Справа № 340/9575/23
Суддя: Л.І. ХИЛЬКО
Дата ухвалення: 2023-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

15 грудня 2023 року Справа № 340/9575/23

Суддя Кіровоградського окружного адміністративного суду Хилько Л.І., розглянув матеріали позову ОСОБА_1 (далі - позивач) до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (також - відповідач) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач (через представника - адвоката Дубок С.М.) звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з даним позовом, в якому просить суд визнати протиправною бездіяльність відповідача і зобов`язати його доплатити позивачу грошову допомогу для оздоровлення та матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2022 рік, обчисливши їх розмір із розміру місячного грошового забезпечення з урахуванням сум додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 та індексації.

Ухвалою від 23.11.2023 позовну заяву залишено без руху, запропоновано позивачу подати до суду заяву про поновлення строку звернення до суду із зазначенням підстав для поновлення цього строку та надання належних, допустимих та достатніх доказів на їх підтвердження.

12.12.2023 на виконання ухвали про залишення позовної заяви без руху до суду надійшла заява представника позивача про поновлення строку звернення до суду.

Надаючи оцінку наведеним у такій заяві доводам, суд виходить з наступного.

Так, згідно до частини першої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Приписами частини третьої і п`ятої статті 122 КАС України передбачено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Вирішуючи питання про те, якою нормою закону слід керуватися при розгляді цієї справи, суддя в ухвалі від 23.11.2023 року зазначив, що зважаючи на гарантування конституційного права на своєчасне одержання винагороди за працю та рівність усіх працівників у цьому праві, положення статті 233 КЗпП України в частині, що стосуються строку звернення до суду у справах, пов`язаних з недотриманням законодавства про оплату праці, мають перевагу в застосуванні перед частиною п`ятою статті 122 КАС України.

Так, відповідно до частини другої статті 233 КЗпП України (у редакції, яка діяла до 19.07.2022), у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

19.07.2022 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин" від 01.07.2022 №2352-ІХ (далі - Закон № 2352-ІХ), згідно з яким частина перша і друга статті 233 КЗпП України діють у новій редакції.

Згідно до частини першої статті 233 КЗпП України (у редакції Закону №2352-ІХ) працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Таким чином, після 19.07.2022 року строк звернення до суду за вирішенням спору про стягнення належної працівнику заробітної плати обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Згідно до частини 3 статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Отже, до правовідносин у цій справі застосуванню підлягають норми частини першої статті 233 КЗпП України, у редакції після 19.07.2022 року.

Відповідно до пункту 1 глави XIX "Прикінцеві положення" КЗпП України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2023 року № 383 "Про внесення змін до розпорядження Кабінету Міністрів України від 25 березня 2020 року № 338 і постанови Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2020 року №1236" дію карантину через COVID-19 продовжено до 30 червня 2023 року.

Надалі дію карантину продовжено не було.

Таким чином, тримісячний строк звернення до суду з цим позовом розпочався з 01.07.2023 року та, з урахуванням приписів частини 1 статті 233 КЗпП України, закінчився 01.10.2023 року (останній день строку звернення до суду).

З даним позовом представник позивача звернувся до суду 13.11.2023.

Як зазначено у позові, в 2022 році позивачу виплачувалась грошова допомога для оздоровлення та матеріальна допомога для вирішення соціально - побутових питань у розмірі місячного грошового забезпечення. При цьому, до складу місячного грошового забезпечення, з якого було обчислено розміри вказаних вище виплат, відповідач не включив суми додаткової винагороди, передбаченої постановою № 168, та індексації, які позивач отримував щомісячно.

Слід вказати, що допомоги на оздоровлення, вирішення соціально-побутових питань, щомісячна додаткова грошова винагорода є разовою виплатою/щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі їх розмір відомий особі, яка її отримує. Отже, така особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про рішення, на підставі якого було здійснено нарахування, з яких складових вони складається, як обраховані.

Згідно з правовою позицією постанови Великої Палати Верховного Суду від 27.07.2023 у справі №990/154/22: 44) Порівняльний аналіз словоформ "дізналася" та "повинна була дізнатися" дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх прав. Незнання про порушення через неналежну реалізацію своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду; 45) Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними. Тривалість строку звернення до суду не змінюється залежно від того, коли було реалізоване право на позов.

Отже, позивач був обізнаний про розмір виплачених у 2022 році виплат і про можливі порушення своїх прав у сфері грошового забезпечення, відповідно факт отримання листа відповідача від 02.11.2023 №69/11/1-2214 у відповідь на адвокатський запит стосовного спірних виплат, не змінює момент, з якого позивач повинен був дізнатися про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду в даному випадку.

Крім того, з поданих до суду документів вбачається те, що 13.12.2022 Позивач переміщений для подальшого проходження військової служби в розпорядження командира в/ч НОМЕР_2 Національної гвардії України. В подальшому, наказом командира в/ч НОМЕР_2 від 11.10.2023 №219 було припинено контракт про проходження позивачем військової служби та його виключення зі списків особового складу в/ч та всіх видів забезпечення.

Військова частина НОМЕР_2 не визначена позивачем в статусі відповідача та позовна заява не містить позовних вимог до неї.

Отже, суд відхиляє доводи представника позивача щодо застосування ч. 2 ст. 233 КЗпП України, оскільки спірні правовідносини у справі не стосуються виплати позивачу всіх сум, що належать його при звільненні.

Щодо посилання представника позивача на особливості проходження військової служби, то суду не надано належних доказів, які б свідчили про дійсні істотні перешкоди чи труднощі для своєчасного звернення позивача до суду за захистом своїх прав.

Ч.1 ст.123 КАС України передбачено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Згідно ч.2 ст.123 КАС України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до вимог п. 9 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.122, 123, 169, 256 КАС України, суддя,

У Х В А Л И В:

Визнати неповажними підстави для поновлення строку звернення до суду.

Позовну заяву ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, - повернути.

Копію ухвали про повернення позовної заяви надіслати позивачеві разом із позовною заявою та доданими до неї документами.

Роз`яснити, що повернення позовної заяви не позбавляє позивача права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її підписання суддею та може бути оскаржена в строк і порядок, передбачені статтями 256, 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Л.І. ХИЛЬКО