Справа № 202/20409/23
Суддя: Маринін О. В.
Дата ухвалення: 2023-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/202/103/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2023 року м. Дніпро

Суддя Індустріального районного суду міста Дніпропетровська Маринін О.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до інспектора 3 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Ординського О.А. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення від 05.11.2023 року,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 ( зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 ) звернувся до суду із позовною заявою до інспектора 3 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Ординського О.А. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення від 05.11.2023 року.

Ухвалою від 20.11.2023 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, надано строк для виконання вимог ч.5 ст. 160, ч.3 ст. 161 КАС України, а саме подачі позовної заяви, із зазначенням відомостей ч.5 ст. 160 КАС України та долучення документу, що підтверджує сплату судового збору чи документа, що підтверджує підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

На виконання зазначених вимог ОСОБА_1 подав заяву про усунення недоліків, однак необхідні відомості виклав лише у самій заяві, як відповідь на ухвалу суду про залишення позову без руху, не змінивши саму позовну заяву, не виклавши її у редакції, яка б відповідала вимогам ст. 160 КАСУ.

Право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави та з боку держави може бути піддане обмеженням, зокрема шляхом встановлення певної процедури розгляду справи.

Щодо вимоги суду про сплати судового збору, як підставу звільнення від сплати судового збору ОСОБА_1 зазначив ч.4 ст. 288 КУпАП, а також п. б, п.г ч.1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір», на що суд зазначає наступне.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року в справі № 543/775/17 зазначила, що у справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення у розумінні положень статей 287,288 КУпАП, як і в інших справах, які розглядаються судом у порядку позовного провадження, слід застосовувати статті 2-5 Закону України «Про судовий збір», які пільг за подання позовної заяви, відповідних скарг у цих правовідносинах не передбачають.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є:

а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;

в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Відповідно ч.2 статті 8 Закону України «Про судовий збір» суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Позивач просить звільнити його від сплати судового збору, посилаючись на скрутне матеріальне становище, оскільки він є має двох неповнолітніх дітей, є малозабезпеченим та внутрішньо-переміщеною особою.

Однак, позивачем не додано належних доказів на підтвердження того, що він є батьком, який має дитину віком до чотирнадцяти років, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів, а також членом малозабезпеченої сім`ї позивачем не надано.

Самі по собі наявність двох малолітніх дітей та статусу внутрішньо-переміщеної особи, без належного підтвердження віднесення родини до пільгових категорій громадян, не звільняє від обов`язку сплати судового збору.

При цьому, доказів незадовільного матеріального стану (відсутність у особи нерухомості, депозитів, акцій, активів у фінансових установах, відсутність доходів членів сім`ї, відсутність чи наявність виплат соціальної допомоги, тощо) позивачем не надано.

Таким чином, клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору не підлягає задоволенню, оскільки обставини, викладені в ньому не підтверджені належними доказами.

Крім того, судом було звернуто увагу позивача на пропуск строку для звернення до суду, на що позивач посилаючись на ту обставину, що відповідачем не було повідомлено порядок оскарження постанови, просив поновити йому строк на оскарження.

Суд зазначає, що право на звернення до суду не є абсолютними та може піддаватися встановленим законом обмеженням, зокрема у частині пов`язаній із способом їх реалізації (в тому числі строки і процесуальна форма звернення до суду).

Рішенням КонституційногоСуду України№ 17-рп/2011від 13грудня 2011 року визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Суд наголошує, що визнання позивачем факту пропуску строку звернення до суду з позовною заявою і не доведення суду обставин об`єктивно непереборних, які не залежали від волевиявлення позивача і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення позивачем процесуальної дії, унеможливлює поновлення судом такого процесуального строку.

Відповідно до п.1 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Зважаючи, що строк для усунення недоліків, наданий позивачу згідно ухвали від 20.11.2023 сплив, однак ним вимоги ст.169 КАС України не виконано, суд приходить до висновку про необхідність вважати заяву ОСОБА_2 неподаною та повернути її.

Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Керуючись ст. ст. 169 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до інспектора 3 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Ординського О.А. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення від 05.11.2023 року вважати неподаною і повернути позивачу.

Роз`яснити, що у відповідності до ч.8 ст. 169 КАС України, повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О. В. Маринін