Справа № 600/6509/23-а
Суддя: Левицький Василь Костянтинович
Дата ухвалення: 2023-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2023 року м. Чернівці Справа № 600/6509/23-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Левицького В.К., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії.

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить:

визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не звільнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за підпунктом г пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану, за сімейними обставинами у зв`язку з наявністю матері із числа осіб з інвалідністю II (другої) групи;

зобов`язати військову частину НОМЕР_1 прийняти рішення про звільнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за підпунктом г пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану, за сімейними обставинами у зв`язку з наявністю матері із числа осіб з інвалідністю II (другої) групи.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказував, що є військовослужбовцем та проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 (далі - відповідач).

Водночас, мати позивача ОСОБА_2 є особою з інвалідністю ІІ групи, що підтверджується довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії Серія 12 ААГ №068953.

У зв`язку із вказаною обставиною, позивач виявив своє небажання продовжувати проходити військову службу та подав у грудні 2022 року рапорт про звільнення з військової служби до відповідача. Оскільки відповідач не звільнив його з військової служби на підставі поданого рапорту, позивач вважає бездіяльність відповідача протиправною.

За вказаною позовною заявою 09.10.2023 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні). Цією ж ухвалою суду витребувано з військової частини НОМЕР_1 письмові докази по справі.

Про відкриття провадження у справі та призначення її до розгляду повідомлено військову частина НОМЕР_1 , що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення від 18.10.2023.

У зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву та витребуваних доказів, судом направлено на адресу Міністерства оборони України копію ухвали про відкриття провадження у справі та позовну заяву для скерування на адресу відповідача, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення від 23.11.2023.

Крім того, судом направлено на адресу відповідача листа щодо повідомлення причин та підстав невиконання ухвали суду від 09.10.2023 в частині надання витребуваних доказів, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення від 29.11.2023.

Військова частина НОМЕР_1 відзив та витребувані документи до суду не подала, причини не повідомила.

Враховуючи приписи ст. ст. 80 та 162 КАС України, суд вважає, що ненадання відповідачем відзиву та витребуваних документів не є перешкодою для розгляду справи за наявних в справі матеріалами.

З`ясувавши обставини, на які позивач посилаються як на підставу своїх вимог, дослідивши письмові докази по справі, судом встановлено наступне.

Позивач призваний на військову службу по мобілізації через введення воєнного стану на території, у зв`язку із вторгненням російської федерації з 14.03.2022, що підтверджується військовим квитком.

Як стверджує позивач у позовній заяві, після проходження підготовки з 14.06.2023 по 23.06.2022 в складі військової частині НОМЕР_2 , військову службу проходить у складі військовій частині НОМЕР_1 як солдат 3 відділення 2 взводу 1 аеромобільної роти 1 аеромобільного батальйону.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 09.09.1984, батьками позивача є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Мати позивача ОСОБА_2 є особою з інвалідністю ІІ групи за загальним захворюванням, що підтверджується довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії Серія 12 ААГ № 068953 від 10.11.2022.

26.12.2022 позивач звернувся до командира військової частини НОМЕР_1 із рапортом, в якому просив звільнити його з військової служби на підставі п.п. "г" п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу у зв`язку з наявністю у нього матері, яка є особою з інвалідністю II групи. Вказаний рапорт зареєстровано за вх. 1036 від 10.01.2023.

Наведена обставина підтверджується листом військової частини НОМЕР_1 від 17.01.2023 за № 692/251.

За наслідками розгляду вказаного рапорту, військова частина НОМЕР_1 листом від 17.01.2023 за вих. № 692/251 повідомила позивача, що рапорт від 26.12.2022, який зареєстровано 10.11.2023 за вх. № 1036 подано не за командою, що суперечить вимогам, передбаченим Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, відповідно, у командування військової частини НОМЕР_1 відсутні правові підстави для прийняття рішення стосовно порушеного у рапорті питання по суті.

14.06.2023 позивачем повторно подано рапорт до командира 3-го відділення 2-го взводу 1-ї аеромобільної роти 1-го аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 , в якому просив звільнити його з військової служби на підставі п.п. "г" п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу у зв`язку з наявністю у нього матері, яка є особою з інвалідністю II групи.

До рапорту позивачем долучено наступні копії документів: нотаріально засвідчена копія паспорта ОСОБА_1 ; нотаріально засвідчена копія довідки про РНОКПП ОСОБА_1 ; нотаріально засвідчена копія паспорта ОСОБА_2 ; нотаріально засвідчена копія довідки про РНОКПП ОСОБА_2 ; копія свідоцтва серії НОМЕР_3 від 09.09.1984 про народження; нотаріально засвідчена довідки серії 12ААГ №068953 від 10.11.2022 МСЕК; нотаріально засвідчена копія індивідуальної програми реабілітації інваліда № 2483; нотаріально засвідчена копія пенсійного посвідчення ОСОБА_2 .

Вказаний рапорт з додатками направлено на адресу Міністерства оборони України, що підтверджується матеріалами справи.

Докази скерування Міністерством оборони України вказаного рапорту на адресу відповідача, а також його розгляду та прийняття відповідачем відповідного рішення по суті в матеріалах справи відсутні.

Вважаючи бездіяльність відповідача щодо не звільнення з військової служби протиправною, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини в справі, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти позову, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд зазначає наступне.

Згідно ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Відповідно до ст. 106 Конституції України Президент України, зокрема, приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.

Указами Президента України від 14.03.2022 № 133/2022, від 18.04.2022 № 259/2022, від 17.05.2022 № 341/2022, від 12.08.2022 № 573/2022, від 07.11.2022 № 757/2022, від 06.02.2023 № 58/2023, № 254/2023 від 01.05.2023, № 451/2023 від 26.07.2023 продовжувався строк дії воєнного стану в Україні.

Указом Президента України № 69/2022 Про загальну мобілізацію від 24.02.2022 оголошено про загальну мобілізацію на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано- Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва.

Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" від 25.03.92 № 2232-XII (далі - Закон № 2232-XII) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону № 2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Частиною 6 ст. 2 Закону № 2232-XII передбачено зокрема такий вид військової служби, як військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Пунктом 12 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про оборону України" визначено, що особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

З матеріалів справи видно, що позивач призваний на військову службу під час мобілізації. Проходив військову службу позивач у військовій частині НОМЕР_1 .

Водночас, як видно з матеріалів справи, позивач виявив своє небажання продовжувати проходити військову службу та подав рапорт про звільнення з військової служби, у зв`язку з наявністю у нього матері, із числа осіб з інвалідністю II групи.

Щодо звільнення позивача з військової служби у військовій частині НОМЕР_1 , у зв`язку з наявністю у нього матері , із числа осіб з інвалідністю II групи, суд зазначає таке.

Підстави звільнення з військової служби передбачені ст. 26 Закону № 2232-XII.

Так, відповідно до абз. 5 п.п. г п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону № 2232-XII військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, під час воєнного стану звільняються з військової служби через певні сімейні обставини або інші поважні причини (якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу), а саме, зокрема: у зв`язку з наявністю дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного із батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю I чи II групи.

Отже, необхідною умовою для звільнення із служби під час воєнного стану на підставі вищевказаних обставин є наявність матері з числа осіб з інвалідністю.

Дослідженням матеріалів справи встановлено, що згідно свідоцтва про народження, батьками позивача є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Згідно довідки до акта огляду Медико-соціальної експертної комісії Серія 12 ААГ № 068953 від 10.11.2022, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановлено ІІ групу інвалідності, причина інвалідності: загальне захворювання, безтерміново.

Отже, позивачем надано до суду докази, що мати є особою з інвалідністю ІІ групи.

З урахуванням вищенаведеного, суд зауважує, що у позивача наявні підстави для звільнення його з військової служби за пп. г п. 2 ч. 4 статті 26 Закону №2232-ХІІ, оскільки його матір є особою з інвалідністю ІІ групи.

Стосовно вимоги позивача про визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо не звільнення з військової служби, суд зазначає наступне.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначає Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV (далі - Статут).

Статтею 14 Статуту обумовлено, що із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.

Начальники, яким військовослужбовці підпорядковані за службою, у тому числі і тимчасово, є прямими начальниками для цих військовослужбовців. Найближчий до підлеглого прямий начальник є безпосереднім начальником (ст. 31 Статуту).

Відповідно до ч. 7 ст. 26 Закону № 2232-ХІІ звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Відповідно до абзацу 2 пункту 12 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 (надалі - Положення) право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам (далі - командири (начальники) органів військового управління, з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, які утримуються на окремих штатах (далі - військові частини), за посадами яких штатом передбачено військове звання полковника (капітана 1 рангу) і вище, а також керівникам служб персоналу Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України.

Відповідно до пункту 233 Положення військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

Суд відмічає, що подання рапорту "по команді" означає направлення його в порядку підпорядкування прямому командиру, який після розгляду та задоволення передає далі своєму безпосередньому командиру з відміткою про власне клопотання з відповідного питання. І так далі до командира військової частини або іншої посадової особи, що наділена правом вирішувати питання по суті. Лише у разі неприйняття, нерозгляду чи незадоволення рапорту, він подається непрямому, старшому командиру із поясненням причин такої подачі. І так до посадової особи, яка наділена правом звільнення підлеглого військовослужбовця зі служби чи скасування рішень попередніх командирів.

Суд зазначає, що згідно з п. 225 Положення звільнення військовослужбовців із військової служби здійснюється під час дії особливого періоду (з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації) - на підставах, передбачених частиною третьою, пунктом 2 частини четвертої, пунктом 3 частини п`ятої та пунктом 3 частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" у військових званнях до підполковника (капітана 2 рангу) включно за всіма підставами - командирами корпусів та командувачами військ оперативних командувань і посадовими особами, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прирівняні до них.

Механізм реалізації та порядок організації у Збройних Силах України виконання вимог Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153, визначає Інструкція про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 № 170, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 19.05.2009 за № 438/16454 (далі - Інструкція).

Інструкція про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затверджена наказом Міністра оборони України 10.04.2009№ 170 (далі - Інструкція №170) визначає механізм реалізації та порядок організації у Збройних Силах України виконання вимог Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України .

Згідно із абзацом 3 пункту 14.10 розділу XIV Інструкції №170 звільнення з військової служби через сімейні обставини або інші поважні причини здійснюється за наявності оригіналів документів, що підтверджують таку підставу звільнення.

Додатком 19 Інструкції №170 передбачено перелік документів, що подаються з поданням до звільнення військовослужбовця з військової служби. Зокрема відповідно до п.5 Додатку при поданні до звільнення з військової служби за підставами: через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 12 червня 2013 року № 413 та визначено підпунктом г пункту 1 частини четвертої, підпунктом ґ пункту 2 частини п`ятої, підпунктом г пункту 2 частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", подаються: копія рапорту військовослужбовця; документи, що підтверджують наявність сімейних обставин або інших поважних причин; копія розрахунку вислуги років військової служби (при набутті права на пенсійне забезпечення за вислугою років).

Аналіз норм свідчить, що розгляд рапорту про звільнення зі служби відбувається за встановленою процедурою, яка включає підготовку подання, перевірка документів, що підтверджують наявність сімейних обставин або інших поважних причин щодо дотримання абзацу 3 пункту 14.10 розділу XIV Інструкції №170, уточнюються дані про проходження особою військової служби, документально підтверджуються періоди служби, що підлягають зарахуванню до вислуги в календарному та пільговому обчисленні, проводиться розрахунок вислуги років військової служби. Проект наказу про звільнення зі служби до подання їх на підпис командирам перевіряється безпосереднім керівником кадрового органу або особою, на яку відповідно до письмового наказу покладено тимчасове виконання обов`язків за цією посадою та проходить правову експертизу в юридичній службі.

Згідно з абзацом 13 п. 14.10 Розділу ХІV Інструкції № 170 документи на звільнення військовослужбовців направляються безпосередньо до посадових осіб, які мають право їх звільнення з військової служби. Наказ по особовому складу про звільнення цих військовослужбовців повинен бути виданий і доведений до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем взяття громадянина на військовий облік та до військової частини за місцем проходження військової служби в строки, що забезпечуватимуть вчасне здавання справ і посад і розрахунок військовослужбовців, а також виконання строків звільнення, визначених Президентом України.

З системного аналізу вказаних норм права суд дійшов висновку, що як наслідок розгляду рапорту військовослужбовця про звільнення з військової служби є наказ по особовому складу про звільнення з військової служби чи відмова у задоволенні рапорту.

Розглядом справи по суті встановлено, що 26.12.2022 позивач звернувся з рапортом до командира військової частини НОМЕР_1 , в якому просив звільнити з військової служби відповідно до п.п. г п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону № 2232-ХІІ у зв`язку з наявністю матері із числа осіб з інвалідністю II групи.

Наведена обставина підтверджується листом військової частини НОМЕР_1 від 17.01.2023 за № 692/251.

Докази розгляду вказаного рапорту та прийняття відповідачем відповідного рішення по суті в матеріалах справи відсутні.

Разом з тим, як вказує позивач у позовній заяві, жодних дій відповідачем щодо поданого ним рапорту про звільнення з військової служби за сімейними обставинами, вчинено не було.

Під час розгляду справи по суті відповідач не надав до суду жодних належних, допустимих, достатніх та достовірних доказів на підтвердження розгляду поданого позивачем рапорту від 26.12.2022 по суті про задоволення або відмову у задоволені порушеного ним питання.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що відповідач допустив протиправну бездіяльність щодо не розгляду рапорту про звільнення з військової служби на підставі п.п. г п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону № 2232-ХІІ за сімейними обставинами у зв`язку з наявністю матері із числа осіб з інвалідністю.

Разом з тим, позовні вимоги про зобов`язання відповідача прийняти рішення про звільнення позивача з військової служби наразі є передчасними, оскільки наказ про звільнення з військової служби приймається за результатом розгляду відповідного рапорту про звільнення з військової служби (абз. 4 п. 241 Положення № 1153/2008).

В свою чергу, в даному випадку відповідачем не було розглянуто по суті рапорт позивача про звільнення з військової служби, а отже вказаному рапорту не надавалась оцінка командуванням військової частини НОМЕР_1 .

Стосовно посилань відповідача у листі, що рапорт позивача подано не за командою, суд ставиться критично, оскільки ні Законом № 2232-ХІІ, ні Положенням №1153/2008, а ні Інструкцією № 170 не передбачено таких обставин чи умов.

На переконання суду, вказана відповідь є формальною відпискою та затягуванням розгляду рапорту про звільнення з військової служби по суті.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з приписів ч. 1 ст. 2 КАС України, згідно яких завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст. 55 Конституції кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно ч. 1 та 2 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За змістом ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Під час судового розгляду справи по суті відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів належними засобами доказування правомірність своїх щодо не розгляду рапорту позивача, який проходить службу у військовій частині НОМЕР_1 про звільнення з військової служби за сімейними обставинами на підставі п.п. г п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу у зв`язку з наявністю матері із числа осіб з інвалідністю ІІ групи.

За викладених обставин, обираючи належний спосіб захисту порушеного права позивача, суд визнає протиправною бездіяльності відповідача щодо не розгляду поданого позивачем рапорту від 26.12.2022 про звільнення з військової служби за сімейними обставинами на підставі п.п. г п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу у зв`язку з наявністю матері із числа осіб з інвалідністю ІІ групи та зобов`язує відповідача розглянути рапорт позивача про звільнення з військової служби за сімейними обставинами від 26.12.2022 та прийняти рішення по суті, з урахуванням висновків суду, що окреслені у даному судовому рішенні.

Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача.

Стосовно клопотання позивача щодо зобов`язання відповідача подати у двотижневий термін з моменту набрання рішенням законної сили звіт про виконання рішення суду.

Відповідно до вимог ч. 1 - 3 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Половина суми штрафу стягується на користь позивача, інша половина - до Державного бюджету України.

Оцінивши в сукупності обставини справи, суд вважає за необхідне застосувати до військової частини НОМЕР_4 зобов`язання, у вигляді подання (надіслання) до суду у двотижневий строк після набрання цим рішенням законної сили, звіт про виконання судового рішення, що сприятиме ефективному захисту порушеного права зі сторони суб`єкта владних повноважень.

Стосовно розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Частиною 1 ст. 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на те, що позивач у даній категорії справ звільнений від сплати судового збору, суд не вирішує питання щодо стягнення судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 14, 77, 139, 243-246, 255, 293 та 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не розгляду поданого ОСОБА_1 рапорту від 26.12.2022 про звільнення з військової служби за сімейними обставинами на підставі підпункту г пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу у зв`язку з наявністю матері із числа осіб з інвалідністю ІІ групи.

3. Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 розглянути рапорт ОСОБА_1 про звільнення з військової служби за сімейними обставинами від 26.12.2022 та прийняти рішення по суті, з урахуванням висновків суду, що окреслені у даному судовому рішенні.

4. Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 подати до Чернівецького окружного адміністративного суду в двотижневий строк після набрання цим рішенням законної сили - звіт про виконання судового рішення.

5. В іншій частині позову відмовити.

Згідно ст. 255 КАС України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до ст. ст. 293, 295 КАС України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його складання.

Повне найменування учасників процесу:

позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 );

відповідач військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_6 ).

Суддя В.К. Левицький