Справа № 380/14935/23
Суддя: Карп'як Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2023-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2023 рокусправа № 380/14935/23

Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Карп`як Оксана Орестівна, розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Зимноводівської сільської ради Львівського району Львівської області про визнання дій протиправними, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП - НОМЕР_1 ; надалі - Позивач) звернулася в суд з позовом до Зимноводівської сільської ради Львівського району Львівської області (адреса: вул.Шухевича, 83,с.Зимна Вода,Львівський район, Львівська область,81110; код ЄДРПОУ - 04372282; надалі - Відповідач) з вимогами:

визнати протиправним та скасувати рішення Виконавчого комітету Зимноводівської сільської ради Львівського району Львівської області від 31 січня 2023 року № 5 про відмову в проведенні садового будинку АДРЕСА_2 у жилий будинок;

зобов`язати Зимноводівську сільську раду Львівського району Львівської області прийняти рішення про переведення будинку АДРЕСА_2 в жилий.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що Рішенням виконавчого комітету Зимноводівської сільської ради Львівського району Львівської області від 31.01.2023 року № 5, ОСОБА_1 відмовлено у переведені садового будинку у житловий будинок, на підставі п 4. Порядку переведення дачних і садових будинків, що відповідають державним будівельним нормам, у жилі будинки у зв`язку з виявленням в поданих документах недостовірних відомостей. Вважає таке рішення протиправним та просить його скасувати, оскільки відмова відповідача у переведені садового будинку у житловий будинок саме за наведених підстав не відповідає вимогам чинного законодавства. Так, згідно позову, позивач вказує, що нормами Житлового кодексу України та Порядку переведення дачних і садових будинків, що відповідають державним будівельним нормам, у жилі будинки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2015 року №321, якими визначено вичерпний перелік підстав для відмови в переведенні дачного чи садового будинку у жилий будинок, зокрема є обов`язковою умовою переведення дачних і садових будинків в жилі є відповідність таких будинків будівельним стандартам, що висуваються до жилих домоволодінь.

Вказану ухвалу відповідач отримав 21 липня 2023 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу.

Проте станом на момент прийняття судом рішення у цій справі відповідач відзиву на позовну заяву не подав.

Відносно процесуальних дій, вчинених у зв`язку із розглядом справи, слід зазначити, що ухвалою судді від 04 липня 2023 року відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, встановив наступне.

Згідно з Договором дарування садового будинку та земельної ділянки від 28 січня 2020 року, ОСОБА_2 « ОСОБА_3 » дарує, а ОСОБА_1 «Обдарована» приймає в дар садовий будинок АДРЕСА_2 , розташованому на території Скнилівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області та земельну ділянку площею 0, 0798 га гектара, розташовану в садівничому товаристві «Гудок» на території Скнилівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, цільове призначення якої- ведення садівництва, кадастровий номер :05:000:0948.

Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 197954453 від 28.01.2020 року ОСОБА_1 на праві приватної власності належить садовий будинок, об`єкт житлової нерухомості -ні, за адресою: АДРЕСА_2 .

17.01.2023 року Позивач звернулася до відповідача із заявою про надання дозволу та переведення дачного (садового будинку, який відповідає державним будівельним нормам у жилий будинок за адресою АДРЕСА_2 .

До заяви позивачем було надано: Витяг з реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічне обстеження Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва; копії документів на право власності Договір дарування садового будинку та земельної ділянки; звіт про проведення технічного огляду та відповідність будівельним нормам; Витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно будинок; Витяг з реєстру речових прав на нерухоме майно землю; технічний паспорт на садовий будинок; фотографії будинку; копія паспорта та РНОКПП.

Рішенням Виконавчого комітету Зимноводівської сільської ради Львівського району Львівської області від 31.01.2023 року № 2, відмовлено в переведенні садового будинку,що належить ОСОБА_1 , який розташований на земельній ділянці з кадастровим номером :05:000:0948, площею 0,0798 га,за адресою: АДРЕСА_2 у жилий будинок на підставі п. 4 Порядку переведення дачних і садових будинків, що відповідають державним будівельним нормам, у жилі будинки у зв`язку з виявленням в поданих документах недостовірних відомостей.

Не погодившись з такими рішенням, позивач звернулася до суду з цим позовом.

Вирішуючи спір, суд дійшов до таких висновків.

Відповідно до статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 5 КАС України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю. Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 8-1 Житлового кодексу України встановлено, що громадяни відповідно до закону мають право на переведення дачних і садових будинків, що відповідають державним будівельним нормам, у жилі будинки в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Рішення про переведення дачних і садових будинків у жилі будинки приймається відповідними органами місцевого самоврядування.

Механізм переведення дачних і садових будинків, що відповідають державним будівельним нормам, у жилі будинки визначений Порядком переведення дачних і садових будинків, що відповідають державним будівельним нормам, у жилі будинки, який затверджений постановою «Про затвердження Порядку переведення дачних і садових будинків, що відповідають державним будівельним нормам, у жилі будинки» від 29 квітня 2015 року №321 (далі - Порядок №321 в редакції на час виникнення спірних відносин).

Згідно пункту 2 Порядку №321 переведення дачних і садових будинків, що відповідають державним будівельним нормам, у жилі будинки здійснюється безоплатно органами місцевого самоврядування села, селища, міста, з якими відповідні дачні поселення та садівничі товариства пов`язані адміністративно або територіально.

Відповідно до пункту 3 Порядку №321 для переведення дачного чи садового будинку у жилий будинок громадянин, який є його власником, або уповноважена ним особа (далі - власник) подає до виконавчого органу сільської (селищної, міської) ради, а у разі, коли в сільській раді виконавчий орган не утворено, - сільському голові (далі - уповноважений орган) у паперовій формі особисто (у тому числі через центри надання адміністративних послуг) чи надсилає рекомендованим листом з описом вкладення або в електронній формі через електронний кабінет користувача Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва або іншу державну інформаційну систему, інтегровану з електронним кабінетом власника, заяву за формою згідно з додатком, до якої додаються:

копія документа, що підтверджує право власності на дачний чи садовий будинок, засвідчена в установленому порядку (крім випадку, коли право власності на такий будинок зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно);

письмова згода співвласників (за наявності) на переведення такого будинку в жилий;

звіт про проведення технічного огляду дачного чи садового будинку з висновком про його відповідність державним будівельним нормам, підписаний виконавцем окремих видів робіт (послуг), пов`язаних із створенням об`єктів архітектури, створений виключно з використанням Реєстру будівельної діяльності у формі електронного документа з присвоєнням реєстраційного номера.

Звіт про проведення технічного огляду дачного чи садового будинку містить відомості, передбачені Порядком ведення Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23 червня 2021 р. № 681 Деякі питання забезпечення функціонування Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва (Офіційний вісник України, 2021 р., № 55, ст. 3401).

Технічний огляд дачного чи садового будинку проводиться з метою визначення відповідності фактичного стану садового або дачного будинку новому функціональному призначенню та надання в разі потреби рекомендацій щодо усунення виявлених недоліків без застосування обладнання для визначення характеристик конструкцій та виконання вишукувальних робіт на підставі укладеного договору суб`єктом господарювання, у якого працює один або більше виконавців окремих видів робіт (послуг), пов`язаних із створенням об`єктів архітектури, які пройшли професійну атестацію згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 р. № 554 Деякі питання професійної атестації виконавців окремих видів робіт (послуг), пов`язаних із створенням об`єктів архітектури (Офіційний вісник України, 2011 р., № 41, ст. 1668).

Пунктом 4 Порядку №321 передбачено, що за результатами розгляду заяви та доданих до неї документів уповноважений орган протягом місяця з дня їх надходження приймає рішення про переведення дачного чи садового будинку у жилий будинок або про відмову в такому переведенні.

Прийняття рішення про відмову в переведенні дачного чи садового будинку у жилий будинок допускається за наявності хоча б однієї з таких підстав:

- неподання документів, зазначених у пункті 3 цього Порядку;

- виявлення в поданих документах недостовірних відомостей;

- встановлення невідповідності дачного чи садового будинку вимогам державних будівельних норм, що зазначені у розділі I (обов`язковий) результатів технічного огляду звіту про проведення технічного огляду дачного чи садового будинку (додаток 2).

Згідно пункту 5 Порядку №321 місцева рада у триденний строк з дня прийняття рішення про переведення дачних і садових будинків, що відповідають державним будівельним нормам, у жилі будинки видає або надсилає власникові рекомендованим листом з описом вкладення рішення про переведення дачного чи садового будинку у жилий будинок із зазначенням його адреси (рішення про відмову в переведенні разом з поданими документами).

Рішення про переведення є підставою для використання дачних і садових будинків як житло, зокрема для реєстрації місця проживання.

Відтак, Порядком №321 передбачено перелік підстав для відмови в переведенні дачного чи садового будинку у жилий будинок. Переведення дачних і садових будинків в жилі є процедурою, яка передбачає надання садовому будинку статусу житлового за умов відповідності даної споруди будівельним стандартам, що висуваються до житлових домоволодінь.

В рішенні про відмову в переведенні садового будинку в жилий будинок відповідач покликається на пункт 6.1.49 ДБН Б.2.2.-12:2019 «Планування та забудова територій», затверджених Наказом Мінрегіону № 104 від 26.04.2019 року, яким передбачено, що при проведенні існуючої дачної і садибної забудови у райони садибної забудови має бути забезпечена відповідність показників соціальної, транспортної та інженерної інфраструктури нормам садибної забудови в межах населених пунктів.

Також п. 2.2 Рішення рекомендовано позивачу, повторно подати документи, зазначені в пункті 3 Порядку переведення дачних садових будинків, що відповідають державним будівельним нормам у жилі будинки, після усунення причин, що стали підставою для прийняття такого рішення.

Крім того, листом Зимноводівська сільська рада Львівського району Львівської області за № 1110/-23 від 24.05.2023 року на адвокатський запит адвоката, повідомила про те, що згідно звіту № 10 д-22 від 26.09.2022 року садовий будинок відповідає вимогам наступних державних будівельних норм: п. 5.6 ДБН В.2.2-15:2019; ДБН В.1.2-6; ДБН В.2.5-67:2013; п. 3.37 ДБН Б2.2-12: 2019. В листі вказують, що даний звіт не враховує вимоги ДБН А-2.2.-12:2019 «Планування та забудова територій», зокрема, п. 6.1.49 (про що зазначено у вступній частині рішення виконкому № 5) при переведенні існуючої дачної і садової забудови у райони садибної забудови має бути забезпечена відповідність показників соціальної, транспортної та інженерної інфраструктури нормам садибної забудови в межах населених пунктів.

В позовних вимогах позивач покликається на те, що в продовж 2022 року вона неодноразово зверталася до Зимноводівської сільської ради Львівської області про надання дозволу на переведення садового будинку в житловий. Однак, 27.10.2022 року (листом про відмову) та 10.01.2023 року (рішенням) Зимноводівська сільська рада Львівського району Львівської області відмовила у переведенні садового будинку в житловий.

Судом не надається оцінка обставинам та підставам відмови у переведенні садового будинку в житловий, зазначених у листі від 27.10.2022 та у рішенні від 10.01.2023 Зимноводівської сільської ради Львівського району Львівської області, оскільки такі не оскаржуються позивачем у даній справі.

На доведення обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги стосовно визнання протиправним та скасування рішення Виконавчого комітету Зимноводівської сільської ради Львівського району Львівської області від 31 січня 2023 року № 5 про відмову в проведенні садового будинку АДРЕСА_2 у жилий будинок, позивач покликається на те, що її будинок повністю відповідає будівельним нормам.

Суд зазначив, що законодавством передбачено вичерпний перелік підстав для відмови в переведенні дачного чи садового будинку в жилий. Зокрема, обов`язковою умовою переведення дачних і садових будинків у жилі є відповідність таких будинків будівельним стандартам, що висуваються до жилих домоволодінь.

Суд також зазначає, на вимогу, визначену п. 3 Порядку переведення дачних і садових будинків, що відповідають державним будівельним нормам, у жилі будинки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2015 року № 321, щодо відповідності садового чи дачного будинку державним будівельним нормам для переведення його в жилий необхідно тлумачити розширено. Вона включає відповідність будівлі всім санітарно-гігієнічним, інженерно-технічним й іншим вимогам, що є частиною державних будівельних норм, або якщо такі норми не були дотримані під час будівництва садового чи дачного будинку, то будівля має бути узгоджена з ними шляхом улаштування додаткового обладнання, комунікацій, інженерно-технічного укріплення тощо.

Окрім того, суд зауважує, що при прийнятті рішення щодо переведення садових будинків у жилі, застосування даного Порядку № 321 не звільняє від обов`язку дотримання інших нормативно-правових актів, що регулюють дані правовідносини.

Така правова позиція узгоджується з висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 09.09.2020 у справі № 712/387/17-а та від 22.10.2020 у справі № 818/57/18.

Дослідженням матеріалів справи судом встановлено, що в рішенні від 31.01.2023 року № 5 про відмову в переведенні садового будинку в жилий будинок та в листі від 24.05.2023 року за № 1110/-23 Зимноводівська сільська рада ТГ зазначила пункт 6.1.49 ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування і забудова територій», які затверджені наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 26 квітня 2019 року №104.

Окрім того в листі від 24.05.2023 року відповідачем було зазначено, що згідно звіту № 10 д-22 від 26.09.2022 року садовий будинок відповідає вимогам наступних державних будівельних норм: п. 5.6 ДБН В.2.2-15:2019; ДБН В.1.2-6; ДБН В.2.5-67:2013; п. 3.37 ДБН Б2.2-12: 2019. Даний звіт не враховує вимоги ДБН А-2.2.-12:2019 «Планування та забудова територій», зокрема, п. 6.1.49 (про що зазначено у вступній частині рішення виконкому № 5) при переведенні існуючої дачної і садової забудови у райони садибної забудови має бути забезпечена відповідність показників соціальної, транспортної та інженерної інфраструктури нормам садибної забудови в межах населених пунктів.

У свою чергу, жодних аргументів, які б доводили, що позивачкою було подано документи у відповідності до пункту 6.1.49 ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування і забудова територій», які затверджені наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 26 квітня 2019 року №104, до суду не надано та не спростовано.

Доводи позивачки стосовно невідповідності рішення відповідача підставам для відмови у переведені у житловий наведеному у Порядку № 321 не заслуговують на увагу, оскільки як встановлено судом, позивачка має у власності садовий будинок АДРЕСА_2 в садівничому товаристві «Гудок», який побудований та розташований на території Зимноводівської територіальної громади Львівського району Львівської області, на земельній ділянці за цільовим призначенням для ведення садівництва.

Між тим, при прийнятті рішення щодо переведення садових будинків у житлові, застосування Порядку №321 не звільняє від обов`язку дотримання інших нормативно-правових актів, що регулюють дані правовідносини.

ДБН України розробляються на продукцію, процеси та послуги в галузі містобудування (проектування, вишукування, територіальна діяльність, зведення, реконструкція і реставрація об`єктів будівництва, планування і забудова населених пунктів і територій), а також в галузі організації, технології, управління і економіки будівництва.

Ці норми обов`язкові для органів державного управління, місцевого і регіонального самоуправління підприємств і установ незалежно від форм власності та відомчого підпорядкування, громадських об`єднань і громадян, які здійснюють проектування, будівництво і благоустрій на території міських і сільських поселень.

Питання будівництва, обслуговування того чи іншого об`єкту нерухомого майна, нерозривно пов`язаний з земельною ділянкою, на якій такий об`єкт розташований. Наявність того чи іншого об`єкта нерухомості повинен відповідати цільовому призначенні земельної ділянки та їй відповідати.

В силу частини 3 статті 35 ЗК України земельні ділянки, призначені для садівництва, можуть використовуватись для закладання багаторічних плодових насаджень, вирощування сільськогосподарських культур, а також для зведення необхідних будинків, господарських споруд тощо.

Слід звернути увагу на те, що Земельним кодексом України не передбачено можливість використання земельних ділянок за категорією земель «землі сільськогосподарського призначення» із цільовим призначенням «для ведення садівництва» для розташування на них саме жилих будинків. Такі повинні розміщуватись на земельних ділянках із цільовим призначенням «для будівництва та обслуговування жилого будинку», які відносяться до іншої категорії земель - земель житлової та громадської забудови (статті 38 - 42 ЗК України).

З урахуванням наведеного, суд вважає, що оскаржуване рішення Виконавчого комітету Зимноводівської сільської ради Львівського району Львівської області від 31.01.2023 року № 5 про відмову в переведенні садового будинку АДРЕСА_2 в житловий ґрунтується на нормах права, прийняте на підставі, у межах та у спосіб передбачений чинним законодавством України, а відтак, суд дійшов до висновку про про відмову у задоволенні позовних вимог.

Така правова позиція узгоджується з висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 712/387/17-а, від 22.10.2020 у справі №818/57/18.

Щодо інших посилань учасників справи, суд зазначає, що вони не впливають на правильність вирішення спору по суті.

У рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 72 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно з частинами першою-третьою статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність наявних у справі доказів окремо, а також достатність і взаємний зв`язок цих доказів у їх сукупності, суд вважає, що відповідачем доведено безпідставність даного позову, а тому суд приходить до висновку про відмову у його задоволенні повністю.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд враховує, що особі, що не є суб`єктом владних повноважень, у разі відмови у задоволені позову - судовий збір поверненню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 243-246, 255, 293, 295 КАС України, суд, -

в и р і ш и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП - НОМЕР_1 ) до Зимноводівської сільської ради Львівського району Львівської області (адреса: вул.Шухевича, 83,с.Зимна Вода,Львівський район, Львівська область,81110; код ЄДРПОУ - 04372282) про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язати вчинити дії, - відмовити повністю.

Судові витрати стягненню не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

СуддяКарп`як Оксана Орестівна