Справа № 461/8691/23
Суддя: Зубачик Н. Б.
Дата ухвалення: 2023-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №461/8691/23
Провадження №2-а/461/353/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2023 року м.Львів

Галицький районний суд м.Львова у складі:

головуючого судді Зубачик Н.Б.,

секретаря судових засідань Панасюк А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці про зміну постанови про порушення митних правил -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Львівської митниці, у якій просить суд змінити пункт 2 постанови в.о. заступника начальника Управління боротьби з контрабандою та порушенням митних правил Львівської митниці Кравченка Тараса Володимировича від 12.09.2023 у справі про порушення митних правил №1023/20900/23, в частині стягнення штрафу, а саме накласти на ОСОБА_1 за скоєння адміністративного правопорушення за ч.2 ст. 471 МК України стягнення в розмірі 17 321, 59 грн. штрафу в дохід держави.

В обґрунтування позову покликається на те, що 05 серпня 2023 року він повертався з приватної поїздки з Республіки Польща в Україну через п/п «Рава-Руська-Хребене» митного поста «Рава-Руська» Львівської митниці, автомобілем марки «Opel Movano», реєстраційний номер НОМЕР_1 . У салоні автомобіля, без ознак приховування, знаходився вживаний дизельний двигун, що використовувався для комбайна марки «John Deere», тип двигуна НОМЕР_2 , серійний номер НОМЕР_3 . Позивач зазначив, що постановою у справі про порушення митних правил №1023/20900/23 від 12.09.2023 його визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбачених ч.2 ст. 471 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 30 відсотків вартості товару, а саме штраф в розмірі 68 930, 10 грн. Позивач стверджує, що постанова №1023/20900/23 від 12.09.2023 є незаконною та необґрунтованою, прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права, без врахування всіх фактичних обставин справи, зокрема в частині накладення штрафу у вказаному розмірі. Позивач повідомив, що придбав SILNIK "JOHN DEERE 6359 TZ-02 - USZKODZONY DO REMONTU - USZKODZONY DO REMONTU за ціною 6 439, 30 злотих польських, що станом на день вчинення правопорушення становить 57 738, 62 грн., а відтак розмір штрафу повинен становити 17 321, 59 грн., а не 68 930, 10 грн. Просить позов задоволити та змінити пункт 2 постанови в.о. заступника начальника Управління боротьби з контрабандою та порушенням митних правил Львівської митниці Кравченка Тараса Володимировича від 12.09.2023 у справі про порушення митних правил №1023/20900/23.

Ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 12.10.2023 відкрито провадження, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін в судове засідання.

18.10.2023 представник відповідача Сліпенко С.В. подав відзив на позовну заяву, у якій зазначив, що ОСОБА_1 здійснив недекларування товарів, що переміщуються через митний кордон України громадянами. Зазначені дії мають ознаки порушення митних правил, передбаченого ч.2 ст.471 МК України. Відповідно до висновку СЛЕД Держмитслужби №-0761 від 07.09.2023 вартість товарів, зазначених у постанові про призначення експертизи від 22.06.2023 в справі про порушення митних правил № 1023/20900/23, станом на 05.08.2023, становить 229 767,00 грн. ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 2 ст. 471 Митного кодексу України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 30 відсотків вартості цих товарів, на суму 68 930,10 гривень, а товар вирішено повернути ОСОБА_1 Сліпенко С.В. стверджує, що Львівською митницею правомірно притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, тому просить суд відмовити у задоволенні позову у зв`язку з його безпідставністю та необґрунтованістю.

02.11.2023 представник позивача Савчук О.І. подала відповідь на відзив, у якому зазначила, що позивач перевозив товар «без ознак приховування», що свідчить про відсутність умислу в його діях, а правопорушення вчинено через втому та погане самопочуття. Окрім того, Савчук О.І. повідомила, що Львівською митницею неправильно визначено вартість товару, відповідно неправильною є сума нарахованого штрафу. Просить позов задоволити.

Ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 08.11.2023 відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження або в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

23.11.2023 представник позивача Савчук О.І. подала клопотання про призначення по справі судової товарознавчої експертизи. На вирішення експертів поставити питання: яка вартість товару, що вилучений згідно протоколу про порушення митних правил №1023/20900/23 від 05 серпня 2023 року?

Сторони про судовий розгляд повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Розглянувши клопотання представника позивача Савчук О.І. про призначення експертизи у даній справі, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст.102 Кодексу адміністративного судочинства України, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про судову експертизу», судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об`єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні органів досудового розслідування чи суду.

Судова експертиза повинна призначатися лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення даних, що входять до предмету доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не може замінити інші засоби доказування.

Дослідивши клопотання представника позивача про призначення у справі судової товарознавчої експертизи, в тому числі враховуючи питання яке позивач просить поставити на вирішення експерта, суд не вбачає підстав для призначення по справі товарознавчої експертизи, оскільки позивач та його представник, звертаючись до суду з даним позовом подали копію рахунку - фактури, у якій зазначено вартість товару, а також в матеріалах справи міститься висновок СЛЕД Держмитслужби № -0761 від 07.09.2023 у якому також визначено вартість вилученого товару. Відтак, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні клопотання.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд дійшов наступного висновку.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Відповідно до ч.1 ст.458 МК України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Відповідно до ст.486 МК України, завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону.

Статтею 487 МК України встановлено, що провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків (ст.10 КУпАП).

Відповідно до ч.1 ст.489 МК України, посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Такі ж норми містяться і в статті 280 КУпАП.

Відповідно до статті 251 КУпАП (як і передбачено статтею 495 МК України), доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Водночас, відповідно до ч.1 ст.531 МК України, підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є: 1) відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил; 2) необ`єктивність або неповнота провадження у справі або необ`єктивність її розгляду; 3) невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи; 4) винесення постанови неправомочною особою, безпідставне недопущення до участі в розгляді справи особи, притягнутої до відповідальності, або її представника, а також інше обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил та її розгляду; 5) неправильна або неповна кваліфікація вчиненого правопорушення; 6) накладення стягнення, не передбаченого цим Кодексом.

Згідно ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку, зокрема, відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення (порушення митних правил) та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними і допустимими доказами, а також об`єктивного та повного встановлення усіх фактичних обставин справи, які мають суттєве значення для правильного прийняття рішення.

Частиною 4 статті 374 МК України визначено, що товари (крім підакцизних), що ввозяться громадянами у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі, сумарна фактурна вартість та/або загальна вага яких перевищують обмеження, встановлені частиною першою цієї статті, але загальна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 10000 євро, підлягають письмовому декларуванню в порядку, встановленому для громадян, з поданням документів, що видаються державними органами для здійснення митного контролю та митного оформлення таких товарів.

У відповідності до ст.257 МК України, декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Нормами ч.4 ст.374 МК України визначено, що «Товари (крім підакцизних), що ввозяться громадянами у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі, сумарна фактурна вартість та/ або загальна вага яких перевищують обмеження, встановлені частиною першою цієї етап і, але загальна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 10000 євро, підлягають письмовому декларуванню в порядку, встановленому для громадян».

Згідно норм ч.8 ст.264 МК України, з моменту прийняття митним органом митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.

Нормами ст.266 МК України визначено, що декларант зобов`язаний: 1) здійснити декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, застановленого цим Кодексом; 2) на вимогу митного органу пред`явити товари, транспортні засоби комерційного призначення для митного контролю і митного оформлення.

У разі самостійного декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення декларантом передбачену цим Кодексом відповідальність за вчинення порушення митних правил у повному обсязі несе декларант.

Частиною 2 ст. 471 МК України передбачено відповідальність за недекларування товарів (крім зазначених у частинах першій та/або третій цієї статті), що переміщуються через митний кордон України громадянами, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі 30 відсотків вартості цих товарів.

Судом встановлено, що 05.08.2023 о 19 години 20 хвилин громадянин України ОСОБА_1 повертався з приватної поїздки з Республіки Польщі в Україну через п/п «Рава-Руська -Хребенне» митного поста «Рава-Руська» Львівської митниці, автомобілем марки «Opel Movano», реєстраційний номер НОМЕР_4 обравши для слідування смугу спрощеного митного контролю «зелений коридор» /а.с.12-16/.

Під час проведення поглибленого огляду автомобіля, окрім особистих речей та товарів, дозволених ч.1 ст.374 Митного кодексу України до переміщення через митний кордон України, виявлено товар, а саме двигун дизельний, що використовувався, для комбайна марки «John Deere» тип двигуна 6359TZ-02 серійний номер НОМЕР_3 - 1 шт., вагою 560 кг. Товар знаходився у салоні автомобіля серед особистих речей без ознак приховування. Документів, що підтверджують факт придбання та вартість товару ОСОБА_1 до митного контролю не подав та визнав даний товар своєю власністю /а.с.12-16/.

Відповідно до висновку СЛЕД Держмитслужби № -0761 від 07.09.2023 вартість товарів, зазначених у постанові про призначення експертизи від 22.06.2023 в справі про порушення митних правил № 1023/20900/23, станом на 05.08.2023, становить 229 767,00 грн./а.с.94-97/.

Постановою в.о. заступника начальника - начальника управління боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил Львівської митниці Кравченка Т.В. від 12.09.2023 у справі про порушення митних правил №1023/20900/23 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.2 ст.471 Митного кодексу України, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 30 відсотків вартості цих товарів, на суму 68 930,10 гривень. Товар, тимчасово вилучений згідно протоколом про порушення митних правил:№0691/20900/23 від 09.06.2023 вирішено повернути ОСОБА_1 /а.с.18-19/.

Нормами статті 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема і висновком експерта.

Відповідно до частин 2, 3 статті 357 МК України дослідження (аналізи, експертизи) проводяться експертами спеціалізованого органу з питань експертизи та досліджень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, чи його відокремленого підрозділу або інших експертних установ (організацій), призначених митним органом. Зазначені дослідження (аналізи, експертизи) проводяться з метою забезпечення здійснення митного контролю та митного оформлення і не є судовими експертизами.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 515 МК України встановлено, що експертиза призначається, якщо для з`ясування питань, що виникають у справі про порушення митних правил, виникла потреба у спеціальних знаннях з окремих галузей науки, техніки, мистецтва, релігії тощо. Зазначена експертиза не є судовою експертизою.

Частиною 2 статті 515 МК України, встановлено, що експертиза проводиться експертами спеціалізованого органу з питань експертизи та досліджень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, його відокремлених підрозділів та інших установ або окремими спеціалістами, які призначаються посадовою особою митного органу, у провадженні якої знаходиться справа про порушення митних правил. Особа, щодо якої порушено зазначену справу, має право на проведення за її рахунок незалежної експертизи.

Згідно норм статті 516 Митного кодексу України, визнавши за необхідне проведення експертизи, посадова особа митного органу, у провадженні якої знаходиться справа про порушення митних правил, виносить постанову, у якій визначаються підстави для призначення експертизи, прізвище експерта або найменування спеціалізованого органу з питань експертизи та досліджень центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, його відокремленого підрозділу чи іншої відповідної установи, в якій має проводитися експертиза. У цій же постанові ставляться конкретні питання, які мають бути вирішені під час проведення експертизи, а також визначаються матеріали, що передаються у розпорядження експерта.

Слід зазначити, що в день вчинення порушення митних правил посадовій особі митниці не надано будь-яких документів щодо вартості переміщуваного товар, в порядку статті 516 МК України, про що зазначено у протоколі /а.с.13/. Відтак в справі призначено експертизу та в межах статті 515 МК України експертом Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Держмитслужби України було встановлено вартість предметів правопорушення.

Відповідно до пункту 3 Положення про СЛЕД Держмитслужби, затвердженого наказом Держмитслужби № 18 від 23.10.2019, у редакції наказу від 12.11.2019 № 29 (зі змінами), на СЛЕД Держмитслужби покладено завдання з проведення досліджень та здійснення експертної діяльності у митній сфері, а також здійснення відповідно до законодавства попередньої оцінки майна, вилученого, конфіскованого за порушення митного законодавства.

Відтак повноваження СЛЕД Держмитслужби на проведення експертизи в справах про порушення митних правил, в тому числі проведення товарознавчої експертизи із визначенням вартості вилученого майна, що є предметом правопорушення, закріплено Положенням про СЛЕД Держмитслужби, що відповідає вимогам МК України, з урахуванням особливостей, визначених Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» від 12.07.2001 № 2658-ІІІ.

Нормативне врегулювання форми висновку, складеного експертами СЛЕД Держмитслужби за результатами експертизи предметів правопорушення з метою визначення їх вартості, визначено підзаконним нормативно-правовим актом головного органу у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію єдиної державної митної політики, а саме наказом Міністерства Фінансів України від 02.12.2016 №1058, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України вія 26.12.2016 за №1693/29823.

Згідно п. 4 розділу III «Формування документації для проведення досліджень (аналізів, експертиз)» Порядку взаємодії структурних підрозділів та територіальних органів Державної фіскальної служби України із Спеціалізованою лабораторією з питань експертизи та досліджень ДФС під час проведення досліджень (аналізів, експертиз) затвердженого наказом Міністерства Фінансів України від 02.12.2016 №105, посадовою особою митниці було призначено експертизу та в постанові зазначені завдання для дослідження (аналізу, експертизи) які відповідали меті призначення експертизи та не виходили за межі компетенції та спеціальних знань експерта, оскільки передбачали лише визначення вартості предметів правопорушення.

Окрім вищезазначених нормативно-правових актів, розпорядчими документами СЛЕД Держмитслужби визначено більш детальні вимоги щодо оформлення змісту експертних висновків, в тому числі щодо наведення відомостей щодо використаних джерел з ресурсів мережі Інтернет.

Слід зазначити, що в межах провадження у справі про порушення митних правил з метою отримання доказів, необхідних для правильного вирішення справи, може бути призначена експертиза, яка проводиться експертами спеціалізованого органу з питань експертизи та досліджень центрального органу виконавчої влади, яким є СЛЕД Держмитслужби.

Відтак, суд дійшов висновку, що висновок експерта № -0761 від 07.09.2023 проведений уповноваженим органом, відповідає вимогам закону, є належним та допустимим доказом у справі про порушення митних правил.

Щодо долученої до матеріалів справи фактури VAT № 02/05/2023 від 02.08.2023, суд вважає, що вона не може бути доказом оплати за товар, оскільки у матеріалах справи відсутній фіскальний чек, який є фінансовим документом суворої звітності, і який міг би засвідчити реальність придбання товару.

Окрім того, суд звертає увагу на те, що на момент перетину держаного кордону України та порушення ОСОБА_1 митних правил України, в останнього були відсутні документи, які б підтверджували вартість ввезеного ним товару.

Таким чином, суд дійшов висновку, що Львівською митницею правомірно притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення митних правил та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу розміром 30 відсотків вартості цих товарів, що становить 68930,10 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст.76 КАС України встановлено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 1 ст.77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

У відповідності до частини 2 цієї статті встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд вважає, що правомірність дій при винесенні постанови від 12.09.2023 у справі про порушення митних правил № 1023/20900/23 доведена відповідачем, підстави для висновку протилежного у суду відсутні.

Приймаючи до уваги вищевикладене, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 до Львівської митниці про зміну постанови про порушення митних правил є необґрунтованим, безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню.

Згідно до ст. 139 КАС України, судові витрати належить залишити за позивачем.

Окрім того, суд зазначає, що при вирішенні даної справи, суд врахував позицію апеляційного суду, яка викладена в постановах Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11.07.2023 у справі №461/7087/22.

Керуючись ст.ст.9, 21, 72-78, 90, 121, 123, 139, 205, 241-246, 250, 251, 286 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В :

у задоволенні позову ОСОБА_1 до Львівської митниці про зміну постанови про порушення митних правил - відмовити.

Судові витрати залишити за позивачем.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Галицький районний суд м. Львова протягом десяти днів з дня складення судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_1 , електронна адреса: ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідач: Львівська митниця, , адреса: 79007, м.Львів, вул. Костюшка, 1, електронна адреса: .

Суддя Зубачик Н.Б.