Справа № 520/11220/23
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2023-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2023 р. Справа № 520/11220/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Перцової Т.С.,

Суддів: Спаскіна О.А. , Жигилія С.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.08.2023, головуючий суддя І інстанції: Старосєльцева О.В., м. Харків, повний текст складено 18.08.23 по справі № 520/11220/23

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Держпраці у Харківській області

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Держпраці у Харківській області (далі - ГУ Держпраці у Харківській області, відповідач, у якому з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог просив суд:

- визнати бездіяльність відповідача протиправною;

- зобов`язати Головне управління Держпраці у Харківській області видати довіку з місця роботи ОСОБА_1 в тому, що він з 07.10.2013 року дотепер дійсно працює в Головному управлінні Держпраці у Харківській області на посаді головного державного інспектора відділу з питань експертизи умов праці управління з питань праці Головного управління Держпраці у Харківській області;

В обґрунтування позовних вимог зазначив про протиправну бездіяльність відповідача, яка полягає у невидачі позивачу за його заявою довідки з місця роботи про те, що він, ОСОБА_1 , з 01.07.2023 по дату подання позовної заяви, відповідно до умов трудового договору, укладеного на невизначений строк, дійсно працює в ГУ Держпраці у Харківській області на посаді головного державного інспектора відділу з питань експертизи умов праці управління з питань праці ГУ Держпраці в Харківській області, оскільки надана відповідачем довідка складена з порушенням вимог Типової інструкції з документування управлінської інформації в електронній формі та організації роботи з електронними документами в діловодстві, електронного міжвідомчого обміну, затвердженою постановою КМУ від 17.01.2018 № 55 (далі - Інструкція № 55).

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 18.08.2023 у справі № 520/11220/23 позов - залишено без задоволення.

Позивач, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин у справі, а також неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, з урахуванням уточнень, просив суд апеляційної інстанції:

- скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.08.2023 у справі № 520/11220/23;

- зобов`язати Головне управління Держпраці у Харківській області видати ОСОБА_1 довідку з місця роботи в Головному управління Держпраці у Харківській області з 07.10.2013 по 30.11.2020.

Апеляційна скарга мотивована твердженнями про неврахування судом першої інстанції відсутності у наданій відповідачем з місця роботи довідці обов`язкових реквізитів, передбачених для певного виду документу, що свідчить про її невідповідність вимогам до оформлення документів та позбавляє її юридичного значення. А відтак вважає, що належна довідка йому невидана і дотепер.

Також зауважив, що посилання суду першої інстанції у рішенні на ліквідацію державного органу є помилковими та такими, що зроблені при неповному дослідженні обставин у справі, оскільки повідомлення про проведення державної реєстрації припинення юридичної особи Головне управління Держпраці у Харківській області до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців не направлялося.

Звернув увагу суду, що станом на момент подання позовної заяви до суду позивачу не було відомо про його звільнення з ГУ Держпраці у Харківській області, однак, отримання наказу про звільнення засобами поштового зв`язку 15.05.2022 зумовило подання до суду заяви про зміну предмету позову, а саме зобов`язання відповідача видати ОСОБА_1 довідку з місця роботи за період з 07.10.2013 по 30.11.2022, разом з цим, суд першої інстанції безпідставно відмовив у прийнятті вказаної заяви про зміну предмету позову.

У надісланому до суду апеляційної інстанції відзиві на апеляційну скаргу відповідач зазначив про безпідставність та необґрунтованість вимог позивача, вважав рішення суду першої інстанції законним, обґрунтованим та винесеним з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування відзиву зазначив, що листом ГУ Держпраці у Харківській області № ХК/2/1056-22 від 24.04.2023 ОСОБА_1 вже надано довідку з місця роботи в Головному управлінні Держпраці у Харківській області про те, що він з 07.10.2013 по 30.11.2022 перебував у трудових відносинах з Територіальною державною інспекцією з питань праці у Харківській області та Головним управлінням Держпраці у Харківській області, а відтак у відповідача відсутні підстави видати позивачу довідку з місця роботи про те, що він з 07.10.2019 дотепер дійсно працює в ГУ Держпраці у Харківській області, оскільки відповідно до наказу ГУ Держпраці у Харківській області від 29.11.2022 № 08-03/322 позивача 30.11.2022 звільнено з посади, у зв`язку з ліквідацією державного органу.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач працював на посаді головного державного інспектора праці відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів у Територіальній державній інспекції з питань праці у м. Києві.

Наказом Територіальної державної інспекції з питань праці у м. Києві від 04.10.2013, відповідно до п. 5 ст. 36 КЗпП України, позивач був звільнений з посади головного державного інспектора праці в порядку переведення до Територіальної державної інспекції з питань праці у Харківській області.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 23.10.2015 № 820/10521/15 зобов`язано Територіальну державну інспекцію з питань праці у Харківській області винести наказ про призначення на посаду державного інспектора праці ОСОБА_1 відповідно до його заяви від 07.10.2013.

На виконання постанови Харківського окружного адміністративного суду від 23.10.2015 № 820/10521/15 наказом Територіальної державної інспекції з питань праці у Харківській області від 30.09.2015 № 40-к позивача було призначено на посаду головного державного інспектора праці відділу контролю за додержанням трудового законодавства у місті Харкові та центральних районах області у порядку переводу з Територіальної державної інспекції з питань праці у місті Києві.

Наказом Територіальної державної інспекції з питань праці у Харківської області від 26.10.2015 № 42-к позивача було звільнено з роботи у зв`язку із реорганізацією юридичної особи.

Позивач у межах справи № 820/10744/15 оскаржив своє звільнення з роботи на підставі наказу Територіальної державної інспекції з питань праці у Харківській області від 26.10.2015 № 42-к.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 25.04.2016 по справі № 820/10744/15 адміністративний позов було задоволено частково. Визнано незаконними дії Територіальної державної інспекції з питань праці у Харківській області щодо звільнення з роботи ОСОБА_1 . Скасовано наказ Територіальної державної інспекції з питань праці у Харківській області від 26.10.2015 № 42-к "Про звільнення з роботи ОСОБА_1 ". Поновлено ОСОБА_1 на посаді головного державного інспектора праці відділу контролю за додержанням трудового законодавства у м. Харкові та центральних районах області Територіальної державної інспекції з питань праці у Харківській області з 26.10.2015. Стягнуто з Головного управління Держпраці у Харківській області на користь ОСОБА_1 заробітну плату за час вимушеного прогулу з 26.10.2015 по 25.04.2016 (включно) в розмірі 14.694,40грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 26.07.2016 по справі № 820/10744/15 постанову Харківського окружного адміністративного суду від 25.04.2016 по справі № 820/10744/15 було змінено шляхом її доповнення визначенням про те, що з Головного управління Держпраці у Харківській області на користь ОСОБА_1 стягнута заробітна плата за час вимушеного прогулу з 26 жовтня 2015 року по 25 квітня 2016 року (включно) в розмірі 14.694 (чотирнадцять тисяч шестисот дев`яносто чотирьох) грн 40 коп з відрахуванням обов`язкових податків, зборів, внесків.

В іншій частині постанову Харківського окружного адміністративного суду від 25.04.2016 року - залишено без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 24.10.2017 постанову Харківського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2016 та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 26 липня 2016 було скасовано в частині оплати вимушеного прогулу, а справу в цій частині направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи позивач з урахуванням уточнення позовних вимог просив: 1) стягнути з ГУ Держпраці у Харківській області на користь ОСОБА_1 заробітну плату за час вимушеного прогулу з 26 жовтня 2015 року по день видання наказу про призначення ОСОБА_1 на посаду (включно) в розмірі із розрахунку відповідно до довідки ТДІзПП у Харківській області про прибуток від 26.10.2015 року; 2) стягнути з ГУ Держпраці у Харківській області на користь ОСОБА_1 заробітну плату за час вимушеного прогулу з 26 жовтня 2015 року по 31.12.2017 року (включно) в розмірі із розрахунку відповідно до довідки ТДІзПП у Харківській області про прибуток від 26.10.2015 року; 3) стягнути з ГУ Держпраці у Харківській області на користь ОСОБА_1 заробітну плату за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць у розмірі 7714,08 грн, виходячи з розрахунку відповідно до довідки ТДІзПП у Харківській області про прибуток від 26.10.2015 року.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 11.12.2017 у справі №820/10744/15 позов заявника про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу залишено без задоволення.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 20.02.2018 у справі №820/10744/15 залишено без змін постанову Харківського окружного адміністративного суду від 11.12.2017 у справі № 820/10744/15.

Постановою Верховного Суду від 21.11.2019 перелічені вище судові акти були залишені без змін.

Постановою Верховного Суду від 16.05.2019 у справі № 820/10744/15 була скасована ухвала Вищого адміністративного суду України від 24.10.2017 в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді головного державного інспектора праці відділу контролю за додержанням трудового законодавства у м. Харкові та центральних районах області Територіальної державної інспекції з питань праці у Харківській області, а справа у цій частині була направлена на новий розгляд до касаційного суду.

При цьому, Верховний Суд зазначив, що у справі, що переглядається, суди попередніх інстанцій встановили ту обставину, що відповідач у справі - ГУ Держпраці у Харківській області, є правонаступником ліквідованої Територіальної державної інспекції з питань праці у Харківській області, у якій позивач обіймав посаду до звільнення. Отже, на ГУ Держпраці у Харківській області покладений обов`язок щодо продовження трудових відносин з позивачем. Суди першої та апеляційної інстанції поновили позивача у фактично ліквідовану установу. Суд касаційної інстанції, залишаючи без змін рішення судів попередніх інстанцій в цій частині зазначив, що ГУ Держпраці у Харківській області зобов`язано вжити заходів для призначення (переведення) позивача на рівнозначну посаду. Проте, в резолютивній частині рішення зазначене не знайшло свого відображення. Отже, у силу правового висновку постанови Верховного Суду від 16.05.2019 у справі № 820/10744/15 скасування наказу про звільнення повинно відновити те становище, що існувало до його прийняття, тобто, забезпечити позивачу ті ж самі умови праці, які останній мав до незаконного звільнення.

Постановою Верховного Суду від 26.09.2019 у справі № 820/10744/15 ОСОБА_1 був поновлений на посаді головного державного інспектора праці в Головному управлінні Держпраці в Харківській області.

На виконання постанови Верховного Суду України від 26.09.2019 у справі №820/10744/15, наказом ГУ Держпраці у Харківській області від 17.01.2022 № 08-03/17 "Про поновлення на посаді ОСОБА_1 " скасовано наказ Територіальної державної інспекції з питань праці у Харківській області від 26.10.2015 № 42-к та поновлено ОСОБА_1 на посаді головного державного інспектора відділу з питань експертизи умов праці управління з питань праці Головного управління Держпраці у Харківській області з 26.10.2015.

Наказом ГУ Держпраці у Харківській області від 09.09.2022 № 267 "Про переведення працівників Головного управління Держпраці у Харківській області" було встановлено режим працівникам ГУ Держпраці у Харківській області, зокрема, і ОСОБА_1 .

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.01.2022 № 14 "Деякі питання територіальних органів Державної служби з питань праці" постановлено ліквідувати як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної служби з питань праці за переліком згідно з Додатком 1, в тому числі згідно додатку Головне управління Держпраці у Харківській області (далі - Постанова № 14).

На підставі пункту 11 частини 1 статті 87 Закону України "Про державну службу" позивачу було надано Попередження про наступне вивільнення у зв`язку з ліквідацією Головного управління Держпраці у Харківській області (), з яким він ознайомився під особистий підпис 27.01.2022.

30.11.2022 згідно з наказом ГУ Держпраці у Харківській області від 29.11.2022 № 08-03/322 "Про звільнення з посади ОСОБА_1 " позивача звільнено з посади 30.11.2022 у зв`язку із ліквідацією державного органу відповідно до пункту 1-1 частини першої статті 87 Закону України "Про державну службу".

За твердженням відповідача, вказаний наказ було направлено позивачу на електронну пошту: ІНФОРМАЦІЯ_2.

Листом ГУ Держпраці у Харківській області № ХК/2/1072-22 від 09.05.2023 позивача повідомлено, що Комісією з ліквідації ГУ Держпраці у Харківській області отримано його звернення від 08.04.2023р. № МІ-15463605, від 10.04.2023 № МІ-15471125, від 10.04.2023 №МІ-15466477, від 07.04.2023р. № МІ-15462097, від 07.04.2023р. № МІ-15462052, від 07.04.2023 № МІ-15461888, що надійшли через урядову "гарячу лінію", а також заяви №10, №25, № 25/1 та № 26 про нарахування та виплату заробітної плати на підставі листків непрацездатності, а також про видачу довідки про доходи з місця роботи. Також позивача повідомлено, що порушені у зверненнях питання потребують додаткового вивчення, а тому відповідно до статті 20 Закону України "Про звернення громадян" будуть розглянуті у термін, що не перевищуватиме сорока п`яти днів.

Листом ГУ Держпраці у Харківській області №ХК/2/1057-22 від 24.04.2023 позивача повідомлено, що для вирішення порушених питань в заявах від 07.04.2023 №24, від 07.04.2023 № 24.2, від 08.04.2023 № 23.2, від 13.04.2023 № 24 про зарахування до стажу державної служби певних періодів, перерахування розміру надбавок до заробітної плати та інших питань, слід провести перевірку інформації, викладеної у зверненні, отримати додаткові матеріали, тому строк розгляду звернень продовжено до 45 календарних днів, відповідно до статті 20 Закону України «Про звернення громадян».

16.08.2023 від представника відповідача на виконання ухвали суду від 02.08.2023 до суду надійшли, зокрема, копії реєстраційної картки заяви № 10 та листа № ХК/2/1056-22 від 24.04.2023 з довідкою від 24.04.2023, які долучені до матеріалів справи ухвалою суду від 18.08.2023.

З наданих документів вбачається, що позивач неодноразово звертався до Голови Державної служби України з питань праці (Держпраці) через Е-mail: та Урядовий контактний центр з приводу отримання спірної довідки, а саме: 02.02.2022 (через Е-mail: ), 14.02.2022 (через Е-mail: ІНФОРМАЦІЯ_1 ), 01.09.2022 (через Урядовий контактний центр № МІ-14490676), 02.09.2022 (через Урядовий контактний центр № МІ-14495699), 21.04.2023 (через Урядовий контактний центр № МІ-15516161).

На вказані звернення заявнику надані відповіді листами Держпраці від 07.09.2022 № ЦА-2129/1/11.2.2-22а про направлення заяви ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Харківській області (далі ГУ Держпраці) «Про видачу довідки з місця роботи ОСОБА_1 в ГУ Держпраці» через Урядовий контактний центр (далі УКЦ) та від 27.04.2023 № 662/1/9.2-ЗВ-23 про направлення до ГУ Держпраці заяви ОСОБА_1 «Про видачу довідки з місця роботи ОСОБА_1 в ГУ Держпраці» через Урядовий контактний центр.

Стверджуючи про протиправну бездіяльність відповідача з приводу не видачі довідки з місця роботи заявника про те, що він з 07.10.2013 року дотепер дійсно працює в Головному управлінні Держпраці у Харківській області на посаді головного державного інспектора відділу з питань експертизи умов праці управління з питань праці Головного управління Держпраці у Харківській області, позивач ініціював даний спір.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, виходив з відсутності у діях Головного управління Держпраці у Харківській області ознак протиправної бездіяльності щодо надання позивачу довідки з місця роботи, оскільки під час розгляду справи судом встановлено, що заяву ОСОБА_1 розглянуто, а довідку з місця роботи від 24.04.2023 надіслано позивачу супровідним листом № ХК/2/1056-22 від 24.04.2023, при цьому вимог щодо протиправності дій відповідача з приводу надсилання кореспонденції, а також змісту наданої довідки позивачем не заявлялось.

Зауважив, що позивача 30.11.2022 згідно з наказом ГУ Держпраці у Харківській області від 29.11.2022 № 08-03/322 звільнено з посади у зв`язку із ліквідацією державного органу відповідно до пункту 1-1 частини першої статті 87 Закону України "Про державну службу". Доказів скасування або визнання нечинними наказів Територіальної державної інспекції з питань праці у Харківській області від 04.11.2015 № 43-к та Головного управління Держпраці у Харківській області від 29.11.2022 № 08-03/322 на момент складення (видачі) довідки матеріали справи не містять, що свідчить про відсутність підстав для складення довідки за період з 07.10.2013 по день подання позовної заяви.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Частиною першою статті 1 Закону України «Про звернення громадян» від 02.10.1996 № 393/96-ВР (далі - Закон № 393/96/ВР) встановлено, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, медіа, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Згідно зі статтею 3 Закону № 393/96/ВР, під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги. Зокрема, скаргою є звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб.

Відповідно до положень ст. 5 Закону № 393/96/ВР, звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.

Звернення може бути усним чи письмовим.

Усне звернення викладається громадянином на особистому прийомі або за допомогою засобів телефонного зв`язку через визначені контактні центри, телефонні "гарячі лінії" та записується (реєструється) посадовою особою.

Письмове звернення надсилається поштою або передається громадянином до відповідного органу, установи особисто чи через уповноважену ним особу, повноваження якої оформлені відповідно до законодавства. Письмове звернення також може бути надіслане з використанням мережі Інтернет, засобів електронного зв`язку (електронне звернення).

У зверненні має бути зазначено прізвище, ім`я, по батькові, місце проживання громадянина, викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги. Письмове звернення повинно бути підписано заявником (заявниками) із зазначенням дати. В електронному зверненні також має бути зазначено електронну поштову адресу, на яку заявнику може бути надіслано відповідь, або відомості про інші засоби зв`язку з ним. Застосування електронного цифрового підпису при надсиланні електронного звернення не вимагається.

Звернення, оформлене без дотримання зазначених вимог, повертається заявнику з відповідними роз`ясненнями не пізніш як через десять днів від дня його надходження, крім випадків, передбачених частиною першою статті 7 цього Закону.

Відповідно до статті 19 Закону № 393/96/ВР, органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані: об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову; на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу; скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об`єднання громадян за місцем проживання громадянина; у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення; не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам; особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.

У разі необхідності та за наявності можливостей розгляд звернень громадян покладається на посадову особу чи підрозділ службового апарату, спеціально уповноважені здійснювати цю роботу, в межах бюджетних асигнувань. Це положення не скасовує вимоги абзацу дев`ятого частини першої цієї статті.

Згідно зі статтею 20 Закону № 393/96/ВР звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів. На обґрунтовану письмову вимогу громадянина термін розгляду може бути скорочено від встановленого цією статтею терміну. Звернення громадян, які мають встановлені законодавством пільги, розглядаються у першочерговому порядку.

Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що відповідачем у відповідь на заяву позивача № 10 від 07.04.2023 (вх. № МІ-15461859) листом № ХК/2/1056-22 від 24.04.2023 надано ОСОБА_1 довідку з місця роботи від 24.04.2023 наступного змісту: "Згідно з матеріалами особової справи ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з Територіальною державною інспекцією з питань праці у Харківській області та Головним управлінням Держпраці у Харківській області з 07 жовтня 2013 року по 30 листопада 2022 року. Наказом Територіальної державної інспекції з питань праці у Харківській області від 04.11.2015 №43-к "Про призначення на посаду ОСОБА_1 » призначено ОСОБА_1 з 07 жовтня 2013 року на посаду головного державного інспектора праці відділу контролю за додержанням трудового законодавства у м. Харкові та центральних районах області Територіальної державної інспекції з питань праці у Харківській області на період відпустки для догляду за дитиною до фактичного виходу основного працівника. Наказом Головного управління Держпраці у Харківській області від 29.11.2022 №08-03/322 "Про звільнення з посади ОСОБА_1 " ОСОБА_1 30 листопада 2022 року звільнено з посади головного державного інспектора відділу з питань експертизи умов праці управління з питань праці Головного управління Держпраці у Харківській області. Довідка видана за місцем вимоги."

Разом з цим, колегія суддів зауважує, що спірні правовідносини виникли саме через невідповідність виданої позивачу довідки вимогам Інструкції № 55 в частині не дотримання відповідачем при її складанні вимог щодо оформлення певних документів та не зазначення у довідці усіх необхідних реквізитів, про що наголошувалось позивачем, як у позовній заяві, так і в апеляційній скарзі, у зв`язку з чим ОСОБА_1 вважає не отриманою довідку, складену у відповідності до критеріїв Інструкції № 55.

Надаючи оцінку вказаним обставинам, колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 49 Кодексу законів про працю України встановлено, що роботодавець зобов`язаний видати працівникові на його вимогу довідку про його роботу на даному підприємстві, в установі, організації із зазначенням спеціальності, кваліфікації, посади, часу роботи і розміру заробітної плати.

Враховуючи, що саме на роботодавця в силу приписів статті 49 Кодексу законів про працю покладено обов`язок видати особі на його вимогу довідку про його роботу в цій установі із зазначенням спеціальності, кваліфікації, посади, часу роботи і розміру заробітної плати, саме Головне управління Держпраці у Харківській області є належним відповідачем у справі.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17.01.2018 затверджено Типову інструкцію з документування управлінської інформації в електронній формі та організації роботи з електронними документами в діловодстві, електронного міжвідомчого обміну та Типову інструкцію з діловодства в міністерствах, інших центральних та місцевих органах виконавчої влади (далі - Інструкція з діловодства).

Пунктом першим Інструкції № 55 встановлено, що ця Інструкція поширюється на всі електронні документи, що створюються, відправляються або одержуються Секретаріатом Кабінету Міністрів України, центральними органами виконавчої влади, їх територіальними органами, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, місцевими органами виконавчої влади, підприємствами, установами, організаціями, що належать до сфери управління центральних або місцевих органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим (далі - установи).

Пунктом 3 Інструкції № 55 визначено, що загальні засади документування управлінської інформації в установах та особливості ведення діловодства у паперовій формі визначаються Типовою інструкцією з діловодства в міністерствах, інших центральних та місцевих органах виконавчої влади, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 17 січня 2018 № 55.

Загальні вимоги до створення документів встановлені у розділі ІІ Інструкції з діловодства.

Відповідно до пункту 33 Інструкції з діловодства, індексація документів полягає у присвоєнні їм умовних позначень - індексів, які надаються документам під час їх реєстрації.

Присвоєння реєстраційного індексу здійснюється в автоматичному або автоматизованому режимі за допомогою програмно-технічних засобів.

Реєстраційний індекс складається з порядкового номера документа у межах групи документів, що реєструються, який доповнюється індексами, що застосовуються в установі, зокрема індексами за номенклатурою справ, структурного підрозділу, кореспондентів, посадових осіб, які розглядають або підписують документ, виконавців, питань діяльності яких стосується документ.

Складові частини реєстраційного індексу відокремлюються одна від одної правобічною похилою рискою. Послідовність написання складових частин реєстраційного індексу може змінюватися залежно від того, який документ реєструється, - вхідний чи такий, що створений в установі, наприклад: 845/01-10, де 845 - порядковий номер, 01-10 - індекс справи за номенклатурою.

Місце розташування реєстраційного індексу визначається формою бланка.

Для нанесення реєстраційного індексу застосовується штрих-код та/або QR-код у порядку, передбаченому Інструкцією з діловодства в електронній формі.

Крім того, пунктом 67 Інструкції з діловодства передбачено, що на документах, що засвідчують права громадян і юридичних осіб, на яких фіксується факт витрачання коштів і проведення операцій з матеріальними цінностями, підпис посадової (відповідальної) особи скріплюється гербовою печаткою установи.

Перелік інших документів, підписи на яких необхідно скріплювати гербовою печаткою, визначається установою на підставі нормативно-правових актів та примірного переліку документів, підписи на яких скріплюються гербовою печаткою.

Відповідно до пункту 68 Інструкції з діловодства, відбиток печатки, на якій зазначено найменування установи або її структурного підрозділу (без зображення герба) у разі потреби ставиться на копіях документів та на розмножених примірниках розпорядчих документів.

Відбиток печатки ставиться таким чином, щоб він охоплював останні кілька літер найменування посади особи, яка підписала документ, але не підпис посадової особи, або на окремо виділеному для цього місці з відміткою "МП".

Аналогічні вимоги до оформлення документів зазначені також і у наказі Державної служби з питань праці від 07.06.2018 «Про затвердження інструкцій з діловодства в Державній службі України з питань праці».

Дослідивши зміст довідки від 24.04.2023, яка видана позивачу на його вимогу, колегією суддів встановлено низку порушень Інструкції з діловодства. Зокрема, вказана довідка не містить реєстраційного індексу, а також відбитку печатки установи, що не відповідає вищезазначеним положенням Інструкції з діловодства.

Слід зазначити, що звертаючись до відповідача за довідкою з місця роботи позивач мав на меті отримати довідку, складену у відповідності до вимог чинного законодавства для пред`явлення її за місцем вимоги Разом з цим, відповідач, складаючи вказану довідку, проігнорував вимоги до складання певних видів документів та видав довідку, яка не містить усіх обов`язкових реквізитів, що насамперед позбавляє її юридичного значення та має наслідком неприйняття такої довідки установою за місцем вимоги, у зв`язку з чим, позивач буде змушений повторно звертатися за належно оформленою довідкою.

За таких обставин, висновок суду першої інстанції про відсутність у спірних правовідносинах факту порушеного права позивача на отримання складеної у відповідності до вимог діючого законодавства довідки є помилковим та таким, що спростовано під час апеляційного перегляду справи.

Колегія суддів зауважує, що позивач звертався до суду із вимогами про зобов`язання Головного управління Держпраці у Харківській області видати довіку з місця роботи ОСОБА_1 про те, що він з 07.10.2013 дотепер дійсно працює в Головному управлінні Держпраці у Харківській області на посаді головного державного інспектора відділу з питань експертизи умов праці управління з питань праці Головного управління Держпраці у Харківській області, однак, після отримання наказу від 29.11.2022 № 08-03/322 про його звільнення з посади, про існування якого йому було невідомо, позивач 18.07.2022 уточнив вимоги, та просив видати довідку за період з 07.10.2013 по 30.11.2022.

Ухвалою суду першої інстанції від 02.08.2023 відмовлено у прийнятті заяви про зменшення розміру позовних вимог з посиланням на подання такої заяви з порушенням строку, встановленого ч. 3 ст. 262 КАС України.

Отже, предметом позову у цій справі є визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо невидачі довідки за період з 07.10.2013 по 30.11.2022.

Учасниками справи визнається, що видача вищевказаної довідки віднесено до повноважень відповідача, а тому згідно з вимогами частини 1 статті 78 КАС України ця обставина не підлягає доказуванню.

З огляду на встановлені у справі фактичні обставини (видача довідки від 24.04.2023 за відсутності таких обов`язкових реквізитів, як реєстраційний індекс та відбиток печатки установи, що позбавляє її юридичного значення) та беручи до уваги норми права, які слід застосувати при вирішенні спірних правовідносин, колегія суддів вважає, що позивач протиправно не отримав на свою заяву запитувану у відповідача довідку про його роботу в Головному управлінні Держпраці у Харківській області на посаді головного державного інспектора відділу з питань експертизи умов праці управління з питань праці Головного управління Держпраці у Харківській області, що свідчить про допущення відповідачем протиправної бездіяльності та наявності підстав для задоволення позову в цій частині.

Відповідно до частин першої та другої статті 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з положеннями статті 9 Конституції України та статтями 17, частиною п`ятою статті 19 Закону України від 23.02.2006 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини у справі "Кечко проти України" (рішення від 08.11.2005) в межах свободи дій держави визначати які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними.

Європейський суд з прав людини підкреслює особливу важливість принципу "належного урядування". Він передбачає, що в разі коли йдеться про питання загального інтересу, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовнійший спосіб (див. рішення у справах "Беєлер проти Італії" [ВП] (Beyeler v. Italy [GC]), заява 33202/96, п. 120, ECHR 2000, "Онер`їлдіз проти Туреччини" [ВП] (Oneryэldэz v. Turkey [GC]), заява 48939/99, п. 128, ECHR 2004-XII, "Megadat.com S.r.l. проти Молдови" (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява 21151/04, п. 72, від 8 квітня 2008 року, і "Москаль проти Польщі" (Moskal v. Poland), заява 10373/05, п. 51, від 15 вересня 2009 року). Також, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах "Лелас проти Хорватії" (Lelas v. Croatia), заява 55555/08, п. 74, від 20.05.2010, і "Тошкуце та інші проти Румунії" (Toscuta and Others v. Romania), заява 36900/03, п. 37, від 25.11.2008) і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах.

У рішенні від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

Таким чином, ефективним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання Головного управління Держпраці у Харківській області видати ОСОБА_1 довідку з місця роботи в ГУ Держпраці у Харківській області з 07.10.2013 по 30.11.2022 (дата звільнення позивача з посади), складену у відповідності до вимог Типової інструкції з діловодства в міністерствах, інших центральних та місцевих органах виконавчої влади.

Ухвалюючи дане судове рішення, колегія суддів керується ст. 322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення Серявін та інші проти України) та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Як зазначено в п. 58 рішення Європейського суду з прав людини по справі Серявін та інші проти України, суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засаді верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам процесуального закону рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.08.2023 по справі № 520/11220/23 не відповідає, оскільки приймаючи рішення суд неповно з`ясував обставини у справі та, як наслідок, не правильно застосовував норми матеріального права, що призвело до необґрунтованої відмови у задоволенні позову у вищевказаній частині.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи є підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення.

З огляду на вищенаведене, рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.08.2023 по справі № 520/11220/23 підлягає скасуванню, з прийняттям нової постанови про часткове задоволення позовних вимог.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, у відповідності до ст. 139 КАС України судові витрати розполілу не підлягають.

Керуючись ч.4 ст. 229, ч. 4 ст. 241, ст. ст. 243, 250, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 326, 327 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.08.2023 по справі № 520/11220/23 - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Держпраці у Харківській області щодо не видачі ОСОБА_1 довідки з місця роботи.

Зобов`язати Головне управління Держпраці у Харківській області (61002, м. Харків, вул. Університетська, 37/39, ) видати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) довідку з місця роботи в ГУ Держпраці у Харківській області за період з 07.10.2013 по 30.11.2022, складену у відповідності до вимог Типової інструкції з діловодства в міністерствах, інших центральних та місцевих органах виконавчої влади.

В іншій частині позову - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Т.С. Перцова
Судді О.А. Спаскін С.П. Жигилій