Справа № 520/21813/23
Суддя: Зоркіна Ю.В.
Дата ухвалення: 2023-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

14 грудня 2023 року № 520/21813/23

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Зоркіна Ю.В., розглянувши за правилами спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області (вул. Ольжича, буд. 7,м. Житомир,10003, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (м.Харків, майдан Свободи, Держпром, 3 під, 4) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, -

установив:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, у якому просить суд:

скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області №13 від 23.06.2023 року про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 ;

зобов`язати Головне Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати до загального трудового стажу ОСОБА_1 період роботи : - з 23.07.1982 по 01.05.1984. згідно трудової книжки від 29.07.1981 НОМЕР_2 ; - з 13.03.1985 по 02.09.1985, згідно трудової книжки від 29.07.1981 НОМЕР_2 ; - з 16.04.1991 по 14.02.1994. згідно трудової книжки від 20.12.1985 НОМЕР_3 .

В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що оскаржуване рішення є неправомірним, у трудовій книжці позивача наявні записи про роботу щодо спірних періодів, ці записи є належними та допустимими доказами підтвердження трудового стажу, у той час як неналежне оформлення роботодавцем відповідних записів у трудовій книжці не може бути підставою для позбавлення позивачки права на їх зарахування до стажу.

Відповідач ГУ ПФУ в Житомирській області надав відзив на адміністративний позов, у якому зазначив, що управління у спірних правовідносинах діяло у відповідності до вимог чинного законодавства, надані позивачем документи не дають підстав для зарахування до стажу певних періодів роботи, оскільки трудова книжка містить певні недоліки в оформленні записів (відсутня печатка при звільнені, відсутня назва підприємства при прийнятті на роботу, встановлений та вироблений мінімум трудової участі в колгоспі не завірено підписом голови колгоспу, відсутня підстава для зарахування трудоднів та від якої дати).

Відповідач ГУ ПФУ в Харківській області надав відзив на адміністративний позов, у якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначив, що у обсязі наведених позивачем доказів вбачається, що викладені у позовній заяві обставини є безпідставними, недоведеними, такими, що ґрунтуються на припущеннях та помилковому трактуванні позивачем положень діючого законодавства, які регулюють спірні правовідносини, внаслідок чого вони не можуть підлягати задоволенню.

Дослідивши долучені до матеріалів справи документи, суд встановив наступні обставини.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 16.06.2023 року звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області з заявою про призначення пенсії за віком згідно положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV.

Разом із заявою позивачем подано: диплом про навчання № НОМЕР_4 ; довідку про відкритий рахунок в банку, довідка про присвоєння ідентифікаційного номеру; архівна довідка від 19.05.2023 року № 150; свідоцтво про розірвання шлюбу Серія НОМЕР_5 ; супровідний лист до архівних довідок від 19.05.2023 №01-25/149,150; архівна довідка № 149, витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 6; витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 7; паспорт дитини № НОМЕР_6 ; паспорт НОМЕР_7 ; свідоцтво про народження дитини НОМЕР_8 ; свідоцтво про народження дитини НОМЕР_9 ; свідоцтво про народження НОМЕР_10 ; трудова книжка НОМЕР_11 ; трудова книжка НОМЕР_3 та пам`ятка пенсіонера.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області від 23.06.2023 № 13 позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, оскільки за результатами розгляду доданих до заяви документів, управлінням не зараховано періоди трудової діяльності (роботи): з 23.07.1982 по 01.05.1984 згідно трудової книжки від 29.07.1981 НОМЕР_12 печатка при звільненні; з 13.03.1985 по 02.09.1985 згідно трудової книжки від 29.07.1981 НОМЕР_12 назва підприємства при прийнятті на роботу; період роботи в колгоспі з 16.04.1991 по 14.02.1994 згідно трудової книжки від 20.12.1985 НОМЕР_3 , оскільки встановлений та вироблений мінімум трудової участі в колгоспі не завірено підписом голови колгоспу, відсутня підстава для зарахування трудоднів. Для зарахування періодів до страхового стажу позивачу повідомлено про необхідність надання уточнюючих, довідок, які визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993р. №637. Зауважено, що особа матиме право на пенсійну виплату з 17.04.2026 або при набутті необхідного страхового стажу.

Перевіряючи оскаржуване рішення відповідача на відповідність приписам ч.2 ст.2 КАС України, суд зазначає наступне.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначені Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (далі-Закон №1058).

Згідно з частиною першою, другою статті 24 Закону №1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 року встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 зазначеного Порядку № 637 від 12.08.1993 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження трудового стажу приймаються членські квитки профспілок. При цьому підтверджуються періоди роботи лише за той час, за який є відмітки про сплату членських внесків.

Аналіз наведених правових положень свідчить про те, що основним документом, який підтверджує стаж роботи є трудова книжка. При цьому, необхідність підтверджувати періоди роботи для визначення стажу роботи виникає у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Дослідивши наявну в матеріалах справи копію трудової книжки позивача серії НОМЕР_11 від 29.07.1981, суд зазначає, що позивач у період з 23.07.1982 р. по 01.05.1984 р. (записи в трудовій книжці 4-5) працювала у Боровській лікарні "санітар пологового відділення"; з 13.03.1985 по 02.09.1985 (записи в трудовій книжці 8-9) працювала на посаді "санітар хірургічного відділення" Боровської лікарні.

Вищезазначені записи щодо прийняття та звільнення виконані чітко, без виправлень, з зазначенням документів, на підставі яких їх здійснено.

Суд зауважує, що на час заповнення трудової книжки в частині спірних періодів діяла Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях, затверджена постановою Держкомпраці СССР від 20.06.1974 № 162 (в редакції постанови Держкомпраці СССР від 02.08.1985 № 252 зі змінами, внесеними постановою Державним комітетом СССР з праці та соціальних питань від 19.10.1990 № 412, та яка втратила чинність на підставі Наказу Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України № 58 від 29.07.1993) (далі Інструкція №162).

Відповідно до пункту 1.4 Інструкції № 162 питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання за обліку, врегульовано постановою Ради Міністрів СССР та ВЦСПС від 06.09.1973 № 656 "Про трудові книжки робітників та службовців" .

Згідно положень пункту 1,13,18 постанови Ради Міністрів СССР та ВЦСПС від 06.09.1973 № 656 "Про трудові книжки робітників та службовців" (із змінами, далі Постанова № 656) трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робочих та службовців. При звільненні робітника або службовця всі записи про роботу, нагородження та заохочення, занесені до трудової книжки за час роботи на даному підприємстві, в установі, організації засвідчуються підписом керівника підприємстві, установі, організації або спеціально уповноваженої ним особи та печаткою. Відповідальність за організацію робіт з ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. Відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання та видачу несе спеціально уповноважена особа, яку призначають наказом (розпорядженням) керівника підприємства, установи, організації. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Аналогічні за змістом положення містяться в Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58 (далі Інструкція №58), зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за №110

Отже, відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, а тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 09.08.2019 у справі № 654/890/17.

Отже, неточність зображення печатки на записах в трудовій книжці або помилки, допущені працівником, відповідальним за порядок ведення трудової книжки, не можуть бути підставою для виключення певних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає право на призначення пенсії, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення та належний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства.

Підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Продовжуючи розгляд справи, суд зазначає. що відповідно до п.п.5, 6 Основних положень про порядок видачі трудових книжок колгоспників, схвалених Союзною радою колгоспників 14.03.1975 року та затверджених постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 року №310, до трудової книжки колгоспника заносились наступні дані, зокрема: відомості про колгоспника: прізвище, ім`я, по-батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про членство в колгоспі: прийом до членів колгоспу, припинення членства в колгоспі; відомості про роботу: призначення на роботу, переведення на іншу роботу, припинення роботи; відомості про трудову участь: прийнятий у колгоспі річний мінімум участі в громадському господарстві, його виконання; відомості про нагородження та заохочення. Всі записи в трудовій книжці завіряються в усіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженого правлінням колгоспу особи та печаткою.

З огляду на положення частини другої статті 56 Закону №1788-XII та пункту 5 Основних положень про порядок видачі трудових книжок колгоспників, схвалених Союзною радою колгоспників 14.03.1975 року та затверджених постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 року №310, наявність у трудовій книжці колгоспника відомостей про трудову участь, прийнятий у колгоспі річний мінімум участі в громадському господарстві, його виконання є обов`язковим, оскільки при обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується лише час роботи за фактичною тривалістю.

Відповідно до Трудової книжки колгоспника НОМЕР_3 від 20.12.1985 р. з 01.01.1991 р. позивач прийнята в члени колгоспу "Комуніст" (запис в трудовій книжці колгоспника 3) та виключена з членів колгоспу 07.05.1996 р. (запис в трудовій книжці колгоспника 5).

Згідно інформації зазначеної на сторінках 18-19 Трудової книжки колгоспника НОМЕР_3 у Розділі "Трудова участь у громадському господарстві" прийнятий колгоспом трудовий мінімум за 1991-1994 року становив 240, поряд з тим виконаний річний мінімум трудової участі позивачки становить: 242 (1991 р.), 309 (1992 р.), 305 (1993 .), 302 (1994 р.).

Суд зауважує, що листом від 14.07.2023 року № 01-35/46 Архівний відділ Ізюмської районної державної адміністрації Харківської області на запит позивачки від 14.07.2023 року щодо надання довідки про період роботи (стаж) у колгоспі "Комуніст" з 1990 року по 1994 рік повідомлено, що під час окупації міста архівні справи з кадрових питань (особовий склад) колгоспу "Комуніст" села Комарівка Ізюмського району Харківської області знищені внаслідок пожежі, у зв`язку із цим надання запитуваної інформації вбачається неможливим.

У вказаній трудовій книжці колгоспника містяться записи про суми нарахованих грошових коштів, наявне посилання на підставу для внесення відповідних записів, записи завірені печатками підприємства.

Суд звертає увагу на те, що вказані записи в трудових книжках зроблено чітко та зрозуміло, відсутні ознаки підчисток та підробок, на записах проставлені відповідні печатки підприємств та організацій, де працювала позивачка.

Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. При цьому, в силу положень частини 2 статті 77 вказаного Кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів в повному об`ємі правомірності своїх рішень

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню шляхом скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області № 13 від 23.06.2023 року про відмову в призначенні пенсії за віком

При цьому, суд враховує, що у силу абзацу тринадцятого пункту 4.2 Порядку №22-1 (у редакції постанови Пенсійного фонду від 16.12.2020 №25-1) після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу. А відповідно до абзацу першого пункту 4.10 Порядку №22-1, після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/ фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

З огляду на вищевикладене, суд доходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, як компетентний орган, визначений для розгляду заяви про призначення пенсії, зарахувати до загального трудового стажу ОСОБА_1 період роботи : - з 23.07.1982 по 01.05.1984. згідно трудової книжки від 29.07.1981 НОМЕР_2 ; - з 13.03.1985 по 02.09.1985, згідно трудової книжки від 29.07.1981 НОМЕР_2 ; - з 16.04.1991 по 14.02.1994. згідно трудової книжки від 20.12.1985 НОМЕР_3

Оцінивши добуті по справі докази в їх сукупності за правилами ст.ст.72-77, 90, 210 КАС України, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Судові витрати підлягають розподілу в порядку визначеному ст.139 КАС України

Керуючись ст.257-263, 293,295,297 КАС України, суд,

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області № 13 від 23.06.2023 року про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком.

Зобов`язати Головне Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати до загального трудового стажу ОСОБА_1 період роботи: - з 23.07.1982 по 01.05.1984, з 13.03.1985 по 02.09.1985 згідно трудової книжки від 29.07.1981 НОМЕР_11 ; - з 16.04.1991 по 14.02.1994. згідно трудової книжки від 20.12.1985 НОМЕР_3 .

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Другого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Зоркіна Ю.В.