Справа № 420/23143/23
Суддя: Бжассо Н.В.
Дата ухвалення: 2023-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого по справі судді Бжассо Н.В., розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одеса за правилами спрощеного позовного провадження в м. Одеса адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання протиправними та скасування рішень

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, за результатом розгляду якого позивач просить суд:

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Державної міграційної служби в Одеській області:

- від 27.04.2023 № 0273 про скасування дозволу на імміграцію в Україну ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину Федеративної Республіки Нігерія;

- від 27.04.2023 № 8304 про скасування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину Федеративної Республіки Нігерія, посвідки на постійне проживання № НОМЕР_1 .

В обґрунтування адміністративного позову позивач зазначає, що зі змісту висновку Головного управління Державної міграційної служби в Одеській області від 27.04.2023 про скасування дозволу на імміграцію в Україну Богнету Бодаму Сімону громадянину Федеративної Республіки Нігерія, вбачається, що посадові особи Головного управління Державної міграційної служби в Одеській області не викликали іммігранта для надання жодних пояснень, тобто не виконало свій обов`язок, визначений у п. 23 Порядку № 1983, в частині виклику ОСОБА_1 для надання пояснень. Позивач у позові вказує, що 27.08.2021 Головним управлінням Державної міграційної служби України в Одеській області прийнято рішення № 7866 про надання дозволу на імміграцію громадянину Федеративної Республіки Нігерія ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто на момент прийняття рішення про надання позивачеві дозволу на імміграцію, відповідними посадовими особами Головного управління було здійснено всі належні перевірки, визначені пунктами 12, 17 Порядку № 1983, у тому числі: перевірено підстави, законність перебування в Україні іммігранта, інформацію, зазначену ним у заяві про надання дозволу на імміграцію, справжність поданих документів та відповідність їх оформлення вимогам законодавства, зокрема інформацію щодо місця проживання; перевірено наявність чи відсутність підстав для відмови у наданні дозволу на імміграцію, передбачених ст. 10 Закону України «Про імміграцію», зокрема щодо зазначення в заявах про надання дозволу на імміграцію свідомо неправдивих відомостей.

Також, позивач у позовній заяві зазначає, що чинне законодавство визначає, що адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) є адреса, за якою з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції. Норми законодавства не визначають обов`язок особи фактично проживати саме за адресою реєстрації. Вказане, в свою чергу, спростовує позицію Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області щодо того, що ОСОБА_1 при зверненні до Головного управління Державної міграційної служби в Одеській області та заповненні анкети про надання дозволу на імміграцію в Україну надав свідомо неправдиві відомості відносно свого місця проживання.

Ухвалою суду від 26.09.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Від представника відповідача надійшов відзив на адміністративний позов, з огляду на який, ГУ ДМС України в Одеській області з посиланням на зміст висновку про скасування дозволу на імміграцію від 27.04.2023 року, не визнає даний позов та просить суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Суд, розглянув матеріали справи, всебічно і повно з`ясував всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінив надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності та робить наступні висновки..

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 є громадянином федеративної республіки Нігерії.

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 ОСОБА_1 укладено шлюб з громадянкою республіки Вірменія ОСОБА_2 , якій видано посвідку типу РА НОМЕР_8 на постійне проживання в Україні.

10.06.2021 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про надання дозволу на імміграцію.

Відділом з питань тимчасового та постійного проживання іноземців та осіб без громадянства Управління у справах іноземців та осіб без громадянства Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області 27.08.2021 складено висновок про задоволення клопотання позивача про надання йому дозволу на імміграцію та видано дозвіл на імміграцію в Україну ОСОБА_1 , який дійсний до 27.08.2023 року. Дозвіл надано на підставі п.6 ч.2 ст.4 Закону України «Про імміграцію».

05.10.2021 року громадянин федеративної республіки Нігерії ОСОБА_1 документований посвідкою на постійне проживання в Україні № НОМЕР_1 .

Надалі, 27.04.2023 року провідним спеціалістом відділу у справах іноземців та осіб без громадянства ГУ ДМС в Одеській області складено висновок, в якому зазначено, що: «…провідним спеціалістом відділу з питань тимчасового та постійного проживання іноземців та осіб без громадянства Управління у справах іноземців та осіб без громадянства Головного управління ДМС в Одеській області Олегом Ніколенко, розглянуто лист відділу міграційного контролю Управління у справах іноземців та осіб без громадянства Головного управління ДМС в Одеській області від 18.10.2021 № 5100.5.7/32517-21 та особову справу громадянина Федеративної Республіки Нігерія (далі - Нігерія) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з урахуванням вимог пунктів 21. 22 Порядку провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію і поданням про його скасування та виконання прийнятих рішень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.12.2002 №1983 (зі змінами, далі - Порядок провадження). За результатом розгляду, встановлено:

10.06.2021 до Головного управління ДМС в Одеській області звернувся громадянин Нігерії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із заявою про надання дозволу на імміграцію в Україну оскільки перебуває у шлюбі з іммігрантом (дружина - громадянка Республіки Вірменія ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_2 , видане 27.04.2021 Приморським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), посвідка на постійне проживання в Україну серії НОМЕР_3 , видана 11.10.2018, орган видачі 5101).

… Перевіркою матеріалів особової справи встановлено, що в заяві про надання дозволу на імміграцію громадянина Нігерії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заявником під власний підпис, зазначено місце проживання в Україні за адресою: АДРЕСА_1 .

… Так, громадянином Нігерії ОСОБА_1 була надана довідка про реєстрацію місця проживання особи, відповідно якої, за відомостями Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради, місце проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , з 28.05.2021 по день надання довідки, проте надана іноземцем довідка не містить ані реєстраційного номеру, а ні дати складання.

З метою перевірки дійсності наданої громадянином Нігерії ОСОБА_1 довідки про реєстрацію місця проживання особи, ДМС України направлено запит до Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради від 15.03.2023 № 8.1-2452/2-23.

Листом Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради від 27.03.2023 № 458ел/01-09 підтверджено факт видачі довідки громадянину Нігерія ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про реєстрацію місця проживання.

Також, відділом з питань тимчасового та постійного проживання іноземців та осіб без громадянства Управління у справах іноземців та осіб без громадянства ГУДМС в Одеській області направлено лист до відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС в Одеській області, щодо надання усієї наявної інформації стосовно громадянина Нігерії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

За інформацією відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС в Одеській області громадянин Нігерії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за обліками вказаного структурного підрозділу ГУ ДМС в Одеській області не значиться.

З метою перевірки достовірності інформації, наданої громадянином Нігерії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під власний підпис, Управлінням у справах іноземців та осіб без громадянства Головного управління "ДМС"в Одеській області ініційовано перевірку інформації щодо місця проживання на території України громадянина Нігерія ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (лист від 18.10.2022 № 5100.5/32479-21).

18.10.2021 до відділу з питань тимчасового та постійного проживання іноземців та осіб без громадянства Управління у справах іноземців та осіб без громадянства Головного управління ДМС в Одеській області (далі - відділ тимчасового та постійного проживання) надійшов лист відділу міграційного контролю Управління у справах іноземців та осіб без громадянства Управління у справах іноземців та осіб без громадянства Головного управління ДМС в Одеській області (далі - відділ міграційного контролю) № 5100.5.7/32517-21 щодо перевірки адреси місця проживання громадянина Федеративної Республіки Нігерія (далі - Нігерія) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В службовій записці відділу міграційного контролю зазначено, що 12.10.2021 співробітниками відділу був здійснений виїзд за адресою: АДРЕСА_1 , двері помешкання за вказаною адресою відкрив громадянин України ОСОБА_5 , який в усній формі повідомив, що квартиру АДРЕСА_1 , він відповідно договору найму житлового приміщення № 2, орендує з червня 2021 року. Також ОСОБА_5 повідомив, що інформацією щодо проживання іноземців за вказаною адресою він не володіє.

Тобто, громадянином Нігерії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , при звернення до ГУ ДМС в Одеській області та заповнення анкети про надання дозволу на імміграцію в Україну під власний підпис, надано свідомо неправдиві відомості відносно свого місця проживання.

… Згідно відповіді, наданої Департаментом надання адміністративних послуг Одеської міської ради листом від 14.03.2023 №-94ел/01-09 на запит Головного управління ДМС в Одеській області від 19.01.2023 № 5100.5.7-556/51.3-23, установлено, що по АДРЕСА_1 , у квартирі яка має житлову площу 15 квадратних метрів, а загальну площу 17,7 квадратних метрів одночасно зареєстровано місце проживання 470 осіб.

Таким чином фактично доведено, що заявник за вказаною адресою не проживав та не міг проживати. Незважаючи на вказане, правдиву інформацію про місце свого фактичного проживання він не надав.

… Таким чином зазначена вимога заявником була порушена, незважаючи на те, що вона двічі була йому доведена під особистий підпис, а саме: зазначена у відповідній графі заяви про надання дозволу на імміграцію від 10.06.2021 № 400029068 та у пам`ятці для іноземців та осіб без громадянства, які перебувають у процедурі оформлення дозволу на імміграцію в Україну, один примірник якої залишається у справі, а другий надається заявникові. Вказана пам`ятка містить у собі інформацію щодо законності подальшого перебування на території України та обов`язки особи, що клопоче про отримання дозволу на імміграцію в Україну.

… Крім того, до матеріалів особової справи громадянина Нігерії ОСОБА_1 долучена нотаріально засвідчена заява громадянки України ОСОБА_6 , яка діє від імені ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про те, що відповідно волевиявлення довірителя ( ОСОБА_7 ), вказаною заявою дає згоду, від імені довірителя, на реєстрацію місця проживання громадянина Нігерії ОСОБА_1 на житлову площу квартири під АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_7 , як власнику, на праві особистої приватної власності.

До вказаної заяви, засвідченої приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Малидькою С.В., долучені:

копія Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, сформованого 02.09.2020 № 222390693, відповідно якого, ОСОБА_7 є одноосібним власником об`єкта житлової нерухомості, квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_1 ;

довіреність ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , складена 02.09.2020 у місті Одеса, посвідчена приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Філімоновою Г.В., про те, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уповноважує ОСОБА_6 , . ІНФОРМАЦІЯ_4 , бути його представником з усіма необхідними повноваженнями в усіх без винятку державних, громадських, господарських та інших підприємствах, установах, організаціях, незалежно від їх підпорядкування, форм власності та галузевої належності, у тому числі органах поліції, нотаріальних органах, житлово-експлуатаційних організаціях, державної реєстрації, органах виконавчої влади та самоврядування, БТІ, нотаріальних органах, фіксальних органах, міграційних органах, в усіх без винятку Центрах надання адміністративних послуг, Департаменті надання адміністративних послуг та його територіальних підрозділах, ОСББ, тощо, перед фізичними та юридичними особами при вирішенні будь яких питань, пов`язаних зі вчиненням правочинів щодо користування, експлуатації та передачі в оренду, належними мені на праві приватної власності квартирою під АДРЕСА_1 , а також з питань, що стосуються реєстрації місця проживання та зняття з реєстрації місця проживання будь-яких осіб, за вищезазначеними адресами.

копія паспорта громадянина України серії НОМЕР_4 , виданого 06.03.2014 Троїцьким РС УДМС в Луганській області, на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

… Згода на вчинення неповнолітньою особою правочину має бути одержана від батьків (усиновлювачів) або піклувальника та органу опіки та піклування відповідно до закону.

Проте згода батьків (усиновлювачів) передбачена частинами другою та четвертою статті 32 Цивільного кодексу України, до довіреності ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , якому на Момент укладання вказаної довіреності було 17 років, долучена не була та інформацію про наявність такої згоди в тексті самої довіреності відсутня.

… Тобто довіреність складена з порушенням вимог законодавства щодо прав неповнолітньої особи та є нікчемною.

… Враховуючи викладене, Департаментом у справах іноземців та осіб без громадянства ДМС направлено лист від 10.04.2023 № 8.1/1517-23 до Департаменту з питань громадянства, паспортизації та реєстрації ДМС щодо проведення перевірки законності проведення реєстрації місця проживання громадянина Нігерія ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

… На підставі вищевикладеного, керуючись пунктом 1 частини 1 статті 12 Закону України «Про імміграцію», пунктами 21, 22 Порядку провадження, підпункту 1 пункту 64, підпунктом 4 пункту 72 Порядку оформлення, -

Вважаю за доцільне:

1. Скасувати рішення Головного управління ДМС України в Одеській області від 27.08.2021 № 7866 про надання громадянину Нігерії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дозволу на імміграцію в Україну. Скасувати, визнати недійсною та такою, що підлягає вилученню, видану на підставі цього рішення посвідку на постійне проживання № НОМЕР_5 від 05.10.2021».

На підставі вказаного висновку, відповідачем, 27.04.2023 року прийнято рішення:

- № 0273 про скасування дозволу на імміграцію в Україну ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину Федеративної Республіки Нігерія;

- № 8304 про скасування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину Федеративної Республіки Нігерія, посвідки на постійне проживання № НОМЕР_1 .

Позивач вважає вказані рішення протиправними.

Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно з вимогами статті 6 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах та відповідно до законів України.

Згідно ст..2 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства мають ті ж права і свободи та виконують ті ж обов`язки, що і громадяни України, якщо інше не передбачено Конституцією, цим та іншими законами України, а також міжнародними договорами України.

Іноземці та особи без громадянства є рівними перед законом незалежно від походження, соціального і майнового стану, расової та національної належності, статі, мови, ставлення до релігії, роду і характеру занять, інших обставин.

Статтею 3 зазначеного Закону передбачено, що іноземці та особи без громадянства можуть у встановленому порядку іммігрувати в Україну на постійне проживання або прибути для працевлаштування на визначений термін, а також тимчасово перебувати на її території.

Іноземці та особи без громадянства, які іммігрували на постійне проживання або прибули для тимчасового працевлаштування, отримують посвідки відповідно на постійне або тимчасове проживання.

Умови і порядок імміграції в Україну іноземців та осіб без громадянства визначаються Законом України №2491-ІІІ від 7 червня 2001 року «Про імміграцію» (далі - Закон №2491-ІІІ, в редакції, що діяла у спірний період).

Відповідно до положень ст.1 Закону №2491-ІІІ імміграція - це прибуття в Україну чи залишення в Україні у встановленому законом порядку іноземців та осіб без громадянства на постійне проживання; іммігрант - іноземець чи особа без громадянства, який отримав дозвіл на імміграцію і прибув в Україну на постійне проживання, або, перебуваючи в Україні на законних підставах, отримав дозвіл на імміграцію і залишився в Україні на постійне проживання; дозвіл на імміграцію - рішення спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань імміграції та підпорядкованих йому органів, що надає право іноземцям та особам без громадянства на імміграцію.

Статтею 6 Закону №2491-ІІІ визначено повноваження спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань імміграції і підпорядкованих йому органів.

Так, за приписами частини 1 пунктів два і три цієї норми спеціально уповноважений центральний орган виконавчої влади з питань імміграції і підпорядковані йому органи: перевіряють правильність оформлення документів щодо надання дозволу на імміграцію, виконання умов для надання такого дозволу, відсутність підстав для відмови у його наданні; приймають рішення про надання дозволу на імміграцію, про відмову у наданні дозволу на імміграцію, про скасування дозволу на імміграцію та видають копії цих рішень особам, яких вони стосуються.

Аналогічні норми містяться в підпункті 8 п. 4 Положення про Державний департамент у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 червня 2002 року № 844.

Відповідно до ч.1, п.6 ч.2 ст.4 Закону України «Про імміграцію», у редакції, що діяла на час видачі позивачу тимчасової посвідки, дозвіл на імміграцію надається в межах квоти імміграції. Квота імміграції встановлюється Кабінетом Міністрів України у визначеному ним порядку по категоріях іммігрантів: батьки, чоловік (дружина) іммігранта та його неповнолітні діти.

Стаття 9 Закону №2491-ІІІ встановлює умови, порядок та перелік документів, необхідних для вирішення питання дозволу на імміграцію. Так, заяви про надання дозволу на імміграцію подаються: 1) особами, які постійно проживають за межами України, - до дипломатичних представництв та консульських установ України за кордоном за місцем їх постійного проживання; 2) особами, які перебувають в Україні на законних підставах, - до органів спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань імміграції за місцем їх проживання.

Заяву про надання дозволу на імміграцію заявник подає особисто до відповідного органу державної влади. За наявності поважних причин (хвороба заявника, стихійне лихо тощо) заява може надсилатися поштою або за дорученням заявника, посвідченим нотаріально, подаватися іншою особою.

Для надання дозволу на імміграцію до заяви додаються такі документи: 1) три фотокартки; 2) копія документа, що посвідчує особу; 3) документ про місце проживання особи; 4) відомості про склад сім`ї, копія свідоцтва про шлюб (якщо особа, яка подає заяву, перебуває в шлюбі); 5) документ про те, що особа не є хворою на хронічний алкоголізм, токсикоманію, наркоманію або інфекційні захворювання, перелік яких визначено центральним органом виконавчої влади з питань охорони здоров`я.

Вимога пункту 5 не поширюється на осіб, зазначених у пунктах 1, 3, 6 частини третьої статті 4 цього Закону.

Крім зазначених документів подаються: 6) для осіб, зазначених у пункті 6 частини другої статті 4 цього Закону, - копії документів, що засвідчують їх родинні стосунки з іммігрантом, і документ про те, що іммігрант не заперечує проти їх імміграції та гарантує їм фінансове забезпечення на рівні не нижчому від прожиткового мінімуму, встановленого в Україні.

У разі неподання особою всіх визначених цим Законом документів заява про надання дозволу на імміграцію не приймається.

Термін розгляду заяви про надання дозволу на імміграцію не може перевищувати одного року з дня її подання.

З огляду на наведені норм законодавства вбачається, що для оформлення дозволу на імміграцію заявник повинен подати заяву з доданням певного пакету документів. У разі ж ненадання особою повного пакету документів, заява про надання дозволу на імміграцію не приймається та, як слідство, дозвіл на імміграцію та посвідка на проживання в Україні не видається.

Статтями 10, 11 зазначеного Закону, у редакції, що діяла на час надання позивачу дозвіл, встановлено, що дозвіл на імміграцію не надається: 1) особам, засудженим до позбавлення волі на строк більше одного року за вчинення діяння, що відповідно до законів України визнається злочином, якщо судимість не погашена і не знята у встановленому законом порядку; 2) особам, які вчинили злочин проти миру, воєнний злочин або злочин проти людяності та людства, як їх визначено в міжнародному праві, або розшукуються у зв`язку із вчиненням діяння, що відповідно до законів України визнається тяжким злочином, або проти яких порушено кримінальну справу, якщо попереднє слідство за нею не закінчено; 3) особам, хворим на хронічний алкоголізм, токсикоманію, наркоманію або інфекційні захворювання, перелік яких визначено центральним органом виконавчої влади з питань охорони здоров`я; 4) особам, які в заявах про надання дозволу на імміграцію зазначили свідомо неправдиві відомості чи подали підроблені документи; 5) особам, яким на підставі закону заборонено в`їзд на територію України; 6) в інших випадках, передбачених законами України.

Особі, яка перебуває на законних підставах в Україні і отримала дозвіл на імміграцію, орган спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань імміграції за місцем її проживання видає посвідку на постійне проживання протягом тижня з дня подання нею відповідної заяви.

Суд зазначає, що Порядком провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію і поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 26 грудня 2002 р. №1983 (далі - Порядок) визначено процедуру провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію іноземцям та особам без громадянства, які іммігрують в Україну (далі - іммігранти), поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень (далі - провадження у справах з питань імміграції), а також компетенцію центральних органів виконавчої влади та підпорядкованих їм органів, які забезпечують виконання законодавства про імміграцію.

У відповідності до пп. 2 п. 2 цього Порядку, в редакції, яка діяла на час надання посвідки, рішення за заявами про надання дозволу на імміграцію залежно від категорії іммігрантів приймають територіальні органи ДМС (далі - територіальні органи) - стосовно іммігрантів, які підпадають під квоту імміграції або є іммігрантами позаквотової категорії (крім іммігрантів, стосовно яких рішення приймає ДМС), а саме батьків, чоловіка (дружини) іммігранта та його неповнолітніх дітей.

Згідно з п. 12 Порядку, територіальні підрозділи за місцем проживання, до яких подано заяви про надання дозволу на імміграцію:

- формують справи, перевіряють підстави, законність перебування в Україні іммігрантів, інформацію, зазначену ними у заяві про надання дозволу на імміграцію, справжність поданих документів та відповідність, їх оформлення вимогам законодавства, у разі потреби погоджують це питання з органами місцевого самоврядування, у межах своєї компетенції з`ясовують питання щодо наявності чи відсутності підстав для відмови у наданні дозволу на імміграцію;

- проводять перевірку законності перебування в Україні іммігранта з використанням інтегрованої міжвідомчої інформаційно-телекомунікаційної системи щодо контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон України (система "Аркан"), або шляхом надсилання запитів до Адміністрації Держприкордонслужби;

- проводять перевірку даних іммігранта за банками даних Інтерполу з метою отримання інформації, яка є підставою для відмови у наданні дозволу на імміграцію відповідно до вимог пункту 2 частини першої статті 10 Закону України "Про імміграцію";

- надсилають у місячний термін разом з матеріалами справи інформацію про результати їх розгляду територіальним органам або підрозділам (відповідно до категорії іммігрантів). Справи, прийняття рішення за якими належить до компетенції ДМС чи територіальних органів, надсилаються територіальним органам, в інших випадках - територіальним підрозділам;

- здійснюють провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію, якщо таке провадження належить до їх компетенції.

Тобто, прийняття рішення щодо надання дозволу на імміграцію належить до компетенції відповідних державних органів, які на підставі заяви іммігранта, аналізу отриманої інформації, матеріалів справи приймають рішення про надання дозволу на імміграцію чи про відмову у наданні такого дозволу. Рішення про надання дозволу на імміграцію є підставою для отримання посвідки на постійне проживання.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.12 Закону України «Про імміграцію», дозвіл на імміграцію може бути скасовано, якщо з`ясується, що його надано на підставі свідомо неправдивих відомостей, підроблених документів чи документів, що втратили чинність.

Згідно з пп. 1 п.1 ст.64 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 року №321, посвідка скасовується територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС, який її видав, у разі скасування дозволу на імміграцію в Україну відповідно до статті 12 Закону України «Про імміграцію».

Так, підставою для скасування дозволу на імміграцію позивача був висновок відповідача щодо надання позивачем неправдивих відомостей щодо місця проживання позивача.

Водночас, такі висновки фактично ґрунтуються на:

- даних перевірки місця проживання позивача, яка була здійснена 12.10.2021 року, тобто вже після видачі позивачу дозволу на імміграцію, яка у свою чергу ґрунтується на свідченнях ОСОБА_5 про його проживання за адресою АДРЕСА_1 , яку він начебто орендує на підставі договору оренди (не заповненого та не підписаного), орендодавцем в якому крім цього зазначено особу, яка не є власником цієї квартири;

- припущеннях відповідача, що особа, яка надала дозвіл позивачу на реєстрацію його місця проживання у квартирі АДРЕСА_1 , та яка була на той час представником неповнолітнього власника квартири, не мала права на здійснення такого представництва.

У свою чергу, за пунктом 1 частини 1 статті 12 Закону № 2491-ІІІ дозвіл на імміграцію може бути скасовано, якщо з`ясується, що його надано на підставі свідомо неправдивих відомостей, підроблених документів чи документів, що втратили чинність.

Не знаходження заявника у момент відвідин уповноважених осіб за місцем проживання заявника за зазначеним ним (заявником) місцем проживання, на думку суду, не може слугувати належним та достатнім доказом надання останнім неправдивих відомостей, за відсутності інших.

Відповідачем до суду належних та достатніх доказів надання позивачем неправдивих відомостей при отриманні дозволу на імміграцію не надано.

За матеріалами справи судом не встановлено, що позивачем були допущені порушення при подачі документів для отримання посвідки на постійне проживання в Україні.

Європейський суд з прав людини, який неодноразово вказував у своїх рішеннях, що помилки або прорахунки державних органів повинні служити вигоді зацікавлених осіб, особливо в разі відсутності інших конфліктуючих інтересів. Зокрема, у рішенні від 20.01.2012 року у справі Рисовський проти України (заява №29979/04) ЄСПЛ зазначив про особливу важливість принципу належного урядування, який передбачає, що у разі коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на основоположні права людини, державні органи повинні діяти вчасно та в належний якомога послідовний спосіб. Потреба виправити минулу помилку не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу. ЄСПЛ підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування» та пояснив його практичне значення, зокрема, зазначивши, що держава, чиї органи влади не дотримувалися своїх власних внутрішніх правил та процедур, не повинна отримувати вигоду від своїх правопорушень та уникати виконання своїх обов`язків. Іншими словами, ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи, особливо якщо при цьому немає жодного іншого приватного інтересу.

Суд зазначає, що прийняття рішення щодо надання дозволу на імміграцію належить до компетенції відповідних державних органів, які на підставі заяви іммігранта, аналізу отриманої інформації, матеріалів справи приймають рішення про надання дозволу на імміграцію чи про відмову у наданні такого дозволу.

У разі звернення особи із відповідною заявою уповноважений орган повинен розглянути вказану заяву та прийняти відповідне вмотивоване рішення.

Як вже зазначено вище, у рішенні про скасування дозволу на імміграцію відповідачем не наведено доказів того, що позивачем порушено вимоги діючого законодавства України при отриманні дозволу на імміграцію.

Водночас, скасування дозволу на імміграцію тягне за собою негативні наслідки для позивача, якими, відповідно до ст. 13 Закону України «Про імміграцію», є обов`язок особи, стосовно якої прийнято рішення про скасування дозволу на імміграцію, виїхати з України протягом місяця з дня отримання копії рішення про скасування дозволу на імміграцію. Особа, яка не виїхала протягом місяця, підлягає видворенню в порядку, передбаченому законодавством.

Приймаючи до уваги викладене, суд робить висновок, що відповідачем не доведено правомірність своїх дій та їх відповідність нормам діючого законодавства України при прийнятті оскаржуваних рішень, у зв`язку з чим робить висновок про наявність підстав для задоволення позовних вимог за даним позовом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно зі ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З урахуванням вищевикладеного, суд робить висновок, що адміністративний позов належить до задоволення.

Керуючись ст.ст.2, 3, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 205, 243, 245, 246, 255, 257-262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання протиправними та скасування рішень.

Визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Державної міграційної служби в Одеській області від 27.04.2023 № 0273 про скасування дозволу на імміграцію в Україну ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину федеративної республіки Нігерія та № 8304 про скасування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину федеративної республіки Нігерія, посвідки на постійне проживання № НОМЕР_1 .

Відповідно до ст.255 КАС України, рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ч.1 ст.295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Апеляційна скарга подається до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_7 ).

Відповідач - Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області (65014. м. Одеса, вул. Преображенська, 44; ).

Повний текст рішення складений та підписаний судом 18.12.2023 року.

Суддя Н.В. Бжассо