Справа № 953/2834/23
Суддя: Бартош Н.С.
Дата ухвалення: 2023-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2023 р.Справа № 953/2834/23

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бартош Н.С.,

Суддів: Присяжнюк О.В. , Подобайло З.Г. ,

за участю секретаря судового засідання Дуднік Н.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Харкова (головуючий І інстанції Муратова С.О.) від 17.08.2023 року по справі № 953/2834/23

за позовом ОСОБА_1

до Інспектора 3 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції у м. Харкові Майорова Дмитра Андрійовича, Управління патрульної поліції в Харківській області

про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Київського районного суду м. Харкова із адміністративним позовом до Інспектора 3 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції у м. Харкові Майорова Дмитра Андрійовича, в якому просив:

визнати неправомірними дії інспектора 3 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції у м. Харкові лейтенанта поліції Майорова Д.А. в частині складання адміністративної постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС № 6826291 від 13.04.2023 за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення штрафу у сумі 340 грн. на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

визнати незаконною та скасувати постанову інспектора 3 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції у м. Харкові лейтенанта поліції Майорова Д.А. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС № 6826291 від 13.04.2023 за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення штрафу у сумі 340 грн. на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 і закрити справу про адміністративне правопорушення;

вирішити питання про розподіл судових витрат.

В обґрунтування позовних вимог посилається на протиправність притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, оскільки він не порушував Правил дорожнього руху. Вважає вищезазначену постанову незаконною, необґрунтованою, прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права. Оскаржувана постанова була винесена інспектором 3 роти батальйону 3 Управління патрульної поліції у Харківській області Департаменту патрульної поліції Майоровим Д.А. упереджено, несправедливо та такі дії поліцейського ґрунтувалися на особистих відносинах між позивачем та відповідачем. До такого висновку позивач дійшов, оскільки з трьох співробітників патрульної поліції, які були в наряді патрульних та які підійшли до автомобіля ОСОБА_1 саме інспектор 3 роти батальйону 3 Управління патрульної поліції у Харківській області Департаменту патрульної поліції Майоров Д.А. виявив ініціативу щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 по суті, оскільки ним в 2021 році було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення на позивача, яку 06.09.2022 Київський районний суд м. Харкова у справі № 639/5112/21 скасував та стягнув з відповідача 12 500 грн. витрат на правничу допомогу. Також вказує, що позивачем одразу було заявлено клопотання про необхідність надання правничої допомоги, ознайомлення з процесуальними документами, складеними інспектором УПП, надання можливості подати письмові пояснення і зауваження та взяти до уваги показання свідка. Проте, можливості запросити захисника відповідачем надано не було, що є грубим порушенням вимог ст. 268 КУпАП. Інспектор наполягав на вчиненні адміністративного правопорушення, психічно примушував позивача визнати вину, та повідомив, що порушення зафіксовано засобами відеозапису, однак на прохання позивача показати відеозапис, відповідач надав лише запис з особистого мобільного телефону марки Iphone патрульного поліцейського, який навіть не представився та не брав участі в розгляді справи по суті. З відеозапису взагалі не було видно моменту порушення правил дорожнього руху та не можна визначити особу, яка перебуває за кермом транспортного засобу (водія), що є ще один порушенням норм процесуального права. Вимога щодо надання відеозапису з відеореєстратора XIАОMI mi1s, зазначеного в постанові, та метрологічного сертифікату на прилад відеофіксації необґрунтовано залишилась без задоволення. Розгляд справи про адміністративне правопорушення інспектором на місці відбувся без підготовки та надання позивачу часу для звернення за правничою допомогою, подання документів, які характеризують ОСОБА_1 , інших доказів по справі, не враховано особу, матеріальний стан та інші обставини, які слід врахувати при призначенні адміністративного стягнення. Тому, вважає притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП незаконним, неправомірним та необґрунтованим. Крім того, в мотивувальній частині позовної заяви позивач зазначає, що розмір судових витрат, в тому числі витрат на правничу допомогу складає 37000 грн. Докази витрат на правничу допомогу будуть надані суду додатково у встановлений законом строк, оскільки робота адвоката на стадії подання позовної заяви не закінчилась.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 06.07.2023 залучено до участі у справі в якості другого відповідача - Управління патрульної поліції у Харківській області.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 17.08.2023 року відмовлено у задоволенні адміністративного позову.

Позивач не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказує, що відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про правомірність оскаржуваної постанови. Зазначив, що надані відповідачем відеозаписи не можуть бути визнані в якості належних та допустимих доказів на підтвердження факту порушення позивачем ПДР, оскільки зроблені працівниками поліції на власні мобільні телефони. Вважає, що оскаржувана постанова винесена інспектором упереджено та несправедливо, оскільки такі дії гуртуються на особистих відносинах із позивачем, оскільки в судовому порядку позивачем вже оскаржувалась інша постанова інспектора Майорова Д.А. про притягнення його до адміністративної відповідальності та стягнення витрат на правничу допомогу. Вказує, що позивачем одразу було заявлено клопотання про необхідність надання правничої допомоги, ознайомлення з процесуальними документами, проте інспектором не вжито жодних дій щодо надання водію можливості реалізувати своє право на отримання правничої допомоги. Вказані доводи позивача суд першої інстанції не врахував, що призвело до помилкового вирішення справи.

Управлінням патрульної поліції в Харківській області надано письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Представник позивача надав відповідь на відзив, в якому просив скасувати рішення суду першої інстанції та задовольнити позовні вимоги, а також вирішити питання про розподіл витрат на правничу допомогу.

Управлінням патрульної поліції в Харківській області надано письмові заперечення, в яких просить залишити без задоволення апеляційну скаргу, а рішення суду першої інстанції без змін.

За правилами ч. 1 ст. 286 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Суд апеляційної інстанції розглядає справу у десятиденний строк після закінчення строку апеляційного оскарження з повідомленням учасників справи (ч.5 ст. 286 КАС України).

Відповідно до ст. 268 КАС України у справах, визначених, зокрема ст. 286 КАС України, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку. Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду. Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Сторони повідомлялася про дату, час і місце розгляду справи, з урахуванням особливостей, що визначені ст. 268 КАС України, що підтверджується довідками про доставку електронних листів в підсистемі «Електронний суд».

Колегія суддів визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до ч. 4 ст. 229 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, відповіді на відзив та заперечення, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що інспектором 3 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в Харківській області Майоровим Д.А. складено постанову ЕАС №6826291 від 13.04.2023, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.

Згідно вказаної постанови, позивач13.04.2023 о 10-26 год. м. Харків, вул. Глібівська, 1, керуючи транспортним засобом Tesla Model 3, номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Шевченко на Перехресіт з вул. Матюшенко не виконав вимогу дорожнього знаку 5.16 «Напрямок руху по смугам» зі смуги яка вказує рух прямо здійснив поворот праворуч, чим порушив п. 8.4.ґ ПДР України порушення вимог інформаційно-вказівних знаків. До постанови додаються: відеозапис 471189, реєстратор xiaomi мils.

Не погодившись з винесеною інспектором патрульної поліції постановою, позивач звернувся до суду першої інстанції із вищевказаними позовними вимогами.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції дійшов до висновку, що оскільки факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення знайшов своє підтвердження під час розгляду справи та відповідачем було дотримано процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення, то оскаржувана постанова винесена законно і не підлягає скасуванню.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, як це передбачено статтею 245 КУпАП, є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Положеннями п. 8 ч. 1 ст. 23 вказаного Закону зазначено, що у випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про порушення правил дорожнього руху (частини перша, друга і третя статті 122). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція (далі - поліцейський), матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі визначає Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом МВС України від 07.11.2015р. за № 1395 (далі Інструкція).

У разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу (п. 4 розділ 1 Інструкції).

Пункт 1 розділу ІІІ Інструкції, визначає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, зокрема, ч. 2 ст. 122 КУпАП України.

Згідно з п. 2 розділу ІІІ Інструкції, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, ч. 2 ст. 122 КУпАП України, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 1 розділу IV Інструкції, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Отже, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення без складання відповідного протоколу.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що посадова особа органів Національної поліції наділена повноваженнями щодо здійснення контролю за дотриманням ПДР України його учасниками, які реалізуються, зокрема, шляхом розгляду справ про адміністративні правопорушення у разі їх виявлення.

В свою чергу, у випадку встановлення під час судового розгляду справи відсутності факту скоєння особою адміністративного правопорушення, належним способом захисту порушених прав та інтересів особи, є скасування відповідної постанови у справі про адміністративне правопорушення у судовому порядку.

Що стосується наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, за яке передбачена відповідальність згідно ч. 1 ст. 122 КУпАП, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ст. 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Положеннями ст. 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Положеннями ст. 280 КУпАП закріплено обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України від 02.07.2015 р. № 580-VIII "Про Національну поліцію" (далі - Закон № 580-VIII) визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України Про дорожній рух від 30.06.1993 р. № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. № 1306 (із змінами та доповненнями, далі ПДР України).

Згідно з п. 8.1 ПДР України, регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Відповідно п. 8.4.ґ ПДР України, дорожні знаки поділяються на інформаційно-вказівні знаки. Запроваджують або скасовують певний режим руху, а також інформують учасників дорожнього руху про розташування населених пунктів, різних об`єктів, територій, де діють спеціальні правила.

Інформаційно-вказівний знак 5.16 Напрямки руху по смугах - показує кількість смуг на перехресті і дозволені напрямки руху по кожній з них.

Частина 1 ст. 122 КУпАП, передбачає відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 31 Закону України "Про Національну поліцію" поліція може застосовувати такі превентивні заходи, зокрема, як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Відповідно до ч. 1ст. 99 КАС України електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет).

Згідно з ч. 2ст. 99 КАС України електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис». Законом може бути визначено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги".

Крім того, відповідно до ст. 7 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" у випадку зберігання інформації на кількох електронних носіях кожний з електронних примірників вважається оригіналом електронного документа.

Суд зазначає, що матеріальний носій - лише спосіб збереження інформації, який має значення тільки коли електронний документ виступає речовим доказом. Головною особливістю електронного документа є відсутність жорсткої прив`язки до конкретного матеріального носія. Один і той же електронний документ (відеозапис) може існувати на різних носіях. Всі ідентичні за своїм змістом примірники електронного документа можуть розглядатися як оригінали та відрізнятися один від одного тільки часом та датою створення.

Таким чином, записаний на оптичний диск носій інформації, електронний файл у вигляді відеозапису є оригіналом (відображенням) електронного документа.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з ч. 1 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

На підтвердження факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення відповідачем до суду надано відеозапис приладу фіксації з патрульного автомобіля, який засвідчено електронним цифровим підписом.

Дослідивши наданий відповідачем відеозапис з реєстратора розташованого в автомобілі, колегія суддів зазначає, що з нього вбачається факт вчинення позивачем порушення ПДР України, а саме: напрямок руху позивача мав три смуги, де крайня права та середня смуги дозволяють рух тільки прямо, а крайня ліва смуга дозволяє рух тільки ліворуч. Транспортний засіб Tesla Model 3, номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись в крайній правій смузі на перехресті здійснив поворот праворуч, чим не виконав вимоги дорожнього знаку 5.16 «Напрями руху по смугах» та порушив пункт 8.4 ґ ПДР України. Наданий відеозапис безперервно фіксує рух вказаного транспортного засобу з моменту маневру до моменту зупинки його патрульними поліцейськими. Інших транспортних засобів, які б рухались у тому ж напрямку руху разом з автомобілем Tesla Model 3, номерний знак НОМЕР_1 , на відеозапису не зафіксовано, що виключає можливість вчинення вказаного порушення іншим транспортним засобом.

Зазначене підтверджує обставини, зазначені в постанові серії ЕАС № 6826291 від 13.04.2023 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, а саме факт порушення вимог дорожнього знаку 5.16 «Напрями руху по смугах» та пункту 8.4.ґ ПДР України.

Згідно з наявної в матеріалах справи відповіді УПП в Харківській області вказано, що службовий автомобіль Peugeot 301, державний номерний знак НОМЕР_2 (на синьому фоні), в якому 13.04.2023 року перебував екіпаж УПП в Харківській області ДПП «Купол 1201», оснащений відеореєстратором 70 MAI SmartDashCam 1S (інвентарний номер /8), що виключає посилання скаржника на те, що відеозапис зроблено інспектором на власний мобільний телефон (а.с. 88-89).

Крім того, на місці розгляду справи позивача було ознайомлено із правами, передбаченими ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, що підтверджується матеріалами відеофіксації з нагрудної камери інспектора, який долучено до матеріалів справи, який засвідчено електронним цифровим підписом. Вказана обставина також підтверджується підписом позивача у відповідній графі на оскаржуваної постанови.

Доводи апеляційної скарги щодо порушення інспектором процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення внаслідок не ознайомлення позивача із доказами вчинення правопорушення спростовуються відеозаписом з нагрудної камери інспектора, згідно яким позивача було ознайомлено із відеозаписом відеореєстратора.

Посилання скаржника на те, що інспектор не вчинив жодних дій щодо надання позивачу можливості реалізувати своє право на отримання правничої допомоги колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки згідно відеозапису реєстратора інспектором було роз`яснено право скористатися правовою допомогою. При цьому, інспектором не вчинено дій, що могли б свідчити про перешкоджання реалізації позивачем вказаного права, а позивач погодився продовжувати розгляд справи, не заявляв клопотань про перенесення її розгляду, у т.ч. для забезпечення участі адвоката.

В зв`язку з чим, колегія суддів відхиляє доводи скаржника щодо відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, а також порушення відповідачем процедури розгляду справи через ненадання можливості скористатись правової допомогою.

Колегія суддів також вважає безпідставним посилання позивача на те, що розгляд справи був проведений інспектором упереджено, оскільки жодної недовіри інспектору 3 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції у м. Харкові Майорову Дмитру Андрійовичу позивач під час розгляду справи про адміністративне правопорушення не висловлював, клопотань про її відкладення не заявляв та погодився продовжити розгляд справи.

З урахуванням викладеного, судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

На підставі наведених вище обставин колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі Hirvisaari v. Finland від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі RuizTorija v. Spain від 09.12.1994, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 268, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 327 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 17.08.2023 року по справі № 953/2834/23 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя (підпис)Н.С. Бартош
Судді(підпис) (підпис) О.В. Присяжнюк З.Г. Подобайло

Повний текст постанови складено 14.12.2023 року