Справа № 211/5845/23
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2023-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

14 грудня 2023 року м. Дніпросправа № 211/5845/23
(суддя Сарат Н.О., м. Кривий Ріг)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чередниченка В.Є. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Шальєвої В.А.,

за участю секретаря судового засідання Корсун Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 10 жовтня 2023 року у справі №211/5845/23 за позовом ОСОБА_1 до Металургійно-Довгинцівського об`єднаного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про скасування постанови у справі про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 12 вересня 2023 року звернувся до суду з позовом до Металургійно-Довгинцівського об`єднаного територіального центру комплектування та соціальної підтримки в якому, просить скасувати постанову начальника Металургійно-Довгинцівського об`єднаного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Бойка Олександра Григоровича №433 від 04.09.2023 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 3400 грн та закрити справу про адміністративне правопорушення; стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Металургійно-Довгинцівського об`єднаного територіального центру комплектування та соціальної підтримки на користь позивача понесені судові витрати у справі в сумі 536,80 грн.

Позов обґрунтовано тим, що позивач відповідно до законодавства України віднесений до категорії осіб, які не підлягають мобілізації, оскільки виконання військового обов`язку суперечить його релігійним переконанням.

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 10 жовтня 2023 року у задоволенні позову відмовлено повністю.

Рішення суду мотивовано тим, що скаржувана постанова прийнята уповноваженим на те органом відповідно до вимог КУпАП, права ОСОБА_1 , як під час складання протоколу, так і під час розгляду справи були дотримані, а вина позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою ст.210-1 КУпАП є доведеною та підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення від 04.09.2023 року, розпискою № про отримання повістки від 21.08.2023 року, копією Книги відвідувань. ОСОБА_1 дійсно не з`явився без поважної причини до ТЦК 31.08.2023 року о 06.45 год. за повісткою.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції позивач оскаржив його в апеляційному порядку, з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити повністю.

Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що оскаржуване рішення суду ухвалене всупереч міжнародно-правовим зобов`язанням України та сталій практиці Європейського суду з прав людини, зважаючи на те, що Європейським судом з прав людини неодноразово досліджувалося та було встановлено, що захисту підлягає не лише саме право Свідків Єгови «не брати в руки зборю», а їх зумовлене глибоким релігійним переконанням право нести військову службу у будь-якій формі, у зв`язку з чим Держава має забезпечити особам проходження альтернативної (невійськової) служби, яка є повністю відокремленою від військового обов`язку.

Згідно з відзивом на апеляційну скаргу, відповідач зазначаючи про законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, який підтримав доводи апеляційної скарги, пояснення представника відповідача, який заперечував щодо її задоволення, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції з`ясовано та знайшло підтвердження під час апеляційного розгляду справи, що ОСОБА_1 з 28.07.2007 року є присвяченим охрещеним служителем Релігійного об`єднання Свідків Єгови в Україні, що підтверджується копією довідки № 1796 від 10.05.2023 року (а.с.11).

При цьому, відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» позивач має статус військовозобов`язаного та перебуває на військовому обліку військовозобов`язаних в ІНФОРМАЦІЯ_1 .

21.08.2023 року о 14:45 годин посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_1 було вручено повістку військовозобов`язаному ОСОБА_1 , якою зобов`язано позивача з`явитися до Металургійно - Довгинцівського ОРТЦК та СП на 31.08.2023 року на 6:45 годин для відправки до військової частини (а.с.151).

Як з`ясовано судом першої інстанції та не заперечується учасниками справи, ОСОБА_1 до Металургійно - Довгинцівського ОРТЦК та СП на 31.08.2023 року на 6:45 годин не прибув.

При цьому, позивач прибув до Металургійно - Довгинцівського ОРТЦК та СП 04.09.2023 року, а також перебував у його приміщенні 31.08.2023 року о 12.19, що не заперечується представниками сторін.

04.09.2023 року посадовою особою відповідача було складено протокол №433 відносно позивача про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.210-1 КУпАП (а.с.152-153).

У протоколі зазначено, що « 04.09.2023 року о 14:15 год. було виявлено триваюче правопорушення позивачем абз.2 ч.1 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом Служби зовнішньої розвідки України) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, та порушення ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері цивільного захисту). У разі не прибуття або прибуття військовозобов`язаного з перевищенням зазначених термінів вживаються заходи з притягнення військовозобов`язаного до адміністративної відповідальності.

Таким чином, військовозобов`язаний ОСОБА_1 не прибув до територіального центру комплектування та соціальної підтримки по повістці для визначення призначення на особливий період, та в подальшому порушував вимоги законодавства в період з 31.08.2023 року по 04.09.2023 року, чим порушив Закон України «Про оборону Україну» та «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Додатками до протоколу зазначено: копія паспорта, повістка, мобілізаційне розпорядження.

У зв`язку з виявленим порушенням постановою начальника Металургійно-Довгинцівського об`єднаного територіального центру комплектування та соціальної підтримки ОСОБА_2 № 433 від 04.09.2023 року на ОСОБА_1 було накладено адміністративне стягнення в сумі 3400 грн за ч.2 ст.210-1 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 3400 грн (а.с.7-8).

Законність та обґрунтованість вищезазначеної постанови є предметом спору переданого на вирішення суду.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскарженої постанови, виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 210 КУпАП визначено відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Відповідно до частини 2 статті 210-1 КУпАП повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, а також вчинення такого порушення в особливий період - тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про оборону України» особливий період це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно з Указом Президента України № 303/2014 від 17.03.2014 «Про часткову мобілізацію» було прийнято рішення про оголошення та проведення часткової мобілізації, а отже з цього періоду в Україні діє особливий період.

Відповідно Указу Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 року №2102-ІХ в Україні введено воєнний стан. З цієї дати діє воєнний стан, а тому порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію є підставою для притягнення до відповідальності за частиною 2 статті 210-1 КУпАП.

Відповідно до положень статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом Служби зовнішньої розвідки України) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.

Під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

З аналізу вищезазначеної норми вбачається обов`язок громадян з`явитися, зокрема до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.

Як вбачається з матеріалів справи, 21.08.2023 року о 14:25 год. позивачем було отримано документ, яким його викликано до територіального центру комплектування та соціальної підтримки на 31.08.2023 року 06:45 год. (а.с.151).

Натомість, позивач на вищезазначену дату не з`явився до територіального центру комплектування та соціальної підтримки для забезпечення відповідачем виконання вимог статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а саме для визначення призначення військовозобов`язаного на особливий період, що в свою чергу свідчить про порушення позивачем законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Враховуючи те, що позивач не з`явився до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк визначений в отриманому ним документі, для подальшого забезпечення відповідачем виконання вимог статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», суд апеляційної інстанції зробив висновок про наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення відповідальність за яке передбачена частиною 2 статті 210-1 КУпАП, як наслідок оскаржувана постанова прийнята відповідачем в межах наданих йому повноважень та правомірно.

Разом з цим, суд апеляційної інстанції вважає такими, що не впливають на правомірність постанови № 433 від 04.09.2023 року доводи позивача про те, що виконання військового обов`язку суперечить релігійним переконанням позивача, зважаючи на те, що позивача притягнуто до відповідальності за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, яке полягає у неявці до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк визначений в отриманому ним документі, а не за відмову виконувати розпорядження яке суперечить його релігійним переконання.

Безпідставними є також посилання позивача в апеляційній скарзі на практику Європейського суду з прав людини, згідно з якою захисту підлягає не лише саме право Свідків Єгови «не брати в руки зборю», а їх зумовлене глибоким релігійним переконанням право нести військову службу у будь-якій формі, у зв`язку з чим Держава має забезпечити особам проходження альтернативної (невійськової) служби, яка є повністю відокремленою від військового обов`язку, оскільки у спірних правовідносинах позивача притягнуто до відповідальності за неявку до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк визначений в отриманому ним документі для подальшого визначення призначення військовозобов`язаного ОСОБА_1 на особливий період.

При цьому, питання щодо забезпечення реалізації права позивача щодо проходження альтернативної (невійськової) служби в межах цієї справи не вирішується, оскільки не є предметом спору.

Крім того, суд апеляційної інстанції зазначає що, згідно з Законом України «Про військовий обов`язок та військову службу» початком проходження військової служби для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації на особливий період вважається день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об`єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому рішення суду першої інстанції у цій справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись: пунктом 1 частини 1 статті 315, статтями 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 10 жовтня 2023 року у справі №211/5845/23 без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 14 грудня 2023 року.

Головуючий - суддя В.Є. Чередниченко

суддя С.М. Іванов

суддя В.А. Шальєва