Справа № 240/20681/23
Суддя: Горовенко Анна Василівна
Дата ухвалення: 2023-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2023 року м. Житомир

справа № 240/20681/23

категорія 106020000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Горовенко А.В.,

розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні суду за адресою: 10014, місто Житомир, вул. Мала Бердичівська, 23, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати додаткової грошової допомоги в розмірі 100 тис. грн пропорційно дням знаходження на стаціонарному лікуванні у зв"язку з отриманням 23.12.2022 бойової травми, включаючи час переміщення до лікарняного закладу: за січень - з 28.01.2023 по 31.01.2023; за лютий - з 01.02.2023 по 09.02.2023; за квітень - з 14.04.2023 по 30.04.2023, за травень - з 01.05.2023 по 25.05.2023, а всього за 55 днів, в загальній сумі 183333,15 грн.

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату додаткової грошової допомоги в розмірі 100 тис. грн пропорційно дням знаходження на стаціонарному лікуванні у зв"язку з отриманням 23.12.2022 бойової травми, включаючи час переміщення до лікарняного закладу: за січень - з 28.01.2023 по 31.01.2023; за лютий - з 01.02.2023 по 09.02.2023; за квітень - з 14.04.2023 по 30.04.2023, за травень - з 01.05.2023 по 25.05.2023, а всього за 55 днів, в загальній сумі 183333,15 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 23.12.2022 внаслідок артилерійського обстрілу в районі с.Мар"їнка Покровського району Донецької області отримав вибухову травму, акубаротравма, закриту травму колінного суглобу, пошкодження медіального меніску лівого колінного суглобу, був евакуйований, однак в період з 25.12.2022 по 28.01.2023, після отримання першої медичної допомоги через ускладнення бойової обстановки продовжив виконання бойових завдань. Проте, в зв"язку з загостренням перебігу хвороби та різким погіршенням функціонування лівої кінцівки, в період з 29.01.2023 по 09.02.2023 перебував на стаціонарному лікуванні, в період з 10.02.2023 по 13.03.1023 та з 13.03.2023 по 11.04.2023 перебував у відпустці за станом здоров"я. В подальшому, в період з 17.04.2023 по 25.05.2023 перебував на стаціонарному лікуванні.

Зазначає, що всупереч чинному законодавству військовою частиною НОМЕР_1 не була виплачена додаткова винагорода, передбачена постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» №168 від 28.02.2022 (далі - Постанова КМУ №168) за вказаний період перебування на стаціонарному лікуванні з розрахунку 100000,00 грн.

Вважаючи дії відповідача щодо невиплати додаткової винагороди протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до ухвали Житомирського окружного адміністративного суду від 18.07.2023 провадження у справі відкрито. Справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

24 серпня 2023 року відповідач надіслав до суду відзив на позовну заяву та клопотання про поновлення пропущеного з поважним причин процесуального строку на подання відзиву на позовну заяву.

Дослідивши доводи клопотання, суд вважає за можливе поновити відповідачу строк на подання відзиву та приймає такий відзив до розгляду.

У відзиві на позовну заяву військова частина НОМЕР_1 просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог повністю.

В обґрунтування своєї правової позиції зазначає, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 04.02.2023 №268 позивачу виплачена додаткова грошова винагорода, а саме за період з 01.01.2023 по 24.01.2023 - з розрахунку 100000 грн, за період з 25.01.2023 по 31.01.2023 - з розрахунку 30000 грн.

Окрім того, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 12.07.2023 №1676 позивачу донарахована та виплачена додаткова грошова винагорода за період з 29.01.2023 по 31.01.2023 з розрахунку 100000 грн. Також, в період з 01.02.2023 по 09.02.2023 нарахована та виплачена додаткова грошова винагорода з розрахунку 100000 грн за період лікування позивача.

Також відповідач наголошує, що положення Постанови Кабінету Міністрів України №168 визначає чіткі критерії та обставини за яких додаткова грошова винагорода виплачується та додатковому тлумаченню та розширенню не підлягає. Саме тому, враховуючи те, що позивач у період з 12.04.2023 по 16.04.2023 не виконував жодних бойових завдань та не приймав участі у бойових діях, а згідно довідки ВЛК у нього легке поранення, окрім того в Постанову Кабінету Міністрів України №168 були внесені відповідні зміни, тому правових підстав у відповідача для виплати ОСОБА_1 додаткової грошової винагороди з розрахунку 100000 грн, немає.

Щодо періоду з 17.04.2023 по 25.05.2023, вказує, що позивач перебував на лікуванні у поліклініці по місцю проживання.

Відповідно до положень ч.5 ст.262, ч.1 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Суд зазначає, що судове рішення у справі, постановлене у письмовому провадженні, складено у повному обсязі відповідно до ч.4 ст.243 КАС України.

Згідно з ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Суд розглянувши матеріали справи, оцінивши наявні докази за своїм внутрішнім переконанням, зазначає наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходить військову службу в Збройних Силах України у складі військової частини НОМЕР_1 , що не заперечується відповідачем.

Згідно з довідкою про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) №429 від 09.02.2023 встановлено, що 23 грудня 2022 року ОСОБА_1 , за обставин безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях, під час захисту Батьківщини, а саме виконання бойових завдань в складі підрозділу військової частини НОМЕР_1 , в районі населеного пункту Мар"їнка, Покровського району, Донецької області внаслідок артилерійського обстрілу, отримав: ВТ; акубатотравму без пошкодження барабанної перетинки; закриту травму лівого колінного суглоба; пошкодження медіального меніску лівого колінного суглоба (а.с. 25).

Відповідно до виписного епікризу №952 із медичної картки стаціонарного хворого травматологічного відділення ВМКЦ Східного регіону (в/ч НОМЕР_2 ) від 09.02.2023, позивач в період з 29.01.2023 по 09.02.2023 перебував на стаціонарному лікуванні з діагнозом: застарілий розрив тіла та заднього рогу медіального меніска лівого колінного суглобу; хондромаляція І ст. суглобової поверхні наколінника, І ст. медіальної та латеральної суглобових поверхонь, больовий синдром (а.с. 23-24).

Довідкою ВЛК від 13.03.2023 №2475 військової частини НОМЕР_3 , підтверджено, що позивач отримав травму пов`язану з проходженням військової служби, у зв"язку з чим потребує відпустки за станом здоров`я на 30 календарних днів. Травма легкого ступеня тяжкості (а.с. 17).

Згідно з випискою №1741 від 25.05.2023 із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого, виданої Обласною клінічною травматологічною лікарнею КНП ХОР ОКТЛ, ОСОБА_1 в період з 17.04.2023 по 25.05.2023 перебував на лікуванні з діагнозом: розрив тіла та заднього рогу медіального меніска; стан після артроскопії, контрактура Дюпюітрена 4 пальця правої кисті (а.с. 18-19).

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач наполягає, що йому не було нараховано та виплачено грошове забезпечення у належному розмірі за період після отримання ним поранення з 29.01.2023 по 09.02.2023, та з 17.04.2023 по 25.05.2023, а саме не нараховано та не виплачено додаткову грошову виплату, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 у розмірі 100000 грн на місяць за період перебування на стаціонарному лікуванні.

Отже спірні правовідносини у даній справі виникли щодо повноти виплаченого позивачу розміру грошового забезпечення за період з 29.01.2023 по 09.02.2023, та з 17.04.2023 по 25.05.2023.

Надаючи правову оцінку доводам позивача, суд вказує на наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України установлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон України №2232-ХІІ) передбачено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Відповідно до ст.12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-ХІІ з наступними змінами та доповненнями у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин (далі - Закон України №2011-ХІІ), військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Згідно з п.1 ст.9 Закону України №2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Пунктами 2 - 4 цієї правової норми встановлено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Наказом Міністра оборони України № 260 від 07.06.2018 затверджений Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі - Порядок №260).

Відповідно до пункту 17 Порядку №260, на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.

Указом Президента України "Про введення воєнного стану" від 24.02.2022 №64/2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, строк дії якого продовжено Указами Президента України: №133/2022 від 14.03.2022, №259/2022 від 18.04.2022, № 341/2022 від 17.05.2022, №573/2022 від 12.08.2022 та №757/2022 від 07.11.2022, №58/2023 від 06.02.2023, від 01.05.2023 № 254/2023.

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69 «Про загальну мобілізацію», Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 прийнята Постанова №168, пунктом 1 якої (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку нау на подання відзиву на позовну заяву.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

01.04.2022 до постанови №168, постановою Кабінету Міністрів України №400 внесено зміни, згідно якими до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у пункті 1, у тому числі тих, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Таким чином, додаткова винагорода в розмірі 100000 грн виплачується військовослужбовцям у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), - з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Для виплати додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, на період дії воєнного стану немає обов`язкової умови щодо безперервного перебування на стаціонарному лікуванні.

Тобто, у разі повторного та кожного наступного перебування військовослужбовця на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), за медичними показниками отриманого раніше поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини, виплата додаткової винагороди здійснюється в розмірі 100000 гривень.

Спірним питання в межах розгляду даної справи є право позивача на нарахування та виплату додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 №168 за час перебування на стаціонарному лікуванні, у зв"язку з отриманим 23.12.2022 пораненням.

Порядок та умови виплати зазначеної винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України на час виникнення спірних правовідносин був встановлений рішенням Міністра оборони України, доведеним телеграмою №248/1298 від 25.03.2022.

Пунктом 8 вказаного рішення визначено, що у період дії воєнного стану, військовослужбовцям, які отримали поранення (контузію, травму, каліцтво), пов`язані із захистом Батьківщини, додаткову винагороду виплачувати у розмірі 100000 грн за весь час безперервного перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), за час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого та перебування у відпустці у зв`язку з хворобою або для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

В подальшому, з метою врегулювання та встановлення єдиних підходів щодо порядку виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, Міністром оборони України прийнято рішення - окреме доручення від 23.06.2022 №912/з/29, яким серед іншого у пункті 7 визначено, що у період дії воєнного стану, до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень також включати військовослужбовців, які [...] у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), - з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії (ця норма застосовується з 24.02.2022).

Підставою для видання наказу щодо виплати додаткової винагороди в розмірі 100000 грн є довідка про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва), визначена додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 24.08.2008 №402, видана командиром військової частини, де проходять службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини.

Отже, виходячи зі змісту наведених норм в контексті спірних правовідносин, суд дійшов висновку про те, що збільшена до 100 тисяч гривень додаткова винагорода виплачується військовослужбовцю за період перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я з дня отримання поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого) й підставою для видання наказу щодо виплати такої винагороди є довідка про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва), визначена додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 24.08.2008 №402, видана командиром військової частини, де проходять службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини.

Судом встановлено, що довідка від 09.02.2023 №429, оформлена відповідно до встановленого порядку, наявна у позивача, де зазначено, що він 23.12.2022, за обставин безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях, під час захисту Батьківщини, а саме виконання бойових завдань в складі підрозділу військової частини НОМЕР_1 , в районі населеного пункту Мар"їнка, Покровського району, Донецької області внаслідок артилерійського обстрілу, позивач отримав: ВТ; акубатотравму без пошкодження барабанної перетинки; закриту травму лівого колінного суглоба; пошкодження медіального меніску лівого колінного суглоба.

Матеріали справи свідчать, що позивач, у зв"язку з отриманим 23.12.2022 пораненням, перебував на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, в період з 29.01.2023 по 09.02.2023, та з 17.04.2023 по 25.05.2023.

Суд констатує, що обидві вищевказані умови (пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини; факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення) у даних спірних правовідносинах дотримані та підтверджуються медичними документами складеними на позивача, які містяться в матеріалах справи.

При цьому, час перебування на стаціонарному лікуванні у зв`язку із таким пораненням підтверджується належними доказами (виписками із медичної карти стаціонарного хворого, епікризу), а тому суд дійшов висновку, що позивач набув право на отримання додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень за час проходження такого лікування й її ненарахування у такому розмірі є протиправною бездіяльністю відповідача - військової частини НОМЕР_1 .

Також суд враховує, що сам по собі факт припинення стаціонарного лікування наслідків отриманого поранення (контузії, травми, каліцтва), а потім його продовження в силу об`єктивних причин (ускладнення після завершення лікування тощо) не можуть бути підставою для позбавлення військовослужбовця права на отримання збільшеної до 100000грн додаткової винагороди у тих періодах, коли військовослужбовець знаходився на стаціонарному лікуванні.

Таким чином, у вказані проміжки часу позивачу мало бути нараховано та виплачено додаткову винагороду, передбачену Постановою №168, збільшену до 100000 грн.

Щодо доводів відповідача про відсутність підстав для нарахування додаткової винагороди у зв"язку з перебуванням позивача в період з 17.04.2023 по 25.05.2023 на лікуванні за місцем реєстрації, суд вважає безпідставними, зважаючи на наступне.

Згідно з направленням №3553 від 14.04.2023, виданим військовою частиною НОМЕР_1 , позивача направлено на обстеження та лікування в травматологічне відділення КНП "Харківська обласна клінічна лікарня" (а.с. 20).

В свою чергу, відповідно до виписки №1741 із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_1 в період з 17.04.2023 по 25.05.2023 перебував на лікуванні в КНП Харківської обласної ради "Обласна клінічна травматологічна лікарня" з діагнозом: розрив тіла та заднього рогу медіального меніска; стан після артроскопії, контрактура Дюпюітрена 4 пальця правої кисті (а.с. 18-19).

Формулювання у вказаній виписці "Поліклініку за місцем проживання" зазначено у графі виписки - "найменування і місцезнаходження закладу охорони здоров"я, куди направляється зазначена виписка", як наслідок доводи відповідача є безпідставними (а.с.18-19).

З огляду на викладене, період перебування позивача на лікуванні в спеціалізованому комунальному закладі охорони здоров"я за безпосереднім направленням військової частини НОМЕР_1 від 14.04.2023, є обґрунтованою підставою для призначення та виплати додаткової винагороди передбаченої Постановою №168 у розмірі 100000 грн за весь час перебування на стаціонарному лікуванні в КНП Харківської обласної ради "Обласна клінічна травматологічна лікарня" з 17.04.2023 по 25.05.2023, у зв"язку з отриманою 23.12.2022 бойовою травою під час виконання бойового завдання.

Однак, період переміщення позивача з місця дислокації військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) до вищевказаного медичного закладу, а саме з 14.04.2023 по 16.04.2023 та період 28.01.2023 - доставка до медичного закладу - Міністерства оборони України ВМКЦ Східного регіону (в/ч НОМЕР_2 ), не підлягає включенню до періоду на виплату додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168 у розмірі 100000 грн, оскільки не є переміщенням з одного лікувального закладу до іншого.

Крім того, під час розгляду справи судом встановлено, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 12.07.2023 №1676 та додатку до цього наказу, солдату по мобілізації ОСОБА_1 була донарахована додаткова грошова винагорода з розрахунку 100000 грн за період з 29.01.2023 по 09.02.2023 (період лікування) (а.с. 47-48, 49).

Окрім того, відповідно до довідки №133/5388 від 02.08.2023, виданою військовою частиною НОМЕР_1 , ОСОБА_1 нарахована додаткова винагорода, зокрема у розрахунку 100000 грн, а саме:

1) за січень 2023 року - за період з 01.01.2023 по 24.01.2023 (а.с 43).

Водночас, наданий відповідачем наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 12.07.2023 №1676 щодо проведення виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди за час перебування на лікуванні за період з 29.01.2023 по 09.02.2023, без доказів безпосередньої виплати (отримання) такої винагороди, не є повним виконанням відповідачем, як суб"єктом владних повноважень, дій спрямованих на відновлення порушеного права позивача за період з 29.01.2023 по 09.02.2023.

Підсумовуючи наведене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог шляхом зобов"язання військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу за період з 29.01.2023 по 09.02.2023 та з 17.04.2023 по 25.05.2023 додаткову грошову винагороду на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" за час перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, із розрахунку до 100000,00 грн на місяць, пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні, з урахуванням проведених виплат за цей період.

Щодо вимоги позивача про зобов"язання відповідача нарахувати суму у розмірі 183333,15 грн, суд зазначає наступне.

Суд наголошує, що позивач, заявляючи позовну вимогу про нарахування чітко визначеної суми, фактично просить суд втрутитися у дискреційні повноваження військової частини НОМЕР_1 та самостійно обраховувати розмір ненарахованої та невиплаченої винагороди.

Таким чином, обираючи спосіб відновлення порушеного права позивача, суд виходить з принципів верховенства права ефективності судового захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

Частиною 1 ст.9 КАС України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною першою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Щодо стягнення на користь позивача понесених судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 8000 грн, суд зазначає наступне.

Відповідно до частин 1 та 3 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Статтею 134 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як свідчать матеріали справи, між позивачем і адвокатом - Дорошенко Сергієм Миколайовичем укладено Договір про надання правової допомоги №11/95 від 07.07.2023.

На підтвердження понесених позивачем витрат з правничої допомоги до матеріалів справи надано договір від 07 липня 2023 року про надання правової допомоги, згідно з якими сторонами погоджено, що вартість наданих адвокатом послуг, щодо підготовки і розгляду в суді справи, щодо невиплати додаткової винагороди становить 8000 грн.

Як уже зазначалося судом, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Особа може сплатити адвокату в якості гонорару будь-яку суму, але відшкодуванню за нормами КАС України підлягають лише ті витрати на професійну правничу допомогу, які доведені належними доказами, зокрема детальним описом робіт (наданих послуг) у межах розгляду даної справи.

При вирішенні питання щодо розподілу витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, суд враховує те, що дана позовні вимоги задоволено частково, відповідач заперечує щодо суми заявленої на відшкодування судових витрат, розгляд справи проводився у порядку письмового провадження без виклику представників сторін у судове засідання, тому за критеріями обґрунтованості її розміру та пропорційності до предмета спору, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на правову допомогу в сумі 2000,00 грн решту витрат повинен нести позивач.

Відповідно до ч. 5 ст. 139 КАС України судові витрати з відповідача не стягуються.

Керуючись статтями 6-9, 32, 77, 90, 139, 242-246, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, Житомирський окружний адміністративний суд,-

вирішив:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідн. номер НОМЕР_4 ) до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової грошової винагороди, збільшеної до 100000 грн, яка передбачена Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", за період з 29.01.2023 по 09.02.2023, з 17.04.2023 по 25.05.2023 за перебуванням на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини.

Зобов"язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову грошову винагороди, збільшену до 100000 грн, яка передбачена Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", за період з 29.01.2023 по 09.02.2023, з 17.04.2023 по 25.05.2023 за перебуванням на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, з урахуванням проведених виплат за цей період.

У задоволенні решти позовних вимог, - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2000 (дві тисячі) грн 00 (нуль) коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складення повного судового рішення.

Рішення складено в повному обсязі 18 грудня 2023 року.

Суддя А.В. Горовенко