Справа № 280/7547/21
Суддя: Гончарова І.А.
Дата ухвалення: 2023-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2023 року

м. Київ

справа №280/7547/21

касаційне провадження № К/990/24273/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Гончарової І.А.,

суддів - Олендера І.Я., Пасічник С.С.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго»

на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 04 серпня 2022 року (колегія суддів у складі: головуючий суддя - Баранник Н.П.; судді - Малиш Н.І., Щербак А.А.)

у справі № 280/7547/21

за позовом Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго»

до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2021 року Публічне акціонерне товариство «Запоріжжяобленерго» (далі - ПАТ «Запоріжжяобленерго»; позивач; платник) звернулося до суду з адміністративним позовом до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (далі - Східне МУ ДПС по роботі з ВПП; відповідач; контролюючий орган), в якому просило: визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у незарахуванні на рахунок у cистемі електронного адміністрування податку на додану вартість позивача вилучені контролюючим органом відповідно до статті 95 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - ПК України) в рахунок погашення податкового боргу з податку на додану вартість кошти в сумі 22376888,10 грн; зобов`язати Східне МУ ДПС по роботі з ВПП зарахувати на рахунок у cистемі електронного адміністрування податку на додану вартість ПАТ «Запоріжжяобленерго» вилучені контролюючим органом у рахунок погашення податкового боргу з податку на додану вартість кошти в сумі 22376888,10 грн.

Запорізький окружний адміністративний суд рішенням від 13 грудня 2021 року позовну заяву задовольнив, дійшовши висновку, що відповідачем протиправно не зараховано на рахунок платника в cистемі електронного адміністрування податку на додану вартість стягнуті кошти, що вплинуло на суму податку, в межах якої позивач мав би право на реєстрацію податкових накладних та/або розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Третій апеляційний адміністративний суд постановою від 04 серпня 2022 року рішення суду першої інстанції скасував та прийняв нове - про відмову в задоволенні позовних вимог.

ПАТ «Запоріжжяобленерго» звернулося до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 04 серпня 2022 року та залишити в силі рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 13 грудня 2021 року.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. При цьому наголошує на тому, що суму стягнутого контролюючим органом боргу з податку на додану вартість не включено до суми поповнення електронного рахунку платника в системі електронного адміністрування податку на додану вартість відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 ПК України, що позбавляє його можливості реєструвати податкові накладні в Єдиному реєстрі податкових накладних. Звертає увагу на те, що суми стягнутого боргу не зменшили залишок заборгованості, який обліковується в системі електронного адміністрування податку на додану вартість, що призведе до повторного списання коштів позивача до бюджету. В свою чергу, в інтегрованій картці платника на суму стягнутих коштів борг зменшився. Таким чином, у контролюючого органу виникає розбіжність між даними Єдиного реєстру податкових накладних та даними інтегрованої картки платника.

Верховний Суд ухвалою від 19 жовтня 2022 року відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою ПАТ «Запоріжжяобленерго».

02 листопада 2022 року від контролюючого органу надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому він зазначив, що доводи касаційної скарги не спростовують правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права.

Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіряючи дотримання судом апеляційної інстанції норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ним норм матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідно до даних з електронного кабінету позивача з його рахунків у банках за період з 25 травня 2020 року по 13 липня 2021 року за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу за інкасовими дорученнями без звернення до суду стягнуто визначений у деклараціях податковий борг у розмірі 22376888,10 грн.

Суму стягнутого податкового боргу відповідачем направлено безпосередньо на бюджетний рахунок.

В свою чергу, на переконання позивача, Східним МУ ДПС по роботі з ВПП порушено положення пунктів 200-1.3, 200-1.4. статті 200-1 ПК України, оскільки суму стягнутого боргу з податку на додану вартість не відображено як поповнення електронного рахунку в системі електронного адміністрування податку на додану вартість, що позбавило ПАТ «Запоріжжяобленерго» можливості реєструвати податкові накладні в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Надаючи оцінку правовідносинам, щодо яких виник спір, Верховний Суд виходить із такого.

За правилами пункту 95.1 статті 95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Відповідно до пункту 95.5 статті 95 ПК України вилучені відповідно до цієї статті готівкові кошти вносяться посадовою особою контролюючого органу до банку в день їх стягнення для перерахування до відповідного бюджету або до державного цільового фонду в рахунок погашення податкового боргу платника податків, а в разі використання платником податків єдиного рахунку - на такий рахунок, а у разі погашення податкового боргу з податку на додану вартість за задекларованими до сплати податковими зобов`язаннями за періоди, починаючи з 01 липня 2015 року, визначеними платником податків у податковій декларації з податку на додану вартість або уточнюючому розрахунку, такі кошти вносяться на рахунок платника в системі електронного адміністрування податку на додану вартість. У разі неможливості внесення зазначених коштів протягом того самого дня їх необхідно внести в банк наступного робочого дня. Забезпечення збереження зазначених коштів до моменту їх внесення в банк здійснюється відповідним контролюючим органом.

У разі якщо податковий борг виник у результаті несплати грошових зобов`язань та/або пені, визначених платником податків у податкових деклараціях або уточнюючих розрахунках, що подаються контролюючому органу в установлені цим Кодексом строки, стягнення коштів за рахунок готівки, що належить такому платнику податків, та/або коштів з рахунків такого платника у банках здійснюється за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу без звернення до суду, за умови якщо такий податковий борг перевищує 5 мільйонів гривень та не сплачується протягом 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку його сплати, та відсутні зобов`язання держави щодо повернення такому платнику податків помилково та/або надміру сплачених ним грошових зобов`язань.

У таких випадках: рішення про стягнення коштів з рахунків такого платника податків у банках є вимогою стягувача до боржника, що підлягає негайному та обов`язковому виконанню шляхом ініціювання переказу у платіжній системі за правилами відповідної платіжної системи; рішення про стягнення готівкових коштів вручається такому платнику податків і є підставою для стягнення.

За наслідками аналізу роздруківки з банківського рахунку позивача щодо списання коштів за інкасовими дорученнями судом апеляційної інстанції встановлено, що рішення про стягнення коштів з рахунків платника в банках приймалися в жовтні 2020 року та березні 2021 року. Борг у ПАТ «Запоріжжяобленерго» виник у зв`язку з несплатою грошових зобов`язань та/або пені, самостійно визначених у податкових деклараціях.

Згідно з пунктом 200-1.2 статті 200-1 ПК України платникам податку автоматично відкриваються рахунки в системі електронного адміністрування податку на додану вартість.

Розрахунки з бюджетом у системі електронного адміністрування податку на додану вартість здійснюються з цих рахунків, крім випадку, передбаченого абзацом другим пункту 87.1 статті 87 цього Кодексу.

Пунктом 200-1.3 статті 200-1 ПК України передбачено, що платник податку має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних на суму податку (УНакл), обчислену за такою формулою:

УНакл = ?НаклОтр + ?Митн + ?ПопРах + ?Овердрафт - ?НаклВид - ?Відшкод - ?Перевищ.

Під час розрахунку показника УПопРах враховується, зокрема, сума коштів, вилучених та зарахованих контролюючим органом на рахунок платника податку у системі електронного адміністрування податку відповідно до статті 95 цього Кодексу в рахунок погашення податкового боргу з податку на додану вартість по задекларованих до сплати податкових зобов`язаннях за періоди починаючи з 01 липня 2015 року, визначених платником податків у податковій декларації з податку на додану вартість або уточнюючому розрахунку.

Відповідно до підпункту «ґ» пункту 200-1.4 статті 200-1 ПК України на рахунок у системі електронного адміністрування податку на додану вартість платника зараховуються кошти, вилучені контролюючим органом відповідно до статті 95 цього Кодексу в рахунок погашення податкового боргу з податку на додану вартість по задекларованих до сплати податкових зобов`язаннях за періоди починаючи з 01 липня 2015 року, визначених платником податків у податковій декларації з податку на додану вартість або уточнюючому розрахунку.

Стаття 95 ПК України передбачає, що контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

При цьому стягнення коштів може відбуватися, як за рахунок готівки, що належить платнику, так і стягуватися з його рахунків у банках.

Механізм стягнення готівки, яка належить платнику податків, у рахунок погашення його податкового боргу визначений Порядком стягнення готівки, яка належить платникові податків, у рахунок погашення його податкового боргу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2010 року № 1244 (далі - Порядок № 1244), який регулює в тому числі процедуру вилучення готівки як один із шляхів стягнення коштів.

Відповідно до пунктів 3, 4 Порядку № 1244 під час вилучення готівки працівники рахують наявні кошти. У разі коли обсяг готівки у платника податків перевищує суму його податкового боргу, вилученню підлягає готівка на суму боргу. У рахунок погашення податкового боргу спрямовується також готівка, виявлена працівниками у касі платника податків, у тому числі в скриньці реєстратора розрахункових операцій, та в інших місцях зберігання коштів.

Вилучена готівка в національній валюті вноситься працівником до банку для перерахування до відповідного бюджету/на єдиний рахунок у порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2020 року № 321 «Про затвердження Порядку функціонування єдиного рахунка та виконання норм статті 35-1 ПК України центральними органами виконавчої влади»/на рахунок платника в системі електронного адміністрування податку на додану вартість у порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 16 жовтня 2014 року № 569 «Деякі питання електронного адміністрування податку на додану вартість» в день її стягнення, а в разі неможливості такого внесення - на наступний робочий день.

Натомість, як з`ясовано судом апеляційної інстанції, в спірному випадку відповідач керувався положеннями абзацу другого пункту 95.5 статті 95 ПК України, а саме мало місце стягнення коштів з рахунків платника у банках за рішенням керівника контролюючого органу без звернення до суду, оскільки податковий борг перевищував 5 мільйонів гривень та не сплачувався протягом 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку його сплати. Норма абзацу другого пункту 95.5 статті 95 ПК України не передбачає обов`язку посадової особи контролюючого органу перед стягненням боргу вносити суму, що стягується, на рахунок платника в системі електронного адміністрування податку на додану вартість.

Відповідно до пункту 1.4 глави 1 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21 січня 2004 року № 22, безготівкові розрахунки - перерахування певної суми коштів з рахунків платників на рахунки отримувачів коштів, а також перерахування банками за дорученням підприємств і фізичних осіб коштів, унесених ними готівкою в касу банку, на рахунки отримувачів коштів. Ці розрахунки проводяться банком на підставі розрахункових документів на паперових носіях чи в електронному вигляді.

У розглядуваній ситуації контролюючим органом здійснено обіг саме безготівкових коштів - стягнення шляхом списання коштів з рахунків платника в банку за інкасовими дорученнями, що нівелює доводи касаційної скарги платника про вилучення Східним МУ ДПС по роботі з ВПП готівкових коштів позивача та необхідність їх внесення на його рахунок у системі електронного адміністрування податку на додану вартість.

З огляду на викладене та враховуючи, що за правилами частини другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, а суд апеляційної інстанції не допустив порушення норм процесуального права, які б могли вплинути на встановлення дійсних обставин справи, та правильно застосував норми матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги ПАТ «Запоріжжяобленерго» без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції - без змін.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 351, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» залишити без задоволення.

Постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 04 серпня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач І. А. Гончарова

Судді І. Я. Олендер

С. С. Пасічник