Справа № 200/5621/23
Суддя: Троянова О.В.
Дата ухвалення: 2023-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2023 року Справа№200/5621/23

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Троянової О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення від 01.09.2023 р. про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах; зобов`язання повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком на пільгових умовах від 26.08.2023 р. відповідно до частини третьої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із зарахуванням до пільгового стажу за списком 1 шахтарі «підземні», що дає право на пенсію на пільгових умовах не врахованих періодів: військової служби у складі діючої армії Збройних сил України (участь у бойових діях у воєнний час) до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах - один місяць служби за три місяці з 28.02.2022 р. по 01.03.2023 р. - у трикратному розмірі, з 02.03.2023 р. по 19.08.2023 р. в однократному розмірі, але на пільгових умовах, до пільгового стажу за списком 1 шахтарі «підземні» періоду роботи з 15.06.1998 р. по 18.06.1998 р. електрослюсарем підземним третього розряду з повним робочим днем в шахті ДВАТ Гідрошахта «Красноармійська», до пільгового підземного стажу за спеціальністю час навчання в професійно-технічному навчальному закладі з 01.09.1997 р. по 29.05.1998 р., періоду з 19.06.1998 р. по 18.11.1999 р. до пільгового стажу за списком 1 шахтарі «підземні» строкової військової служби в Збройних силах України - до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, - особі яка працювала за професією, що передбачала право на пенсію на пільгових умовах.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2023 року суд прийняв до розгляду позовну заяву та відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) без виклику учасників справи. Задоволено клопотання позивача про розгляд справи в порядку спрощеного провадження без його явки у судове засідання.

За правилами частини 1 статті 258 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Сторони про відкриття провадження у справі були повідомлені судом належним чином за допомогою програмного забезпечення «Електронний суд».

Ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2023 року направлено за допомогою ЄСІТС та доставлено в електронний кабінет відповідача 11 жовтня 2023 року.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив, що 26.08.2023 року звернувся через портал ПФУ із заявою про призначення пенсії, проте отримав рішення відповідача від 01.09.2023 року № про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Зазначив, що на момент звернення із заявою на призначення пенсії досяг відповідного стажу на підземних роботах де безпосередньо був зайнятий повний робочий день згідно вимог ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та, відповідно, мав право призначення пенсії за віком незалежно від пенсійного віку. Рішення відповідача № від 01.09.2023 р. про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах вважає протиправним, просив задовольнити позов.

Відповідач не скористався правом на подання відзиву на позовну заяву. Враховуючи положення ч. 6 ст. 162 КАС України суд дійшов висновку про розгляд справи за наявними матеріалами у справі.

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , НОМЕР_1 , є громадянином України (паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Білозерським МВМ Добропільського МРВ УМВС України в Донецькій області 08 червня 1995 року), та особою, що претендує на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до частини 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області () є суб`єктом владних повноважень - органом виконавчої влади, основним завданням якого, згідно вимог чинного законодавства, зокрема, є реалізація державної політики з питань пенсійного забезпечення.

Положенням про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року № 28-2 на управління покладені повноваження, зокрема, щодо призначення (здійснення перерахунку) і виплати пенсії, щомісячного довічного грошове утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат відповідно до законодавства; забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством (підпункти 7,8 пункту 4 Положення).

26.08.2023 року ОСОБА_1 звернувся до Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком.

Відповідно до диплому серії НОМЕР_3 від 29 травня 1998 року ОСОБА_1 01 вересня 1997 року вступив до професійно-технічного училища 95 м. Білозерське Донецької області і 29 травня 1998 року закінчив повний курс училища за професією електрослюсар підземний. Рішенням державної кваліфікаційної комісії від 29 травня 1998 року присвоєно кваліфікацію електрослюсар підземний 5 розряду.

Судом встановлено на підставі відомостей трудової книжки серії НОМЕР_4 від 08 червня 1994 року, що ОСОБА_1 працював у Гідрошахті «Красноармійська» у період з 15.06.1998 по 19.06.1998 року, а саме:

- на підставі наказу № 247к від 16.06.1998 року прийнято електрослюсарем підземним третього розряду з повним робочим днем в шахті, дільниця шахтного транспорту;

- на підставі наказу № 254к від 22.06.1998 року звільнено за ст. 36 п. 3 КЗпП України (призов в армію).

Відповідно до довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 12.10.2022 року № 1/2095, виданої ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля», ОСОБА_1 у період з 15.06.1998 по 19.06.1998 року виконував підземні гірничі роботи за професією електрослюсар підземний з повним робочим днем у шахті дільниці «ШТ-2» відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», що передбачено Списком 1, розділом 1, підрозділом 1, пункт а, код КП - 1010100а. Звільнено з 19.06.1998 року наказ № 254/к від 22.06.1998 року у зв`язку з призовом в армію. Підстава для видачі: «Особові картки ф. П-2 звільнених працівників гідрошахти «Красноармійська» у 1998 році, особовий рахунок НОМЕР_5 . Атестація робочих місць за сп. 1: наказ 47-тб від 29.11.1994 року. Додаткові відомості: відпусткою без збереження заробітної плати не користувався, в страйках участі не брав.

Крім того, позивачем подано до суду довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 03.10.2023 року № 1/2267, про заробітну плату для нарахування пенсії від 03.10.2023 року № 1/2266, про підземні спуски в гідрошахту «Красноармійська» від 05.09.2023 року № 1/2592, видані ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля».

Водночас, суд зауважує, що зазначені вище довідки видані пізніше дати звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії.

Враховуючи зазначене, оскільки позивачем не надано достатніх доказів надання довідок від 03.10.2023 року 1/2267, від 03.10.2023 року № 1/2266, від 05.09.2023 року № 1/2592 відповідачу разом із заявою про призначення пенсії за віком, то суд не може вважати його належним доказом.

Відповідно до відомостей військового квитка серії НОМЕР_6 від 19 червня 1998 року ОСОБА_1 19 червня 1998 року призвано на строкову військову службу і направлено у військову частину. На підставі наказу МОУ № 269 від 06.09.1999 року позивача звільнено в запас 18.11.1999 року.

Крім того, судом встановлено на підставі відомостей трудової книжки від 17.12.2019 року, що ОСОБА_1 працював у ВП «УПРАВЛІННЯ МОНТАЖНО-ДЕМОНТАЖНИХ РОБІТ» ДП «ДОБРОПІЛЛЯВУГІЛЛЯ-ВИДОБУТОК» у період з 26.01.2021 року, а саме:

- на підставі наказу № 1-к від 22.01.2021 року прийнято за переведенням із Філії «Добропільське управління по монтажу, демонтажу та ремонту гірничошахтного обладнання ТОВ «ДТЕК «Добропіллявугілля» електрослюсарем підземним 5 розряду з повним робочим днем у шахті.

Крім того, в матеріалах справи міститься довідка про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 06.04.2023 року 6, видана ДП «ДОБРОПІЛЛЯВУГІЛЛЯ-ВИДОБУТОК», відповідно до якої ОСОБА_1 працював повний робочий день на ВП «Управління монтажно-демонтажних робіт» ДП «Добропіллявугілля-видобуток» у період з 26.01.2021 по 09.12.2022 року, та виконував гірничі роботи за професією електрослюсар підземний, що передбачено Списком 1 розділ 1 підрозділ 1 Постанови КМУ № 461 від 24.06.2016 року. З 28.02.2022 року призов на військову службу на час воєнного стану, особливого періоду та загальної мобілізації, наказ № 27-к від 28.02.2022 року. 09.12.2022 року звільнено за переведенням до ВП «Шахтоуправління «Добропільське» ДП «Добропіллявугілля-видобуток», наказ 250/к від 08.12.2022 року.

Крім того, відповідно до відомостей військового квитка серії НОМЕР_6 від 19 червня 1998 року ОСОБА_1 на підставі Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» 69/2022 від 24.02.2022 року призвано з 01.03.2022 року у Збройні Сили України, та у період з 01.03.2022 по 01.03.2023 року проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_7 .

Судом встановлено на підставі довідки № 836/1954 від 28.01.2023 року, виданої Військовою частиною НОМЕР_7 , що ОСОБА_1 у період з 08.03.2022 по 12.03.2022, з 18.03.2022 по 06.06.2022, з 06.08.2022 по 08.08.2022 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.

Наказом командира військової частини НОМЕР_7 від 01.03.2023 року 60 солдата за мобілізацією ОСОБА_1 , призначеного наказом Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) від 16 січня 2023 року № 56-РС в розпорядження командира військової частини НОМЕР_8 , який вибув до нового місця служби у військову частину НОМЕР_8 , з 01 березня 2023 року виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення. Вислуга років у військовій частині НОМЕР_7 з 28.02.2022 року становить: календарна 01 рік 00 місяців 03 дні, пільгова 02 рік 00 місяців 06 днів, загальна 03 років 00 місяців 09 днів.

Судом встановлено на підставі довідки 1032 від 19.08.2023 року, виданої Військовою частиною НОМЕР_8 , що ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_8 .

01.09.2023 року Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області прийнято рішення № 13 про відмову у призначенні пенсії.

Рішення обґрунтоване тим, що страховий стаж з урахуванням кратності становить 47 років 08 місяців 21 день. Пільговий стаж згідно постанови 202 (25) становить 22 роки 06 місяців 22 дні. До пільгового стажу не зараховано період роботи з 15.06.1998 по 18.06.1998 року згідно пільгової довідки № 1/2095 від 12.10.2022, оскільки шахта «Красноармійська» ліквідована. Враховуючи викладене, відмовлено ОСОБА_1 в призначення пенсії за віком у зв`язку з відсутнім необхідним пільговим стажем.

Відповідно до розрахунку стажу з програмного забезпечення органу Пенсійного фонду України стосовно ОСОБА_1 період навчання 01.09.1997 по 29.05.1998 року, період роботи з 15.06.1998 по 18.06.1998 року та період проходження строкової військової служби з 19.06.1998 по 18.11.1999 року зараховано до страхового стажу, проте не зараховано до пільгового стажу. Період роботи позивача з 26.01.2021 по 09.12.2022 року зараховано до страхового та пільгового стажу за Списком 1 (ст. 14, пост. 202). Період проходження військової служби за мобілізацією з 10.12.2022 по 31.12.2022 року та з 01.01.2023 по 31.05.2023 року зараховано до страхового стажу, проте не зараховано до пільгового стажу, період з 01.06.2023 по 19.08.2023 року не зараховано до страхового стажу.

Отже, предметом спору у даній справі є наявність правових підстав для не зарахування до страхового та пільгового стажу спірних періодів роботи та відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» через відсутність необхідного пільгового стажу.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Нормами статті 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 р. (далі - Закон № 1058-IV).

Громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, мають право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи (стаття 8 Закону № 1058-IV).

Частиною 1 статті 44 Закону України № 1058-IV передбачено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Згідно частини 3 статті 114 Закону № 1058-IV працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.

За наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок та страхового стажу, встановленого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім пункту 1 частини другої цієї статті, за кожний повний рік зазначених робіт пенсійний вік, встановлений абзацом першим статті 26 цього Закону, зменшується на один рік. При цьому пенсійний вік для жінок не може бути нижчим за вік, встановлений абзацом першим пункту 1 частини другої цієї статті.

Стосовно не зарахування до пільгового стажу позивача періоду роботи з 15.06.1998 по 18.06.1998 року, суд зазначає наступне.

Згідно положень ст. 62 Закону України від 05.11.1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Зазначений Порядок затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 року (далі - Порядок № 637).

За п. 1 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

За п. 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно п. 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток 5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

За пп. 2 п. 2.1. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1 (далі - Порядок № 22-1), до заяви про призначення пенсії додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637.

Отже, основним документом, що підтверджує стаж, є трудова книжка і лише у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, може постати необхідність у використанні додаткових даних для підтвердження стажу.

При цьому, надання уточнюючої довідки підприємства, установи, організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або за відсутності необхідних записів у трудовій книжці, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Пріоритетність записів у трудовій книжці перед відомостями у первинних документах під час встановлення трудового стажу також констатовано Верховним Судом в постанові від 16.09.2022 року у справі № 560/1399/19.

З метою забезпечення соціального захисту та належного пенсійного забезпечення працівників, зайнятих на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими й особливо важкими умовами праці за Списком 1 та на інших роботах зі шкідливими і важкими умовами праці за Списком 2,наказом Міністерства праці та соціальної політики від 18.11.2005 року 383затверджено Порядок застосування Списків 1 та 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі Порядок). Цей Порядок регулює застосування Списків під час обчислення стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, відповідно до пунктів «а», «б» статті 13 та статті 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до пункту 3 Порядку, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 року.

Таким чином, довідка уточнюючого характеру може бути основним доказом підтвердження пільгового стажу в період роботи на відповідних посадах або за професіями лише в тих випадках, коли відсутня трудова книжка чи відповідні записи у трудовій книжці. Крім того, після 21 серпня 1992 року основними документами, які підтверджують пільговий стаж в період роботи на відповідних посадах або за професіями, які включені до Списків, є трудова книжка та документи, що підтверджують проведення атестації робочих місць за умовами праці. При цьому, значення трудової книжки та результатів атестації як основних документів, що підтверджують пільговий стаж роботи, встановлено Законом України « пенсійне забезпечення» (статті 13, 62), і будь-які підзаконні нормативно-правові акти, які суперечать цьому положенню, не можуть бути застосовані до спірних правовідносин.

Як зазначено вище, у трудовій книжці позивача серії НОМЕР_4 від 08 червня 1994 року належним чином відображені всі періоди пільгової роботи позивача і спору між сторонами стосовно цих записів немає, тому вони мають бути зараховані до пільгового стажу позивача.

Окрім того, відповідачем взагалі не було враховано відомості, викладені у наданій позивачем довідці про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 12.10.2022 року 1/2095, яка видана ТОВ «ДТЕК ДОБРОПІЛЛЯВУГІЛЛЯ», про спірний характер роботи позивача у зазначений період.

Суд зауважує, що відповідач користуючись наданими широкими межами розсуду та можливістю вибору різними способами та засобами для дотримання своїх зобов`язань, взагалі не врахував ступінь втрати однієї сторони, в даному випадку позивача, його конституційного права на пенсійне забезпечення.

Враховуючи зазначене, період роботи позивача з 15.06.1998 по 18.06.1998 року підлягає зарахуванню до пільгового стажу роботи, що дає право на призначення пенсії відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Стосовно не зарахування до пільгового стажу періоду навчання 01.09.1997 по 29 травня 1998 року, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України « професійну (професійно-технічну) освіту» визначено, що Законодавство України про професійну (професійно-технічну) освіту базується на Конституції України і складається з Закону України « освіту», цього Закону та інших нормативно-правових актів.

Законодавство України в галузі професійної (професійно-технічної) освіти обов`язкове для застосування на території України незалежно від форм власності та підпорядкування закладів освіти та установ професійної (професійно-технічної) освіти.

Стаття 38 Закону України « професійну (професійно-технічну) освіту», пов`язує можливість зарахування часу навчання у професійно-технічному навчальному закладі, зокрема, до стажу роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, з зарахуванням особи на роботу за набутою професією упродовж не більш як трьох місяців з дня закінчення навчання.

Судом встановлено на підставі відомостей диплому серії ДР № 021302 від 29 травня 1998 року та трудової книжки серії НОМЕР_4 від 08 червня 1994 року, що закінчивши професійно-технічне училище 95 м. Білозерське (29 травня 1998 року), 15 червня 1998 року позивач працевлаштувався до Гідрошахти «Красноармійська» та був прийнятий електрослюсарем підземним третього розряду з повним робочим днем в шахті, тобто в строк, передбачений законодавством, а саме протягом трьох місяців з дня закінчення навчання.

Оскільки позивач після закінчення навчання у професійно-технічному навчальному закладі протягом трьох місяців був зарахований на роботу за професією, яка дає йому право на призначення пенсії на пільгових умовах та працював на такій посаді (за такою професією), відповідно, час навчання позивача підлягає зарахуванню у повному обсязі до страхового стажу та до стажу роботи, що дає йому право на призначення пенсії на пільгових умовах.

Отже, період навчання позивача з 01.09.1997 по 29.05.1998 року включно підлягає зарахуванню до пільгового стажу роботи, що дає право на призначення пенсії відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Стосовно не зарахування до пільгового стажу позивача періоду проходження строкової військової служби у період з 19 червня 1998 по 18 листопада 1999 року, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

У частині 6 вищезазначеної статті передбачено види військової служби, до яких, зокрема, віднесено й військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначено Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», який також встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Відповідно до статті 1-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації, які не можуть бути скасовані чи призупинені без їх рівноцінної заміни.

Згідно до положень статті 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» до учасників бойових дій належать, зокрема військовослужбовці (резервісти, військовозобов`язані), які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення.

Абзацом 2 пункту 1 статті 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі, час проходження строкової військової служби, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», які зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Судом вище встановлено на підставі відомостей трудової книжки серії НОМЕР_4 від 08 червня 1994 року, що 19.06.1998 року позивача звільнено у зв`язку з призовом на військову службу.

Крім того, судом встановлено на підставі військового квитка серії НОМЕР_6 від 19 червня 1998 року, що у період з 19.08.1998 по 18.11.1999 року позивач проходив строкову військову службу.

Водночас, судом встановлено, що період військової служби позивача було зараховано відповідачем тільки до страхового стажу, проте не зараховано до пільгового стажу взагалі.

Враховуючи зазначене, період строкової військової служби позивача з 19.08.1998 по 18.11.1999 року підлягає зарахуванню до пільгового стажу роботи, що дає право на призначення пенсії відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Стосовно не зарахування до пільгового стажу періоду проходження військової служби один місяць служби за три місяці у період з 28.02.2022 по 01.03.2023 року, суд зазначає наступне.

На підставі Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 65/2022, затвердженого Законом України № 2105-IX від 03.03.2022 року, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пунктів 1,17,20 частини першої статті 106 Конституції України оголошено та проведено загальну мобілізацію (далі - мобілізація).

Згідно військового квитка НОМЕР_6 від 19 червня 1998 року позивача було мобілізовано 01.03.2022 року.

Згідно положень ст. 57 Закону «Про пенсійне забезпечення» військова служба у складі діючої армії у період бойових дій, у тому числі при виконанні інтернаціонального обов`язку, а також перебування в партизанських загонах і з`єднаннях зараховується до стажу роботи на пільгових умовах у порядку, встановленому для обчислення строків цієї служби при призначенні пенсій за вислугу років військовослужбовцям.

Відповідно до положень абз. 2 п. 1 статті 8 Закону № 2011-XII, саме Кабінет Міністрів України визначає умови та порядок зарахування часу проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону 1932-XII, до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю.

Враховуючи зазначене, суд не приймає посилання позивача на положення наказу Міністерства оборони України від 14.08.2014 року № 530.

Згідно абз. 1, 2, 8 підпункту «а» пункту 3 Порядку обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року 393 (в редакції до внесення змін постановою КМУ № 119 від 16.02.2022 року) до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах: час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції.

Відповідно до положень абз. 1, 2, 8 підпункту «а» пункту 3 Порядку № 393 (в редакції після внесення змін постановою КМУ № 119 від 16.02.2022 року, станом на дату звернення позивача із заявою про призначення пенсії) до вислуги років для визначення розміру пенсії особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах (абзац перший пункту 3 в редакції Постанови КМ № 119 від 16.02.2022 року): один місяць служби за три місяці: час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції.

Таким чином, на час звернення за призначенням пенсії редакція пп. «а» п. 3 Порядку № 393 зазнала змін, відповідно до яких зарахування на пільгових умовах до вислуги років спірного періоду, застосовується виключно для визначення розміру пенсії, а не для призначення пенсії, як передбачала попередня редакція пп. «а» п. 3 Порядку № 393.

Статтею 17 Закону № 2262-ХІІ визначено види служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсії, а статтею 17-1 Закону № 2262-ХІІ встановлено, що порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Отже, Законом № 2262-ХІІ передбачені пільгові умови для призначення пенсій за вислугу років, які встановлюються урядом, шляхом прийняття підзаконних нормативно-правових актів.

Законодавець чітко визначив, що для встановлення права на призначення пенсії вислуга років визначається виключно в календарному обчисленні без періодів служби на пільгових умовах. Пільгова вислуга років застосовується лише для визначення розміру пенсії. Тобто, після внесення вищезазначених змін в Постанову 393, було усунуто існуючу на той час колізію в законодавстві щодо пенсійного забезпечення військовослужбовців.

Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Судувід 31 серпня 2023 року у справі № 200/4951/22, від 07 вересня 2023 року у справі № 560/9478/22, від 15 вересня 2023 року у справі № 380/10714/22.

Враховуючи те, що станом на дату звернення позивача (26.08.2023 року) із заявою до пенсійного органу щодо оформлення та подання необхідних документів для призначення пенсії за віком на пільгових умовах, діяла вже нова редакція підпункту «а» пункту 3 Порядку № 393, відповідно, відсутні підстави для зарахування до пільгового стажу позивача періоду проходження військової служби у період з 28.02.2022 р. по 01.03.2023 із розрахунку один місяць служби за три місяці.

Враховуючи зазначене, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Стосовно не зарахування до страхового стажу періоду проходження військової служби з 01.06.2023 по 19.08.2023 року та до пільгового стажу періоду проходження військової служби з 10.12.2022 по 19.08.2023 року, суд зазначає наступне.

Судом встановлено на підставі індивідуальних відомостей про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування форми ОК-5 стосовно позивача, що за період з 01.06.2023 по 19.08.2023 року за позивача не сплачено страхові внески.

При цьому, зазначений період відповідно до розрахунку стажу не було зараховано відповідачем до страхового стажу позивача.

Так, згідно ст. 2 Закону України 25 березня 1992 року № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Види військової служби, а саме, строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

Згідно абз. 2 п. 1 статті 8 Закону № 2011-XII час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України від 06 грудня 1991 року 1932-XII «Про оборону України», зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону 1932-XII, особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі,працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі, час проходження строкової військової служби, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону № 1932-XII, які зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону № 1932-XII, зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Судом вище було встановлено, що станом на дату призову на військову службу 01.03.2022 року позивач працював у ВП «УПРАВЛІННЯ МОНТАЖНО-ДЕМОНТАЖНИХ РОБІТ» ДП «ДОБРОПІЛЛЯВУГІЛЛЯ-ВИДОБУТОК» електрослюсарем підземним 5 розряду з повним робочим днем у шахті, тобто, на посаді, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Крім того, судом встановлено на підставі довідки № 1032 від 19.08.2023 року, виданої Військовою частиною НОМЕР_8 , що ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_8 .

Так, період проходження позивачем військової служби за призовом в особливий період зараховано відповідачем частково, а саме: до пільгового стажу по 09.12.2022 року включно, до страхового стажу до 31.05.2023 року включно, що має наслідком порушення прав позивача на пенсійне забезпечення.

Суд зауважує, що відповідач користуючись наданими широкими межами розсуду та можливістю вибору різними способами та засобами для дотримання своїх зобов`язань, взагалі не врахував ступінь втрати однієї сторони, в даному випадку позивача, його конституційного права на пенсійне забезпечення.

Підсумовуючи, слід вказати, що період проходження позивачем військової служби у особливий період підлягає зарахуванню до страхового стажу з 01.06.2023 по 19.08.2023 року та до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 10.12.2022 по 19.08.2023 року.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з нормами частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють,чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до вимог пункту 4 частини першої статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог частин першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Нормами частини другої зазначеної статті встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд, відповідно до положень частини п`ятої статті 77 КАС України, вирішує справу на підставі наявних доказів.

Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Відповідно до частини другої статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За наслідками судового розгляду, з метою ефективного захисту прав позивача суд дійшов висновку вийти за межі позовних вимог, задовольнивши позовні вимоги частково, шляхом визнання протиправним та скасування рішення відповідача від 01.09.2023 року № 13 про відмову у призначенні пенсії; зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача від 26.08.2023 року про призначення пенсії, зарахувавши до страхового стажу період з 01.06.2023 по 19.08.2023 року, та до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоди з 01.09.1997 по 29.05.1998 року, з 15.06.1998 по 18.06.1998 року, з 19.06.1998 по 18.11.1999 року, з 10.12.2022 по 19.08.2023 року.

Стосовно позовних вимог позивача про визнання протиправним та скасування рішення відповідача від 01.09.2023 року №, суд звертає увагу, що 01.09.2023 року Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії саме з № 13, про протиправність якого суд дійшов висновку вище.

Таким чином, позовні вимоги про визнання протиправним та скасування рішення № задоволенню не підлягають.

Відповідно до частини 3 статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Відповідно до квитанції № 6818-5600-7533-1335 від 05.10.2023 року позивачем сплачено судовий збір за подання даного позову у розмірі 1073,60 грн.

Суд звертає увагу на те, що у зв`язку з початком функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС), а саме: «Електронний кабінет», «Електронний суд» та підсистеми відеоконференцзв`язку, статтю 4 Закону України « судовий збір» доповнено частиною третьою, згідно з якою при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Оскільки у цій справі позивач позовну заяву подав в електронній формі через підсистему «Електронний суд», розмір судового збору становить 858,88 грн. (1073,60 грн. * 0,8).

Таким чином, судовий збір у розмірі 644,16 грн. підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Роз`яснити позивачу, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України « судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

На підставі вищевикладеного та керуючись статями 2-15, 19-21, 72-79,90,94,122,123,132, 159-161, 164, 192-194, 224-228, 241-247, 255, 253-263, 293-295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного у Вінницькій області від 01.09.2023 року № 13 про відмову у призначенні пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (юридична адреса: 21028, м. Вінниця, вул. Хмельницьке шосе, 7, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_9 , адреса: АДРЕСА_1 ) від 26.08.2023 року про призначення пенсії, зарахувавши до страхового стажу період з 01.06.2023 по 19.08.2023 року та до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоди з 01.09.1997 по 29.05.1998 року, з 15.06.1998 по 18.06.1998 року, з 19.06.1998 по 18.11.1999 року, з 10.12.2022 по 19.08.2023 року.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (юридична адреса: 21028, м. Вінниця, вул. Хмельницьке шосе, 7, ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_9 , адреса: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 644 (шістсот сорок чотири) гривні 16 коп.

Рішення прийнято, складено та підписано в повному обсязі в нарадчій кімнаті 11 грудня 2023 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Суддя О.В. Троянова