Справа № 420/18920/23
Суддя: Вербицька Н.В.
Дата ухвалення: 2023-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2023 р.м. ОдесаСправа № 420/18920/23

Перша інстанція: суддя Бездрабко О.І.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Вербицької Н.В.,

суддів Джабурії О.В.,

- Кравченка К.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2023 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу,

В С Т А Н О В И Л А :

25 липня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просив визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 26 вересня 2022 року № 1093 щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності офіцера резерву 4 запасної роти, старшого лейтенанта ОСОБА_1 .

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що під час проходження ним служби у в/ч НОМЕР_1 - 26 вересня 2022 року командиром в/ч НОМЕР_1 винесено наказ № 1059 про накладення на нього дисциплінарного стягнення у вигляді суворої догани та обмеження у праві на премію та додаткову грошову винагороду відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 за нез`явлення вчасно з лікувального закладу до розташування 4 запасної роти в с. Іванове Одеського р-ну Одеської області, у зв`язку із порушенням порядку повернення військовослужбовцем з лікувального закладу, відсутність на службі без поважних причин 14 вересня 2022 року, порушення вимог статутів Збройних Сил України, а саме статей 11, 16, 262 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України. З відповідним наказом позивач не ознайомлений, вважає його таким що підлягає скасуванню, а результати службового розслідування такими, що не відповідають фактичним обставинам.

Відповідач заперечував проти задоволення позову, зазначаючи, що в ході службового розслідування встановлено, що 14.09.2022 року позивач був виписаний з лікувального закладу, однак до військової частини прибув ввечері 15.09.2022 р., чим порушив вимоги ст.ст.11, 16, 262 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України. Позивачем не надано жодного доказу в обґрунтування поважності причин відсутності у військовій частині НОМЕР_1 , а надані документи щодо проходження лікування у сімейного лікаря не є доказами поважності причин відсутності позивача на службі 14.09.2022 р. Таким чином, наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 26.09.2022 № 1093 про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності є законним та скасуванню не підлягає.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2023 року ОСОБА_1 відмовлено в задоволенні позовних вимог.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невірне застосування судом норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги. Зокрема, апелянт зазначає, що висновок суду першої інстанції щодо відсутності у матеріалах справи доказів надання ОСОБА_1 виписки з медичної карти хворого № 2480 саме 15 вересня 2022 року спростовуються відсутністю визначеного у законодавстві обов`язку медичних працівників надати відповідні документи хворому саме у день їх заповнення. Крім того, апелянт наголосив на помилковому застосуванні судом першої інстанції положень ст. 262 Статуту внутрішньої служби ЗСУ.

Відповідач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, у зв`язку і необґрунтованістю доводів апелянта.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлені та з матеріалів справи вбачаються наступні обставини.

ОСОБА_1 є військовослужбовцем та наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 73 від 30.03.2022 р. старшого лейтенанта ОСОБА_1 , начальника інформаційно-аналітичної групи штабу з урахуванням наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) від 27 березня 2022 року № 116 призначено на посаду офіцера резерву 4 запасної роти військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до виписки із медичної карти № 2480 амбулаторного (стаціонарного) хворого, ОСОБА_1 в період з 21.08.2022 р. по 14.09.2022 р. перебував на лікуванні в КНП "Міська інфекційна клінічна лікарня" ОМР м.Одеса.

До розташування військової частини ОСОБА_1 прибув 15.09.2022 року, що не заперечується сторонами.

16 вересня 2022 року відповідно до вимог ст.85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 р. № 608, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13.12.2017 р. за № 1503/31371, та на підставі рапорту підполковника ОСОБА_2 , командира 4 запасної роти, з метою уточнення причин і умов, що сприяли факту нез`явлення вчасно з лікувального закладу старшого лейтенанта Гараби С., офіцера резерву 4 запасної роти, а також встановлення ступеня його вини, наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) № 1890 призначено службове розслідування за фактом нез`явлення вчасно з лікувального закладу старшим лейтенантом ОСОБА_1 .

Актом службового розслідування встановлено нез`явлення вчасно з лікувального закладу 14.09.2022 року, що призвело до порушення вимог ст.ст.11, 16, 262 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.14 Дисциплінарного статуту.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 26.09.2022 р. № 1093 за нез`явлення вчасно з лікувального закладу до розташування 4 роти 14.09.2022 р. в с.Іванове, Одеський район, Одеська область, порушення порядку повернення військовослужбовцем з лікувального закладу, відсутністю на службі без поважних причин 14.09.2022, порушення вимог статутів Збройних Сил України, а саме ст.ст.11, 16, 262 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, у відповідності до п."а" ст.48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, на старшого лейтенанта Гарабу С., офіцера резерву 4 запасної роти військової частини НОМЕР_1 , накладено дисциплінарне стягнення "сувора догана".

Вважаючи вказаний наказ протиправним, позивач звернувся до суду з позовом про його скасування.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що як медичними документами, так і поясненнями позивача підтверджується факт виписки ОСОБА_1 з лікарні 14.09.2022 року. Подальші дії військовослужбовця після виписки зі стаціонарного лікування із закладу охорони здоров`я регламентовані ст.262 Статуту внутрішньої служби, відповідно до вимог якої ОСОБА_1 повинен був у день виписки, тобто 14.09.2022 р, прибути до місця розташування військової частини, доповісти про своє прибуття безпосередньому начальнику, після чого в медичному пункті військової частини здати медичні документи. В той же час, позивач вказаних дій не вчинив, у день виписки - 14.09.2022 р до військової частини не прибув, а з`явився у розташуванні лише 15.09.2022 р. о 19:15 год. У зв`язку з цим суд першої інстанції зауважив, що повернення військовослужбовця у день виписки з лікувального закладу є не правом, а обов`язком, невиконання якого є підставою для вирішення питання про притягнення до дисциплінарної відповідальності», що й було правомірно зроблено відповідачем.

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Законом України Про військовий обов`язок та військову службу передбачено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України встановлені загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах.

За приписами ст. 16 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначені Дисциплінарним статутом Збройних Сил України, затвердженим Законом України від 24 березня 1999 року № 551-XIV.

За приписами п.2 статті 3 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військова дисципліна досягається шляхом особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Конституції та законів України, Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог статутів Збройних Сил України.

Відповідно до ст.ст. 4, 5 Дисциплінарного статуту, військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів; бути пильним, зберігати державну таємницю; додержуватися визначених статутами Збройних Сил України правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби. За стан військової дисципліни у з`єднанні, військовій частині (підрозділі), закладі та установі відповідає командир. Інтереси захисту Вітчизни зобов`язують командира постійно підтримувати військову дисципліну, вимагати її додержання від підлеглих, не залишати поза увагою жодного дисциплінарного правопорушення. Стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до дисциплінарної відповідальності...

Згідно з ст.84 Дисциплінарного статуту прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Відповідно до ч.7 ст.85 Дисциплінарного статуту порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України встановлюється наказом Міністерства оборони України, в інших військових формуваннях - центральними органами виконавчої влади, яким вони підпорядковані.

Наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 №608, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 13.12.2017 за №1503/31371 затверджено Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України (далі - Порядок №608).

Пунктом 2 розділу І Порядку №608 визначено, що службове розслідування це - комплекс заходів, які проводяться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, а також встановлення ступеня вини особи (осіб), чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення.

Службове розслідування проводиться для встановлення: неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби; вини військовослужбовця; порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства; причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення (п.3 розділу І).

Пунктом 1 розділу V Порядку №608 визначено, що за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування.

Згідно з пунктами 1, 2 розділу VI Порядку №608 командир (начальник), який призначив службове розслідування, у 10-денний строк розглядає акт та матеріали службового розслідування. За результатами розгляду акта та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу.

Як вбачається з матеріалів справи, службове розслідування відносно позивача призначено наказом командира від 16.09.2022 року № 1890 (а.с.85), за результатами розслідування складено акт (а.с.85 зворот- 88), завершено - рішенням командира (а.с.82) та оскаржуваним наказом № 1093, яким на ОСОБА_1 за результатами службового розслідування накладено дисциплінарне стягнення (а.с.101).

Враховуючи викладене, судова колегія вважає помилковими доводи апеляційної скарги щодо порушення відповідачем порядку проведення службового розслідування.

Під час прийняття оскаржуваного наказу відповідач дійшов висновку, що позивачем порушені ст.11, 16, 262 Статуту внутрішньої служби ЗСУ та ст.4 Дисциплінарного статуту.

Так, в ході проведення службового розслідування встановлено та вірно зазначено судом першої інстанції, що позивач ОСОБА_1 згідно виписки з медичної карти № 2480 амбулаторного (стаціонарного) хворого, ОСОБА_1 перебував на лікуванні в КНП "Міська інфекційна клінічна лікарня" ОМР м.Одеса з 21.08.2022 р., виписаний 14.09.2022 р.

З наданих під час службового розслідування пояснень позивача вбачається, що з 21.08.2022 р. по 14.09.2022 р. він перебував на стаціонарному лікуванні в КНП "Міська клінічна інфекційна лікарні" ОМР м.Одеса. 15.09.2022 р. о 09:05 год. згідно рекомендацій лікаря убув до сімейного лікаря для проходження подальшого контролю лікування зі статусом "продовжує хворіти". В подальшому отримав направлення до шкірно-венерологічного відділення "Консультативно-діагностичного центру № 29", де був обстежений лікарем з подальшим контролем лікування 22.09.2022 р. Сімейним лікарем був визнаний тимчасово непрацездатним з 15.09.2022 р. по 23.09.2022 р. Прибув на територію розташування підрозділу 15.09.2022 р. о 19:15 год.

Враховуючи викладене, судом першої інстанції вірно встановлено, що медичними документами та поясненнями позивача підтверджується факт виписки ОСОБА_1 14.09.2022 з КНП "Міська клінічна інфекційна лікарні" ОМР м.Одеса.

Статтею 262 Статуту внутрішньої служби ЗСУ встановлено, що у день виписки із військового закладу охорони здоров`я військовослужбовцям видаються відповідні документи і вони самостійно (якщо не прибув супроводжуючий із військової частини) направляються до військової частини, з якої прибули.

З викладеного слідує, що ОСОБА_1 у день виписки, тобто 14.09.2022 року повинен був прибути до місця розташування військової частини, доповісти про своє прибуття безпосередньому начальнику.

Судова колегія додатково враховує, що позивачем не заперечується його прибуття до військової частини не 14 вересня 2022 року, а ввечері 15 вересня 2022 року.

Оскільки на військовослужбовця покладено обов`язок у день виписки із військового закладу охорони здоров`я прибути до військової частини, доповісти безпосередньому командирові, а позивач цього обов`язку не виконав, то відповідно ним було вчинено дисциплінарний проступок, що й було встановлено в процесі службового розслідування.

Доводи апелянта щодо того, що його було направлено до сімейного лікаря висновків суду не спростовують, оскільки під час воєнного стану військовослужбовець зобов`язаний сумлінно виконувати і дотримуватись військової дисципліни, в даному випадку вимог Статуту.

Навіть коли військовослужбовця виписують з лікувального закладу та у виписному епікризі зазначають, що необхідно з`явитися до сімейного лікаря, він має обов`язково звернутися до військової частини, в якій проходить службу, враховуючи термін на дорогу до військової частини, оскільки інше чинним законодавством не встановлено.

Доводи апелянта, що при проведенні службового розслідування відповідачем не врахований час на прибуття ОСОБА_1 до військової частини судова колегія відхиляє, оскільки військова частина позивача розташована за 30 км від міста (згідно інформації, яка міститься в мережі інтернет щодо маршруту між населеними пунктами).

Не спростовують висновків суду і доводи апелянта про бездоганне несення ним служби, оскільки як вбачається з акту службового розслідування, та підтверджується службовою карткою ОСОБА_1 , 15 липня 2022 року наказом командира ВЧ НОМЕР_1 на позивача також накладено дисциплінарне стягнення.

Відповідно до частини 1 статті 7 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України застосовувати заохочення та накладати дисциплінарні стягнення можуть тільки прямі командири та командири, визначені в розділі 3 зазначеного Статуту.

Відповідно до частини 1 статті 45 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України у разі невиконання (неналежного виконання) своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

Стаття 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України визначає, які дисциплінарні стягнення можуть бути накладені на військовослужбовця, зокрема пунктом «в» даної статті 48 визначено, що одним із дисциплінарних стягнень, накладених на військовослужбовця, в тому числі й на позивача, може бути «сувора догана».

Крім того, ст.86 Дисциплінарного статуту визначено, що під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Враховуючи, що станом на час винесення оскаржуваного наказу позивач мав діюче дисциплінарне стягнення та вчинив порушення під час дії воєнного стану, судова колегія вважає, що при обрані виду дисциплінарного стягнення відповідачем дотримано вимоги ст.86 Дисциплінарного статуту.

Оскільки своїми діями позивач порушив вимоги статей 12, 262 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та вимоги статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, за що й був притягнутий до дисциплінарної відповідальності шляхом накладення на нього дисциплінарного стягнення «сувора догана», суд першої інстанції вірно відмовив ОСОБА_1 в його скасуванні.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що відповідач виносячи наказ про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності діяв з урахуванням вимог ст. 86 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, а суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Оцінюючи викладене в сукупності, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно та у достатньому обсязі встановив обставини справи, і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до ст.316 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, судова колегія

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Головуючий: Н.В.Вербицька

Суддя: О.В.Джабурія

Суддя: К.В.Кравченко