Справа № 160/23411/23
Суддя: Сидоренко Дмитро Володимирович
Дата ухвалення: 2023-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіСидоренко Д.В.
за участі секретаря судового засіданняДидочкіна О.А.
представника позивача представника відповідача Долідзе А.О. Сербулова К.О.
Обставини справи: до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Істейтглобал" до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якому позивач просить суд:
В обґрунтування позову позивач посилається на те, що об`єкти незавершеного будівництва не визначені нормами Податкового кодексу України як об`єкти оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. За даними бухгалтерського обліку товариства, придбаний об`єкт нерухомого майна цілісний майновий комплекс, розташований за адресою: Кіровоградська область, Олександрійський район, с.Шарівка, вул.Садова, 1а, обліковується на рахунку 1521 і станом на 31.03.2023р. не ведений в експлуатацію, з огляду на що не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно відповідно до положень чинного законодавства. Зазначає, що необґрунтованість підходу відповідача для застосування ставок податку на нерухоме майно на 2021, 2022 та 2023 роки, оскільки відповідач на власний розсуд зробив висновок про актуальність ставок податку, без отримання відповідної актуальної інформації. Також вказує на безпідставне застосування відповідачем штрафних санкцій за неподання податкових декларацій з податку на нерухоме майно, відмінні від земельної ділянки, внаслідок непогодження із фактом визначення податкових зобов`язань з відповідного податку.
24.10.2023р. позивачем подана до суду відповідь на відзив, згідно якої позивач повторно зазначає про придбаний об`єкт не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно відповідно до положень чинного законодавства. Також зазначає про необґрунтованість підходу відповідача для застосування ставок податку на нерухоме майно на 2021, 2022 та 2023роки, оскільки відповідачем на власний розсуд зроблено висновок про актуальність ставок податку у вказаних податкових періодах, без отримання відповідної актуальної інформації від Новопразької селищної ради Олександрівського району Кіровоградської області.
Ухвалою суду від 07.11.2023р. закрите підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
04.12.2023р. від відповідача надійшли додаткові пояснення щодо нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в яких відповідач, зокрема, зазначив, що за інформацією, оприлюдненою в довідкових матеріалах на офіційному веб-сайті Державної податкової служби України, наявні застосовані ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, встановлені Шарівською сільською радою Олександрійського району Кіровоградської області.
В судовому засіданні представники сторін підтримали власні правові позиції в повному обсязі.
Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -
29.11.2018р. між ТОВ «Цукорпром» (продавець) та ТОВ "Істейтглобал" (покупець) укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, згідно якого продавець передає у власність покупцю, а покупець приймає у власність об`єкт нерухомого майна, а саме: цілісний майновий комплекс, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
В договорі, зокрема зазначено, що об`єкт нерухомості, що відчужується, належить продавцю на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна посвідченого приватним нотаріусом Олександрійського районного нотаріального округу Приходьком О.В. 15.03.2018р. та зареєстровано в реєстрі за №544. Право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державним реєстратором приватним нотаріусом Олександрійського районного нотаріального округу Приходьком О.В. 15.03.2018р., номер запису про право власності: 25253382, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, сформованого 15.03.2018р. за індексним номером 117169707.
Актом прийому передачі від 29.11.2018р. цілісний майновий комплекс передано покупцю.
Відповідно до п. 19-1.1 ст.19, п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75, п.п.78.1.7, п.82.2 ст.82, п.69.2 п.69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, у зв`язку з отриманням інформації про внесення до ЄДР запису про внесення судового рішення про порушення провадження у справі про банкрутство юридичної особи (судове рішення №904/372/23 від 25.01.2023) та на підставі наказу від 21.04.2023 року №2083-п проведена документальна позапланова виїзну перевірку фінансово-господарської діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю "Істейтглобал" з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на прибуток за період з 01.07.2018 по 31.12.2022, з податку на додану вартість за період з 01.07.2018 по 31.03.2023, валютного законодавства та іншого законодавства за період з 01.07.2018 по 26.04.2023, з питань дотримання законодавства щодо правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.07.2018 по 31.03.2023.
За результатами перевірки складено акт №1906/04-36-07-07-05/360533130 від 17.05.2023, згідно висновків якого встановлені наступні порушення:
1. пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134, п. 135.1 ст. 135 ПКУ, в результаті чого занижено податок на прибуток підприємств на загальну суму 145 674 грн., у тому числі за 2018 рік у сумі 145 432 і за 2019 рік у сумі 242 гривень;
2. пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134, п. 135.1 ст. 135, пп. 139,1.2 п. 139.1 ст. 139 ПКУ, в результаті чого завищено від`ємне значення об`єкту оподаткування податком на прибуток у загальній сумі 355 013 грн., у тому числі за 2020 рік у сумі 352 900 грн., за 2022 рік у сумі 2 113 гривень;
4. пунктів 201.1, 201.10 статті 201 ПКУ - несвоєчасно зареєстровані податкові накладі з податку на додану вартість, сума штрафних санкцій згідно із пунктом 120-1.2 статті 120-1 ПКУ, з урахуванням п.69.1 Підрозділу 10 розд. XX «Перехідні положення» ПКУ;
5. пп, 12.3.5 п. 12.3 ст. 12, пп. 14.1.129 та пп. 14.1.129-1 п. 14.1 ст. 14, пп. 266.1.1 п. 266.1, 266.2.1 п. 266.2, пп. 266.3.1, пп. 266.3.2, пп. 266.3.3 п. 266.3, пп. 266.5.1 п. 266.5, пп.б) 266.10.1. п. 266.10 ст. 266, п. 52-5 підрозділу 10 розд. XX «Перехідні положення» ПКУ, що призвело до заниження податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в загальній сумі 1 477 287,72 грн, в тому числі за IV квартал 2018 року - в сумі 38 214,26 грн., за І квартал 2019 року - в сумі 64 693,65 грн., за ІІ квартал 2019 року - в сумі 64 693,65 грн., за Ш квартал 2019 року - в сумі 64 693,65 грн., за IV квартал 2019 року - в сумі за І квартал 2019 року - в сумі 64 693,56 грн., за І квартал 2020 року - в сумі 50 217,37 грн., за II квартал 2020 року - в сумі 75 326,02 грн., за III квартал 2020 року - в сумі 75 326,02 грн., за IV квартал 2020 року - в сумі 75 326,01 грн., за І квартал 2021 року - в сумі 95 672,34 грн., за ІІ квартал 2021 року в. сумі 95 672,34 грн., за III квартал 2021 року - в сумі 95 672,34 грн., за IV квартал 2021 року - в сумі 95 672,28 грн., за І квартал 2022 року - в сумі 103 645,04 грн., за ІІ квартал 2022 року - в сумі 103 645,04 грн., за ІІІ квартал 2022 року - в сумі 103 645,04 грн., за І квартал 2022 року - в сумі 103 644,97 грн., за І квартал 2023 року - в сумі 106 834,14 гривень;
6. пп. 266.7.5 п. 266.7 ст. 266 ПКУ, в результаті чого не було подано контролюючому органу за місцезнаходженням об`єкту нежитлової нерухомості податкові декларації з податку нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2018, 2019, 2020, 2021, 2022 та 2023 роки.
На підставі вказаного акту перевірки відповідачем 15.06.2023р. сформовані та направлені позивачу наступні податкові повідомлення рішення:
22.06.2023р. ТОВ "Істейтглобал" подано до Державної податкової служби України скаргу про перегляд рішень суб`єкта владних повноважень.
Рішенням №24031/6/99-00-06-01-01-06 від 22.08.2023р., керуючись главою 4 розділу II ПКУ, ДПС скасовує ППР ДПС у Дніпропетровській області від 15.06.2023 № у частині застосування штрафу у су 41 792,35 грн., в іншій частиш ППР ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 15.06.2023 № та ППР ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 15.06.2023 №№, , , , - залишає без змій, а скаргу частково задовольняє. Відповідно до п. 56.10, пп. 56.17.3 п. 56.17 і п. 56.18 ст. 56 ПКУ, рішення ДПС, прийняте в результаті розгляду скарги та ППР ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 15.06.2023 №№, , , , , не підлягає адміністративному оскарженню , але з урахуванням строків давності може бути оскаржене до суду в порядку, визначеному чинним законодавством України.

31.08.2023р. відповідачем сформоване та направлене позивачу податкове повідомлення рішення №, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений юридичними особами, які власниками об`єктів нежитлової нерухомості на загальну суму 1 694 442,81 грн., у тому числі за основним платежем у розмірі 1 477 287,72 грн. та застосовано штрафну санкцію у розмірі 175 362,74 гривень.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Під час розгляду справи судом перевірено прийняті відповідачем рішення на відповідність вимогам законодавства та встановлено таке.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства встановлені Податковим кодексом України (далі по тексту - ПК України).

Підпунктом 14.1.129 та 14.1.129-1 п.14.1 ст.14 ПК України визначено, що будівлі, зареєстровані згідно із законодавством як об`єкти житлової нерухомості, а також їх складові частини, які є самостійними об`єктами нерухомого майна, зокрема, включають:

а) житловий будинок - будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання. Житлові будинки поділяються на житлові будинки садибного типу та житлові будинки квартирного типу різної поверховості. Житловий будинок садибного типу - житловий будинок, розташований на окремій земельній ділянці, який складається із житлових та допоміжних (нежитлових) приміщень (передпокій, кухня, коридор, веранда, вбиральня, комора, приміщення для автономної системи опалення, пральня тощо);

б) прибудова до житлового будинку - частина будинку, розташована поза контуром його капітальних зовнішніх стін, і яка має з основною частиною будинку одну (або більше) спільну капітальну стіну;

в) квартира - ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання;

г) котедж - одно-, півтораповерховий будинок невеликої житлової площі для постійного чи тимчасового проживання з присадибною ділянкою;

ґ) кімнати у багатосімейних (комунальних) квартирах - ізольовані помешкання в квартирі, в якій мешкають двоє чи більше квартиронаймачів;

Підпунктом 14.1.129-1 та 14.1.129-1 п.14.1 ст.14 ПК України зазначено, що об`єкти нежитлової нерухомості - будівлі, їх складові частини, що не є об`єктами житлової нерухомості. До об`єктів нежитлової нерухомості відносяться:

а) будівлі готельні - готелі, мотелі, кемпінги, пансіонати, ресторани та бари, туристичні бази, гірські притулки, табори для відпочинку, будинки відпочинку;

б) будівлі офісні - будівлі фінансового обслуговування, адміністративно-побутові будівлі, будівлі для конторських та адміністративних цілей;

в) будівлі торговельні - торгові центри, універмаги, магазини, криті ринки, павільйони та зали для ярмарків, станції технічного обслуговування автомобілів, їдальні, кафе, закусочні, бази та склади підприємств торгівлі й громадського харчування, будівлі підприємств побутового обслуговування;

г) гаражі - гаражі (наземні й підземні) та криті автомобільні стоянки;

ґ) будівлі промислові та склади;

д) будівлі для публічних виступів (казино, ігорні будинки);

е) господарські (присадибні) будівлі - допоміжні (нежитлові) приміщення, до яких належать сараї, хліви, гаражі, літні кухні, майстерні, вбиральні, погреби, навіси, котельні, бойлерні, трансформаторні підстанції тощо;

є) інші будівлі;

Відповідно до статті 8 ПК України в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори.

До місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних і міських рад у межах їх повноважень, і є обов`язковими до сплати на території відповідних територіальних громад.

Статтею 265 ПК України встановлено, що податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку; плати за землю.

Платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості (підпункт 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України).

Об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (підпункт 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 ПК України).

Базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток (підпункт 266.3.1 пункту 266.3 статті 266 ПК України).

База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності (підпункт 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 ПК України).

Ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування (підпункт 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 ПК України).

Базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року (підпункт 266.6.1 пункту 266.6 статті 266 ПК України).

Згідно із підпунктом 266.7.5 пункту 266.7 статті 266 ПК України платники податку - юридичні особи самостійно обчислюють суму податку станом на 1 січня звітного року і не пізніше 20 лютого цього ж року подають контролюючому органу за місцезнаходженням об`єкта/об`єктів оподаткування декларацію за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками поквартально.

З аналізу наведених норм слідує, що об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є об`єкт нерухомості (житлової та нежитлової).

Пунктом 2 ч.1 ст.2 Закону України від 1 липня 2014 року №1952-ІV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що Державний реєстр речових прав на нерухоме майно це єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження.

Згідно з підпунктом 2 п.29 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 р. № 1141 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 6 червня 2018 р. № 484), до Державного реєстру прав вносяться, зокрема, відомості про об`єкт будівництва, майбутній об`єкт нерухомості, закінчений будівництвом об`єкт:

ідентифікатор об`єкта в Єдиній державній електронній системі у сфері будівництва (для об`єктів речових прав, яким присвоєно відповідний ідентифікатор);

тип об`єкта (будівля, споруда, квартира, гаражний бокс, машиномісце тощо);

загальна та житлова (за наявності) площа приміщень об`єкта (для об`єкта будівництва, майбутнього об`єкта нерухомості - площа відповідно до проектної документації на будівництво);

відсоток готовності (для об`єкта будівництва);

адреса об`єкта нерухомого майна (для закінчених будівництвом об`єктів, а також для об`єктів будівництва, майбутніх об`єктів нерухомості яким присвоєно адресу).

Частиною 3 ст.66 Господарського кодексу України визначено, що єдиний майновий комплекс підприємства визнається нерухомістю і може бути об`єктом купівлі-продажу та інших угод, на умовах і в порядку, визначених цим Кодексом та законами, прийнятими відповідно до нього.

Частинами 2-3 ст.331 ЦК України передбачено, що право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).

Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.

Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

Враховуючи те, що предметом договору купівлі-продажу нерухомого майна від 29.11.2018р. був - об`єкт нерухомого майна, а саме: цілісний майновий комплекс, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та згідно з Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (індексний номер 147445087 від 29.11.2018р.) за позивачем зареєстроване право власності саме на цілісний майновий комплекс, то безпідставним є твердження позивача щодо наявності у цілісного майнового комплексу ознак новоствореного нерухомого майна та відповідно про необхідність прийняття його до експлуатації.

Щодо тверджень позивача про необґрунтованість висновку контролюючого органу про актуальність ставок податку, без отримання відповідної актуальної інформації від органу місцевого самоврядування, суд також зазначає про їх безпідставність з огляду на наступне.

В додаткових письмових поясненнях від 04.12.2023р. відповідач зазначив, що за інформацією, оприлюдненою в довідкових матеріалах на офіційному веб-сайті Державної податкової служби України (https://tax.gov.ua/zakonodavstvo/podatki-ta-zbori/stavki-mistsevih-podatkiv-ta-zboriv/kirovogradska-oblast/dlya-yuridichnih-osib/stanom15-07-2018), станом на 15.07.2018 Шарівською сільською радою Олександрійського району Кіровоградської області (КОАТУУ ) були встановлені наступні ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, у відсотках розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування:

будівлі для конторських та адміністративних цілей інші (код 1220.9) - 0,3;

склади та сховища інші (код 1252.9) - 0,5;

будівлі сільськогосподарського призначення інші (код 1271.9) -0,25.

З середини 2018 року с. Шарівка Олександрійського району Кіровоградської області (КОАТУУ ) увійшло до Новопразької об`єднаної територіальної громади Олександрійського району Кіровоградської області.

Згідно додатку 1.1 до Положення про оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, затвердженого Рішенням п`ятої сесії сьомого скликання від 28.11.2018 №108 Новопразької селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області «Про встановлення на території Новопразької об`єднаної територіальної громади податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на 2019 рік», з 01.01.2019 були введені в дію наступні ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки:

будівлі для конторських та адміністративних цілей інші (код 1220.9) - 0,5;

склади та сховища інші (код 1252.9) - 0,5;

будівлі сільськогосподарського призначення інші (код 1271.9) - 0,25.

Згідно додатку 1 до рішення від 25.06.2019 №245 Новопразької селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області «Про встановлення на території Новопразької об`єднаної територіальної громади податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на 2020 рік», додатку 1 до рішення від 10.06.2020 №569 Новопразької селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області «Про встановлення на території Новопразької об`єднаної територіальної громади податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на 2021 рік», з 01.01.2020 були встановлені та діяли наступні ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки:

будівлі для конторських та адміністративних цілей інші (код 1220.9) - 0,5;

склади та сховища інші (код 1252.9) - 0,5;

будівлі сільськогосподарського призначення інші (код 1271.9) - 0,5.

У зв`язку із тим, що у контролюючого органу відсутні відомості про прийняті Новопразькою селищною радою Олександрійського району Кіровоградської області рішення щодо встановлення ставок податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на 2021, 2022 та 2023 роки, на підставі пп.12.3.5 п.12.3 ст.12 Податкового кодексу України встановлені рішенням від 10.06.2020 №569 Новопразької селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області ставки податку є чинними й для наведених вище бюджетних періодів.

Як вбачається з вебпорталу ДПС, за інтернет адресою - https://tax.gov.ua/zakonodavstvo/podatki-ta-zbori/stavki-mistsevih-podatkiv-ta-zboriv/ informatsiyne-povidomlennya, розміщена зведена інформацію про розмір та дату встановлення на відповідних територіях ставок місцевих податків та/або зборів, а також про встановлені на відповідних територіях податкових пільг, які надані в електронному вигляді органами місцевого самоврядування.

Відповідно до вимог п.12.3 ст.12 ПК України сільські, селищні, міські ради в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів та податкових пільг зі сплати місцевих податків і зборів до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та/або зборів, та про внесення змін до таких рішень.

На період дії воєнного чи надзвичайного стану в Україні на територіях, де тимчасово не здійснюють свої повноваження відповідні сільські, селищні, міські ради, рішення про встановлення місцевих податків та/або зборів та/або надання податкових пільг зі сплати місцевих податків та/або зборів мають право приймати відповідні військові адміністрації та військово-цивільні адміністрації у порядку, передбаченому цим Кодексом для сільських, селищних, міських рад.

Згідно з пп.12.3.3 п.12.3 ст.12 ПК України сільські, селищні, міські ради та ради об`єднаних територіальних громад, створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад (далі органи місцевого самоврядування), надсилають у десятиденний строк з дня прийняття рішень, але не пізніше 25 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлених місцевих податків та/або зборів та податкових пільг зі сплати місцевих податків та/або зборів, до контролюючого органу, в якому перебувають на обліку платники відповідних місцевих податків та/або зборів, в електронному вигляді інформацію щодо ставок та податкових пільг зі сплати місцевих податків та/або зборів у порядку та за формою, затвердженими Кабінетом Міністрів України, та копії прийнятих рішень про встановлення місцевих податків та/або зборів та про внесення змін до таких рішень.

Форми та Порядок надання контролюючим органам в електронному вигляді інформації щодо ставок та податкових пільг із сплати місцевих податків та/або зборів затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.2020 № 1330.

Пунктом 2 вказаного Порядку постановлено, що державній податковій службі розробити та впровадити програмне забезпечення для автоматизації надання інформації щодо ставок та податкових пільг із сплати місцевих податків та/або зборів. До впровадження спеціального програмного забезпечення інформація з додатками подається контролюючим органам в електронному вигляді у форматі XLS.

Таким чином, суд приходить до висновку про можливість застосування контролюючим органом зведеної інформацією про розмір та дату встановлення ставок місцевих податків і зборів, а також про податкові пільги на відповідних територіях, які розміщені на вебпорталі ДПС(https://tax.gov.ua/zakonodavstvo/podatki-ta-zbori/stavki-mistsevih-podatkiv-ta-zboriv/ informatsiyne-povidomlennya), внаслідок чого безпідставними є твердження позивача щодо протиправності податкових повідомлень рішень № від 15.06.2023р. та № від 31.08.2023р.

Щодо інших порушень податкового законодавства, суд зазначає наступне.

Відповідно до положень пп.17.1.7 п.17.1 ст.17 ПК України платник податків має право оскаржувати в порядку, встановленому цим Кодексом, рішення, дії (бездіяльність) контролюючих органів (посадових осіб), надані контролюючими органами податкові консультації.

Підпунктом 14.1.7 п.14.1 ст.14 ПК України визначено, що оскарженням рішень контролюючих органів є оскарження платником податку податкового повідомлення - рішення про визначення сум грошового зобов`язання платника податків або будь-якого рішення контролюючого органу в порядку і строки, які встановлені цим Кодексом за процедурами адміністративного оскарження, або в судовому порядку.

Підпункт 17.1.7 п.17.1 ст.17 ПК України визначено, що платник податків має право оскаржувати в порядку, встановленому цим Кодексом, рішення, дії (бездіяльність) контролюючих органів (посадових осіб), у тому числі надану йому у паперовій або електронній формі індивідуальну податкову консультацію, яка йому надана, а також узагальнюючу податкову консультацію.

З аналізу наведених норм слідує право платника податків, у разі якщо вважає, що контролюючим органом прийнято рішення, або вчинена дія (бездіяльність), які суперечать законодавству чи виходить за межі повноважень контролюючого органу, звернутися до податкового органу вищого рівня або до суду з їх оскарженням.

Відповідно до положень ч.1 ст.160 КАС України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. Тобто, позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається з двох елементів: предмета і підстави позову.

При цьому, під предметом позову слід вважати певну матеріально-правову вимогу позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, а під підставами позову - обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу, які викладаються позивачами виключно у позовній заяві.

Позивачем є особа, яка подала позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. При цьому, позивач самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві у чому саме полягає порушення його прав та інтересів, а суд перевіряє ці доводи і в залежності від встановленого вирішує питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту. Тобто вирішуючи спір, суд надає об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначає, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Лише у разі встановлення наявності порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу позивача та відповідності обраного останнім способу захисту такому порушенню або оспоренню суд може прийняти рішення про задоволення позову.

В даному випадку, реалізуючи принцип диспозитивності, позивач у позовній заяві обґрунтовує свої вимоги виключно тим, що на його думку, цілісний майновий комплекс, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, внаслідок не введення його в експлуатацію, а також безпідставністю висновку відповідача про актуальність ставок податку, без отримання відповідної актуальної інформації від органу місцевого самоврядування.

Разом з тим, адміністративний позов не містить жодних обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень №, №, № та №, рівно як і матеріали адміністративної справи не містять жодних первинних документів бухгалтерського та податкового обліку щодо господарських операцій, з приводу яких встановлені порушення податкового законодавства.

Згідно з ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Водночас, відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тобто регламентована частиною 2 наведеної норми презумпція винуватості відповідача не є абсолютною і позивач також повинен довести ті обставини, на які він посилається.

Втім у цьому випадку, як відзначалося вище, позивач такий обов`язок не виконав, внаслідок чого, суд приходить до висновку про відсутність достатніх та необхідних правових підстав для задоволення позову в даній справі.

Керуючись ст.ст. 9, 73, 77, 90, 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки та порядку, передбачені статтею 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 15.12.2023 року.

Суддя Д.В. Сидоренко