Справа № 520/6635/23
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2023-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2023 р. Справа № 520/6635/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бегунца А.О.,

Суддів: Мельнікової Л.В. , Рєзнікової С.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.05.2023, головуючий суддя І інстанції: Зінченко А.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 11.05.23 по справі № 520/6635/23

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просив суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо зменшення розміру пенсії по інвалідності 2 групи ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області перерахувати розмір пенсії по інвалідності 2 групи ОСОБА_1 з компенсацією втрати частини доходу.

- стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області моральну шкоду 10000 грн.

Позивач не згоден з діями відповідача, а тому звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 11.05.2023 адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо зменшення розміру пенсії по інвалідності 2 групи ОСОБА_1 .

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області перерахувати розмір пенсії по інвалідності 2 групи ОСОБА_1 з компенсацією втрати частини доходу.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.05.2023 скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в Управлінні та отримує пенсію по інвалідності 2 групи, призначену відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-ІV, з 13.03.2014. Відповідно до рішення Московського районного суду м. Харкова від 02.08.2017 по справі №643/5912/17 та постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 24.10.2017 по справі № 643/5912/17 ОСОБА_1 здійснено поновлення пенсії з 13.03.2014, виплата пенсії здійснювалась у розмірі 949,00 грн, яка не підлягає перерахункам у зв`язку зі змінами прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. У листопаді 2021 року розмір пенсії переглянуто та приведено у відповідність згідно вищевказаного рішення суду.

Щодо зобов`язання перерахувати розмір пенсії з компенсацією втрати частини доходу апелянт зазначив, що відповідно до ч. 1 ст. 73 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" кошти Пенсійного фонду формуються переважно за рахунок страхових внесків (частини єдиного внеску на загальнообов`язкове державне пенсійне соціальне страхування) та використовуються на: 1) виплату пенсій, передбачених цим Законом; 2) надання соціальних послуг, передбачених цим Законом; 3) фінансування адміністративних витрат, пов`язаних з виконанням функцій, покладених на органи Пенсійного фонду; 4) оплату послуг з виплати та доставки пенсій; 5) формування резерву коштів Пенсійних фонду. Згідно з ч.2 ст.72 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" забороняється використання коштів Пенсійного фонду на цілі, не передбачені цим Законом.

Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Колегія суддів зазначає, що з огляду на ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що до грудня 1996 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживала у АДРЕСА_1 , отримувала пенсію по інвалідності 2 групи, надалі виїхала на постійне місце проживання до Ізраїлю, в зв`язку із чим, виплату пенсії їй припинено.

09 березня 2017 року представник ОСОБА_1 звернувся до управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова із заявою про перерахунок та поновлення виплати пенсії по інвалідності II групи.

Листом управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова № 8445/30-02-02 від 24.03.2017 надіслано рішення оформлене протоколом від 15.03.2017 про відмову ОСОБА_1 у поновленні виплати пенсії по інвалідності 2 групи.

Постановою Московського районного суду м. Харкова від 02.08.2017 року по справі № 643/5912/17, визнано протиправним рішення Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова оформлене протоколом від 15.03.2017 про відмову ОСОБА_1 у поновленні виплати пенсії по інвалідності II групи. Зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова відновити пенсійну справу з відновленням відомостей про стаж та заробітну плату ОСОБА_1 для обчислення пенсії. Зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова здійснити перерахунок розміру та поновити виплату пенсії по інвалідності II групи ОСОБА_1 , починаючи з 07.10.2009, як не працюючому пенсіонеру, із застосуванням всіх підвищень, індексації, надбавок та доплат, передбачених чинним пенсійним законодавством України.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 24 жовтня 2017 року постанову Московського районного суду м. Харкова від 02.08.2017 по справі № 643/5912/17 скасовано. Прийнято нову постанову, якою позов задоволено частково.

Визнано протиправним рішення Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова оформлене протоколом від 15.03.2017 про відмову ОСОБА_1 у поновленні виплати пенсії по інвалідності II групи.

Зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова відновити пенсійну справу з відновленням відомостей про стаж та заробітну плату ОСОБА_1 для обчислення пенсії.

Зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова здійснити перерахунок розміру та поновити виплату пенсії по інвалідності II групи ОСОБА_1 , починаючи з 13.03.2014, як не працюючому пенсіонеру, із застосуванням всіх підвищень, індексації, надбавок та доплат, передбачених чинним пенсійним законодавством України.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 30.11.2022 року надано довідку щодо розміру нарахованої та фактично виплаченої пенсії ОСОБА_1 за період з 01.09.2020 по 30.11.2022 року.

Відповідно наданої довідки в червні 2021 року розмір пенсії складав 1854 грн. З листопада 2021 року розмір пенсії зменшено до 949 грн. та в подальшому не перераховується.

26 січня 2023 року представник позивача звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області та просив: повідомити підстави зменшення розміру пенсії ОСОБА_1 з листопада 2021 року; повідомити підстави виплати пенсії ОСОБА_1 в розмірі менше прожиткового мінімуму.

Листом Пенсійного фонду України від 10.02.2023 року повідомлено, що пенсію поновлено згідно рішення Московського районного суду м. Харкова від 02.08.2017р. справа № 643/5912/17 та постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 24.10.2017р. справа № 643/5912/17. На виконання зазначених рішень суду ОСОБА_1 здійснено поновлення пенсії з 13.03.2014 у вищевказаному порядку, внаслідок якого здійснювалась виплата пенсії у розмірі 949,00 грн., яка не підлягає перерахункам у зв`язку зі змінами прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Відповідно до п.10.3 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 №7 "Про судове рішення в адміністративній справі" резолютивна частина рішення не повинна містити приписів, що прогнозують можливі порушення з боку відповідача, та зобов`язання його до вчинення чи утримання дій на майбутнє. У листопаді 2021року розмір пенсії переглянуто та приведено у відповідність згідно вищевказаного рішення суду. Таким чином, рішення Московського районного суду м. Харкова від 02.08.2017 справа №643/5912/17 та постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 24.10.2017 справа №643/5912/17 виконано в межах покладених зобов`язань та у визначеному законом порядку.

16 лютого 2023 року представник позивача звернувся до Пенсійного фонду України та просив: повідомити на підставі якого законодавчого або нормативного акту не здійснюється перерахунок розміру пенсії пенсіонерам, яким виплату пенсії поновлено (призначено) за рішенням суду. Що визначає поняття "пенсія в твердому розмірі".

Листом Пенсійного фонду України повідомлено, що поняття "пенсія в твердому розмірі" не визначено нормативно-правовими актами про пенсійне забезпечення.

Однак, відповідачем нарахування та виплату пенсії позивачу не здійснено, що стало підставою звернення до суду.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо зменшення розміру пенсії по інвалідності 2 групи ОСОБА_1 та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області перерахувати розмір пенсії по інвалідності 2 групи ОСОБА_1 з компенсацією втрати частини доходу.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог, однак вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає зміні з підстав та мотивів його прийняття, з урахуванням наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 3 ст. 25 Конституції України Україна гарантує піклування та захист своїм громадянам, які перебувають за її межами.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Європейська соціальна хартія (переглянута) від 03.05.1996 року, ратифікована Законом України № 137-V від 14.09.2006 року, яка набрала чинності з 01.02.2007 року (далі - Хартія), визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист (пункт 23 частини І). Ратифікувавши Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині І Хартії.

Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов`язаннями України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України №1058-IV від 09.07.2003 "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003, пенсія - це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до статті 4 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003, який набрав чинності з 01.01.2004 законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України "Про недержавне пенсійне забезпечення", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Частиною третьою ст. 4 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV встановлено, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Статтею 5 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV передбачено, що дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, визначених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів ПФ України та накопичувальної системи пенсійного страхування.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Згідно пункту 1 частини 1, частини 4 статті 8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, мають право на отримання пенсійних виплат і соціальних послуг із системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування нарівні з громадянами України на умовах та в порядку, передбачених цим Законом, якщо інше не передбачено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Таким чином, право на призначення (перерахунок, поновлення тощо) пенсії мають громадяни України та іноземці і особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, на умовах та порядку, передбачених законодавством або міждержавними угодами.

Частиною 1 статті 9 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV встановлено, що в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно із ст. 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV, мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. У разі виплати застрахованій особі довічної пенсії, передбаченої цим Законом, пенсії або аналогічної виплати, встановленої в інших державах, мінімальний розмір пенсії за віком у солідарній системі встановлюється з урахуванням зазначених сум.

З 1 січня 2018 року для осіб, які досягли віку 65 років, мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі 40 відсотків мінімальної заробітної плати, визначеної законом про Державний бюджет України на відповідний рік, але не менше прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

За наявності страхового стажу меншої тривалості, ніж передбачено абзацом першим частини першої цієї статті, мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі, пропорційному до наявного страхового стажу, виходячи з прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Відповідно до ч.1-2 ст. 43 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV перерахунок пенсій за віком, по інвалідності, в разі втрати годувальника, за вислугу років, призначених до набрання чинності цим Законом, здійснюється за нормами цього Закону на підставі документів про вік, страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час перерахунку в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло раніше, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

У відповідності до п. 4-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV для осіб, яким пенсія призначена до набрання чинності Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи", крім тих, яким після набрання чинності зазначеним Законом здійснювався перерахунок пенсії з урахуванням заробітної плати за періоди страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії: мінімальний розмір пенсії за віком, передбачений абзацом першим частини першої статті 28 цього Закону, встановлюється за наявності у чоловіків 25 років, а у жінок 20 років страхового стажу; збільшення пенсії, передбачене абзацом другим частини першої статті 28 цього Закону, встановлюється за кожний повний рік страхового стажу понад 25 років чоловікам і 20 років жінкам.

Частиною 2 ст. 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV (в редакції чинній на момент здійснення позивачу перерахунку пенсії та зменшення її показника - 01.11.2021) встановлено, що для забезпечення індексації пенсії щороку проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії. Розмір, дата та порядок такого збільшення визначаються у межах бюджету Пенсійного фонду за рішенням Кабінету Міністрів України.

Так, з листа Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 10.02.2023 №3025-2587/А-03/8-2000/23 встановлено, що пенсію ОСОБА_1 поновлено згідно постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 24.10.2017 у справі №643/5912/17. На виконання вказаної постанови, поновлення пенсії позивачу здійснено з 13.03.2014 у розмірі 949,00 грн, яка не підлягає перерахункам у зв`язку зі змінами прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

З пояснень №2000-0902-7/176042 наданих відповідачем встановлено, що з причин відсутності можливості відновити пенсійну справу ОСОБА_1 у зв`язку із знищенням архівних пенсійних справ за 1943-2001 роки Управлінням праці та соціального захисту населення адміністрації Московського району Харківської міської ради, яке на той час займалось призначенням пенсій, на підставі архівної пенсійної справи 1996 року сформовано паперову та електронну пенсійну справу ОСОБА_1 згідно поданих нею 09.03.2017 документів для поновлення виплати пенсії. Так, ОСОБА_1 оновлено виплату пенсії з 13.03.2014 у визначеному судом порядку розмір якої склав 949,00 грн. В подальшому, пенсія помилково перераховувалась у зв`язку із змінами прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Тому, за відсутністю правових підстав для здійснення у майбутньому ОСОБА_1 перерахунків поновленої пенсії та з метою уникнення переплати, її розмір переглянуто з 01.11.2021 та приведено у відповідність до прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність на дату поновлення пенсії, що склало 949,00 грн. Таким чином, постанова Харківського апеляційного адміністративного суду від 24.10.2017 у справі №643/5912/17 виконана в повному обсязі в межах повноважень та у визначеному законом порядку.

З копії розпорядження №714000 від 08.11.2017 вбачається, що з 13.03.2014 розмір пенсії ОСОБА_1 становить 949,00 грн, з 01.09.2015 - 1074,00 грн, з 01.05.2016 - 1130,00 грн, з 01.12.2016 - 1247,00 грн, з 01.05.2017 - 1312,00 грн, з 01.10.2017 - 1452,00 грн.

Крім того, відповідно до рішення про перерахунок пенсії №13 від 25.10.2021 відповідачем встановлено особливість "Не підлягають МП, признач. за ріш. суду в тверд. розм. - з 01.11.2021 року по довічно; призначення за рішення суду".

Відповідно до зазначеного рішення №13 від 25.10.2021 страховий стаж позивача становить 25 років 5 місяців 15 днів. Розмір пенсії обрахований наступним чином: розмір пенсії за віком (ст. 27) 0,00 грн, доплата до пенсії при неповому стажі (ст 28 ч. 3) 949,00 грн, доплата до мінімальної пенсійної виплати (949 грн) - 94,90 грн, загальний розмір пенсії - 949,00 грн

Колегією суддів з копії довідки від 17.11.2022 про розмір призначеної і фактично отриманої пенсії встановлено, що з 09.2020 розмір пенсії становив 1712 грн, з 12.2020 -1769 грн, 07.2021 - 1854 грн, з 11.2021 - 949 грн.

З вказаної довідки вбачається зменшення розміру пенсії позивача.

Колегія суддів зазначає, що з моменту поновлення виплати пенсії, позивач користується усіма правами на підвищення та перерахунок пенсії відповідно до вимог Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV, будь-яких обмежень її прав, як пенсіонера, якому призначено виплату пенсії за рішенням суду наведеним Законом не встановлено.

Відповідно до приписів ст. 22 Конституції України Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Отже, зменшення розміру пенсії позивача після поновлення виплати пенсії, у розумінні вказаних вище законодавчих приписів, є неприпустимим і виключає можливість прийняття суб`єктом владних повноважень рішень або вчинення ним дій, які б звужували зміст та обсяг існуючих соціальних гарантій.

Вказана позиція суду узгоджується із висновками Верховного Суду викладеними у постанові від 09.10.2020 у справі №592/4761/17, від 07.07.2022 у справі №296/7568/16-а, що враховується судом відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.

Разом з тим, відповідачем, всупереч ст. 77 КАС України, не надано достатніх та обґрунтованих доказів щодо підстав та самого механізму зменшення розміру виплати пенсії позивача.

Колегія суддів зазначає, що спосіб відновлення порушеного права позивача має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Зазначена позиція повністю кореспондується з висновками Європейського суду з прав людини, відповідно до яких, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, в тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Отже, "ефективний засіб правого захисту" в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату.

Зважаючи на вищевикладене, обираючи належний спосіб захисту порушеного права позивача, колегія суддів дійшла висновку про наявність обгрунтованих підстав для визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо зменшення розміру пенсії по інвалідності 2 групи ОСОБА_1 та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області перерахувати розмір пенсії по інвалідності 2 групи ОСОБА_1 .

Стосовно позовної вимоги про здійснення перерахунку розміру пенсії з компенсацією втрати частини доходу, колегія суддів зазначає наступне.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" від 19.10.2000 року № 2050-ІІІ та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року №159.

Стаття 2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" №2050-IIІ визначає, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Відповідно до ст.3 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" № 2050-ІІІ сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Пунктами 2, 3 Порядку №159 передбачено, що компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року.

Компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру: пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат); соціальні виплати (допомога сім`ям з дітьми, державна соціальна допомога інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам, допомога по безробіттю, матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, матеріальна допомога по безробіттю, допомога по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною), допомога по вагітності та пологах, щомісячна грошова сума в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, допомога дитині, яка народилася інвалідом внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності, тощо); стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення).

Сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100 (пункт 4 Порядку № 159).

Наведене нормативне регулювання не встановлює першості нарахування і виплати доходу, який своєчасно не був виплачений, та не ставить у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів.

Водночас, кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер, спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи та пов`язані з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Використане у статті 3 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" № 2050-ІІІ формулювання, що компенсація обчислюється як добуток нарахованого, але не виплаченого грошового доходу за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації - невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або такий, який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.

Зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні положень статей 1-3 вказаного Закону дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені.

Вищевказані висновки суду відповідають висновкам Верховного Суду, викладеним у постановах від 05.07.2022 у справі №420/7633/20, від 08.06.2022 у справі №200/5213/20-а, від 09.12.2021 у справі №400/902/19 та від 08.11.2021 у справі №460/8138/20, які в силу ч. 5 ст.242 КАС України підлягають врахуванню у даній справі.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про задоволення позову в цій частині вимог.

За наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити судове рішення (п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України).

Відповідно до п. 1 ч. 1, ч. 4 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи. Зміна судового рішення може полягати в доповнення або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Таким чином, суд першої інстанції дійшовши правильного висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог, невірно розтлумачив норми права, що регулюють спірні прававовідносини, колегія суддів дійшла висновку про зміну судового рішення з підстав та мотивів його прийняття.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.05.2023 по справі № 520/6635/23 - змінити з підстав та мотивів його прийняття.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя А.О. Бегунц
Судді Л.В. Мельнікова С.С. Рєзнікова