргументи сторін, на яких ґрунтуються їх вимоги та заперечення, перевіривши їх дослідженими доказами, оцінивши їх у сукупності на підставі чинного законодавства, суд встановив наступне.

16.02.2022 позивач звернулася до управління Пенсійного фонду з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2.

23.02.2022 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області прийнято рішення №16 про відмову у призначенні пенсії.

У цьому рішенні вказано, що вік заявника становить 57 років 17 днів, страховий стаж 29 років 7 місяців 2 дні. Пільговий стаж на роботах з шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 відсутній. За доданими документами до страхового стажу не зараховано період роботи з 02.07.1987 по 27.02.2003 згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 18.03.1985, оскільки на печатці відсутня назва організації після перейменування, що суперечить вимогам Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників та не відповідає даним згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу. До пільгового стажу роботи за Списком №2 не зараховано жодного періоду роботи, оскільки відсутні пільгові довідки встановленого зразка, копії наказів про атестацію робочих місць та відомості по спеціальному стажу згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу.

Не погоджуючись з цим рішенням, позивач звернулася до Чернігівського окружного адміністративного суду із позовом за захистом своїх прав.

Рішенням Чернігівського адміністративного суду від 10.08.2022 у справі №620/4142/22, яке набрало законної сили 31.10.2022, визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, викладену в рішенні від 23.02.2022 №16, щодо не зарахування до страхового стажу ОСОБА_2 період роботи з 02.07.1987 по 27.02.2003, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області зарахувати ОСОБА_2 до страхового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, період роботи з 02.07.1987 по 27.02.2003, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області повторно розглянути заяву ОСОБА_2 від 16.02.2022 про призначення пенсії та прийняти відповідне рішення за результатами такого розгляду, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні. В іншій частині позову відмовлено.

Ухвалою Чернігівського адміністративного суду від 11.08.2022 внесено виправлення в резолютивну частину рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 10.08.2022 у справі №620/4142/22 шляхом зазначення відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області.

Частиною 4 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

На звернення позивача щодо виконання вказаного вище судового рішення відповідач листом від 12.01.2023 №1358-29977/У-02/8-1700/23 повідомив про те, що на виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 10.08.2022 у справі №620/4142/22 Головним управління Пенсійного фонду України в Рівненській області повторно розглянуто заяву про призначення пенсії. За результатами повторного розгляду 21.11.2022 управлінням прийнято рішення №16 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за заявою від 16.02.2022, оскільки документів про підтвердження пільгового стажу не надано. Враховуючи викладене, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області рішення у справі №620/4142/22 виконано в межах повноважень в установленому чинним законодавством порядку.

На переконання позивача, їй протиправно не призначено пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2, тому вона звернулася до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та вирішуючи спір по суті, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Умови і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які мають пільгових характер роботи, визначаються Законом України від 05.11.1991 №1788-XIІ «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-XII) та Законом України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV).

Закон України №1058-IV розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Відповідно до пункту 2 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-ІV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди, особам зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Відповідно до частини 1 статті 114 Закону №1058-ІV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

При цьому, у пункті 2 частини 2 статті 114 Закону №1058-ІV закріплено, що працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи; жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи (абз.24 п.2 ч.2 ст.114 Закону №1058-ІV).

Відповідно до п.«б» ст.13 Закону №1788-ХІІ на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Згідно з п. «б» ч.2 ст.100 Закону №1788-ХІІ особам, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, пенсії за віком призначаються на таких умовах: особам, які не мають повного стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, вік, необхідний для призначення пенсії відповідно до статті 12 знижується пропорційно наявному стажу в порядку, передбаченому статтями 13-14 цього Закону, виходячи з вимог цього стажу, встановлених раніше діючим законодавством.

Працівникам, які не мають стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»: жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи (абз.24 п. "б" ст. 13 Закону №1788-ХІІ).

Відповідно до статті 62 Закону №1788-ХІІ, пункту 1.1 розділу 1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.1993 № 58, пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок № 637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Крім того, пункт 1 Порядку № 637 передбачає, що за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, а також архівними установами.

Згідно з пунктом 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Аналіз наведених норм права свідчить про те, що законодавством України встановлено пріоритетність записів у трудовій книжці перед відомостями у первинних документах. А порядок підтвердження трудового стажу, передбачений у пунктах 1, 20 Порядку №637 є обов`язковим в разі відсутності трудової знижки або відповідних відомостей в ній про роботу.

Аналогічні правові висновки зазначив Верховний Суд у постановах від 04.02.2021 у справі № 439/905/17 та від 09.06.2021 у справі № 488/3973/13-а.

Відповідно до записів у трудовій книжці НОМЕР_1 позивач з 02.07.1987 по 27.02.2003 працювала оператором швейного обладнання та швеєю в Чернігівській фабриці гумотехнічних виробів, яку було перейменовано на Чернігівську швейну фабрику «Сіверянка», ПАТ «ВТФ «Сіверянка».

Суд зазначає, що відповідні записи завірені чітким відтиском печатки вказаних підприємств та не містять ні виправлень, ні інших помарок, які б давали підстави сумніватись у його правдивості.

Робота позивача за професією (посадою), що включена до Списку №2, підтверджена належним чином оформленими записами у трудовій книжці, що є основним документом про стаж.

Отже, позивач має право на зарахування цього періоду до її спеціального (пільгового) стажу. При цьому необхідність у поданні додаткових документів, в тому числі уточнюючих довідок, відсутня.

Суд наголошує, що необхідність подати уточнюючу довідку для підтвердження пільгового стажу постає лише у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи.

Крім того, рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду у справі №620/4142/22 встановлено право позивача на призначення пенсії за віком на пільгових умовах оскільки на момент звернення досягла необхідного віку та мала страховий стаж, в тому числі за Списком №2. Цим же рішенням зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області зарахувати ОСОБА_2 до страхового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, період роботи з 02.07.1987 по 27.02.2003.

Судом встановлено, що при повторному розгляді заяви позивача про призначення пенсії від 16.02.2022 на виконання вказаного вище рішення відповідачем до пільгового стажу роботи за Списком №2 не зараховано жодного періоду роботи, оскільки відсутні пільгові довідки встановленого зразка, копії наказів про атестацію робочих місць та відомості по спеціальному стажу згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання.

Відповідно до приписів ч.2 ст.14 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Як вже зазначалось судом, позивач звернулася до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах саме за Списком № 2. Натомість відповідач прийняв рішення про відмову у призначенні пенсії, в якому не зарахував періоди роботи позивача до пільгового стажу за списком №2 відповідно до рішення Чернігівського окружного адміністративного суду у справі №620/4142/22.

Тому не зарахування відповідачем спірного періоду роботи позивача до пільгового стажу позивача є протиправним.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що рішення відповідача про відмову позивачу в призначенні пенсії не відповідає вимогам щодо всебічного, повного та об`єктивного розгляду всіх поданих документів, є неправомірним, а тому є незаконним, необґрунтованим і підлягає скасуванню.

При цьому, наявний необхідний вік та загальний страховий стаж позивача відповідачем не заперечується.

Щодо вимоги про зобов`язання про зобов`язання призначити пенсію, суд зазначає таке.

Так, повноваження пенсійного органу щодо призначення пенсії визначені Законом України «Про пенсійне забезпечення» та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Умови, за яких пенсійний орган відмовляє у призначенні пенсії, визначені законом. Якщо такі умови відсутні, пенсійний орган повинен призначити пенсію. Повноваження пенсійного органу та порядок їх реалізації передбачають лише один вид правомірної поведінки відповідного органу, за умови звернення особи з усіма необхідними для призначення пенсії документами, - призначити пенсію. За законом у цього органу немає вибору між декількома можливими правомірними рішеннями. Тому зазначені повноваження не є дискреційними.

Також, суд звертає увагу на те, що статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права сформовано у постанові Верховного Суду від 08.11.2019 у справі №227/3208/16-а.

При цьому суд враховує, що повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Відповідно до частини 4 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Відповідно до положень ч.1 ст.45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку.

Згідно з ч.2 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права ст. 1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

Відповідачем не подано належних доказів правомірності відмови позивачу у призначені пенсії за віком на пільгових умовах.

Частиною 4 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини 2 цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

З урахуванням викладеного належним способом захисту, необхідним для поновлення прав позивача, є саме зобов`язання відповідача призначити ОСОБА_2 пільгову пенсію за віком за Списком №2, відповідно до п.«б» ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», зарахувавши при цьому до пільгового страхового стажу період роботи з 02.07.1987 по 27.02.2003.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до приписів ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд зазначає, що згідно ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 21.11.2022 №916 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_2 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області з 16.02.2022 призначити ОСОБА_2 пільгову пенсію за віком за Списком №2, відповідно до п.«б» ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», зарахувавши ОСОБА_2 до пільгового стажу її роботи за Списком № 2 період роботи з 02.07.1987 по 27.02.2003.

Стягнути на користь ОСОБА_2 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області судові витрати у виді судового збору у сумі 2147,20грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_2 )

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Олександра Борисенка, буд. 7,м. Рівне,Рівненська обл.,33028, ЄДРПОУ/РНОКПП 21084076)

Суддя Д.Є. Махаринець