Справа № 620/15881/23
Суддя: Оксана ТИХОНЕНКО
Дата ухвалення: 2023-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2023 року м. Чернігів Справа № 620/15881/23

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Тихоненко О.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області (далі ГУНП в Чернігівській області, відповідач), у якому просить:

визнати протиправним та скасувати наказ по особовому складу начальника Головного управління Національної поліції в Чернігівській області від 26.09.2023 №478 о/с про призначення полковника поліції позивача старшим оперуповноваженим сектору кримінальної поліції відділення поліції № 1 Ніжинського районного відділу поліції ГУНП, установивши йому відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 № 988 посадовий оклад у розмірі 2500 грн, надбавку за специфічні умови проходження служби в поліції в розмірі 45% посадового окладу з урахуванням окладу за спеціальним званням та надбавки за стаж служби, звільнивши його з посади начальника Новгород-Сіверського районного відділу поліції ГУНП, з 26.09.2023;

поновити полковника поліції позивача на посаді начальника Новгород-Сіверського районного відділу поліції ГУНП.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що наказ ГУНП в Чернігівській області по особовому складу № 478 о/с від 26.09.2023, яким полковника поліції ОСОБА_1 відповідно до частин 1 та 8 статті 65 Закону України «Про Національну поліцію» призначено старшим оперуповноваженим сектору кримінальної поліції відділення поліції № 1 Ніжинського районного відділу поліції ГУНП, одночасно із звільненням його з посади начальника Новгород-Сіверського районного відділу поліції ГУНП, з 26 вересня 2023 року є протиправним, прийнятим відповідачем без належних правових підстав та з порушенням норм трудового законодавства, оскільки позивача фактично переміщено на нерівнозначну (нижчу) посаду в іншу місцевість без його згоди та без наявних на те підстав, що є порушенням його прав та вимог Закону України Про Національну поліцію.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 09.11.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику сторін) та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами. Ухвалою суду надано термін для подачі відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив та заперечень.

Відповідачем подано відзив, в якому просить відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі та зазначає, що положення Кодексу законів про працю України в частині визначення порядку та умов роботи не стосуються спеціального врегулювання умов та порядку проходження служби поліцейськими. Спеціальна норма законодавства не вимагає погодження керівництвом переміщення із самим поліцейським, попереднього отримання від нього згоди з цих питань тощо. Натомість Закон України «Про Національну поліцію» уповноважує керівництво за власною ініціативою порушувати відповідне питання щодо переміщення поліцейського, реалізуючи дискреційні повноваження з питань переміщення поліцейських на рівнозначні посади для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби в умах правового режиму воєнного стану. Саме з метою оптимізації діяльності поліції, у тому числі під час дії воєнного стану було встановлено для поліцейських обов`язок проходження служби там, де це викликано інтересами служби і обумовлено наказами керівника поліції, в результаті і виникає у керівника ГУНП необхідність у негайному відновленні та підтриманні функціонування органів поліції (зокрема - у територіальному підрозділі, куди було призначено позивача) для забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Таким чином, твердження позивача про відсутність об`єктивних підстав для призначення його на посаду старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділення поліції № 1 Ніжинського районного відділу поліції ГУНП в Чернігівській області не відповідають дійсності, оскільки призначення позивача на вказану посаду було здійснено саме в інтересах служби, а саме - у відповідності до норм ч. 8 ст. 65 Закону України «Про Національну поліцію». Окремо відповідач вказує, що розмір грошового забезпечення незважаючи на менший розмір посадового окладу позивача на посаді старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділення поліції № 1 Ніжинського районного відділу поліції ГУНП в Чернігівській області в порівняні з розміром посадового окладу за посадою начальника Новгород - Сіверського районного відділу поліції після призначення його 26.09.2023 навіть збільшився. Також зазначає, що прохання позивача стягнути з ГУНП в Чернігівській області витрати на надання професійної правничої допомоги в сумі 8000 грн не відповідає критеріям розумності та складності даної судової справи, а сама заявлена сума є явно завищеною.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

ОСОБА_1 проходить службу в Національній поліції України.

Наказом начальника Головного управління Національної поліції в Чернігівській області від 16.12.2022 № 583 о/с По особовому складу полковника поліції ОСОБА_1 , начальника Новгород-Сіверського районного відділу поліції ГУНП, звільнено зі служби в поліції за пунктом 6 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) частини першої статті 77 Закону України Про Національну поліцію 19.12.2022.

Підставою для звільнення зі служби слугував наказ Головного управління Національної поліції в Чернігівській області від 16.12.2022 № 1289 Про притягнення до дисциплінарної відповідальності поліцейських ГУНП в Чернігівській області, яким за грубе порушення службової дисципліни, недотримання вимог статті 18 Закону України Про Національну поліцію, статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, Правил етичної поведінки, Присяги працівника поліції, вимог керівництва ГУНП в Чернігівській області та Національної поліції України у частині вчинення дій, що дискредитують звання поліцейського, підривають довіру та авторитет Національної поліції України в очах громадськості та є неприпустимим для подальшого проходження служби в Національній поліції України позивача було звільнено зі служби в поліції.

Не погоджуючись з вказаними наказами позивач звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про визнання протиправними та скасування наказів начальника Головного управління Національної поліції в Чернігівській області Нідзельського В.О. від 16.12.2022 № 1289 щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 у вигляді звільнення зі служби в поліції; від 16.12.2022 № 583 о/с щодо звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції, згідно пункту 6 частини першої статті 77 Закону України Про Національну поліцію (в зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення); поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника Новгород-Сіверського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області; стягнення з Головного управління Національної поліції в Чернігівській області на користь ОСОБА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , суми грошового забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 16.12.2022 по дату ухвалення рішення суду.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 15.03.2023 у справі № 620/109/23 в задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу відмовлено повністю.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.09.2023 у справі №620/109/23 рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 15 березня 2023 року - скасовано та прийнято нову постанову, якою адміністративний позов задоволено: визнано протиправним та скасовано наказ начальника Головного управління Національної поліції в Чернігівській області Нідзельського В.О. від 16 грудня 2022 року № 1289 щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 у виді звільнення зі служби в поліції; визнано протиправним та скасовано наказ начальника Головного управління Національної поліції в Чернігівській області Нідзельського В.О. від 16 грудня 2022 року № 583 о/с щодо звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції згідно пункту 6 частини 1 статті 77 Закону України Про Національну поліцію (в зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення); поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника Новгород-Сіверського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області з 20 грудня 2022 року; стягнуто з Головного управління Національної поліції в Чернігівській області (ЄРДПОУ 40108651) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер картки платника податку НОМЕР_1 ) грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 20 грудня 2022 року по 19 вересня 2023 року в сумі 297 833 (двісті дев`яносто сім тисяч вісімсот тридцять три) грн. 20 коп. з відрахуванням при виплаті встановлених податків і зборів; допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника Новгород-Сіверського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області; допущено до негайного виконання рішення суду в частині стягнення на користь ОСОБА_1 середнього грошового забезпечення за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць, з відрахуванням податків і зборів; стягнуто з Головного управління Національної поліції в Чернігівській області (ЄРДПОУ 40108651) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер картки платника податку НОМЕР_1 ) витрати на правничу допомогу в сумі 20 000 (двадцять тисяч) гривень.

В свою чергу, наказом ГУНП в Чернігівській області № 477 о/с від 26.09.2023 полковника поліції ОСОБА_1 поновлено на посаді начальника Новгород-Сіверського районного відділу поліції ГУНП, підставою винесення даного наказу слугувала постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 19 вересня 2023 року у адміністративній справі № 620/109/23.

Однак, наказом ГУНП в Чернігівській області по особовому складу № 478 о/с від 26.09.2023 полковника поліції ОСОБА_1 відповідно до частин 1 та 8 статті 65 Закону України «Про Національну поліцію» призначено старшим оперуповноваженим сектору кримінальної поліції відділення поліції № 1 Ніжинського районного відділу поліції ГУНП, одночасно із звільненням його з посади начальника Новгород-Сіверського районного відділу поліції ГУНП, з 26 вересня 2023 року.

Вважаючи вказаний наказ відповідача протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду з відповідним позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд зважає на таке.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України Про Національну поліцію від 02.07.2015 № 580-VIII (далі - Закон України Про Національну поліцію або Закон) центральним органом виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку є Національна поліція України (поліція).

Відповідно до частини першої статті 17 Закону поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень (частина перша статті 59 Закону № 580-VIII).

Згідно з частиною третьою статті 59 Закону рішення з питань проходження служби оформлюються письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких установлюються Міністерством внутрішніх справ України.

Видавати накази по особовому складу можуть керівники органів, підрозділів, закладів та установ поліції відповідно до повноважень, визначених законом та іншими нормативно-правовими актами, та номенклатурою посад, затвердженою Міністерством внутрішніх справ України (частина четверта статті 59 Закону № 580-VIII).

Відповідно до частини першої статті 60 Закону проходження служби в поліції регулюється цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з приписами частини першої статті 65 Закону № 580-VIII переміщення поліцейських здійснюється:

1) на вищу посаду - у порядку просування по службі;

2) на рівнозначні посади: для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби; за ініціативою поліцейського; у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням реорганізації; у разі необхідності проведення кадрової заміни в місцевостях з особливими природними, географічними, геологічними, кліматичними, екологічними умовами (далі - місцевості з визначеним строком служби); за станом здоров`я - на підставі рішення медичної комісії; з меншим обсягом роботи з урахуванням професійних і особистих якостей - на підставі висновку атестації; у разі звільнення з посади на підставі рішення місцевої ради про прийняття резолюції недовіри відповідно до статті 87 цього Закону;

3) на посади, нижчі ніж та, на якій перебував поліцейський: у зв`язку зі скороченням штатів або реорганізацією в разі неможливості призначення на рівнозначну посаду; за станом здоров`я - на підставі рішення медичної комісії; через службову невідповідність - на підставі висновку атестації з урахуванням професійних і особистих якостей; за ініціативою поліцейського; як виконання накладеного дисциплінарного стягнення - звільнення з посади відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України; у разі звільнення з посади на підставі рішення місцевої ради про прийняття резолюції недовіри, відповідно до статті 87 цього Закону;

4) у зв`язку із зарахуванням на навчання до вищого навчального закладу із специфічними умовами навчання, який здійснює підготовку поліцейських, на денну форму навчання, а також у разі призначення на посаду після закінчення навчання.

Частиною другою статті 65 Закону визначено, що посада вважається вищою, якщо за цією посадою штатом (штатним розписом) передбачене вище спеціальне звання поліції.

Відповідно до частини сьомої статті 65 Закону переведення поліцейських здійснюється у разі, якщо звільнення їх із посад або призначення на інші посади належить до номенклатури призначення різних керівників.

Згідно з приписами частини восьмої статті 65 Закону переведення поліцейського може здійснюватися за його ініціативою, ініціативою прямих керівників (начальників), керівників інших органів (закладів, установ) поліції, які порушили питання про переміщення.

Переведення поліцейського здійснюється на підставі єдиного наказу про звільнення із займаної посади та направлення для подальшого проходження служби до іншого органу (закладу, установи) поліції та про призначення на посаду в органі (закладі, установі) поліції, до якого переміщується поліцейський (частина дев`ята статті 65 Закону № 580-VIII).

У разі якщо згідно із законом та іншими нормативно-правовими актами призначенню поліцейського на посаду повинно передувати погодження відповідних органів державної влади або органів місцевого самоврядування чи їх посадових осіб, призначення на посаду здійснюється після отримання такого погодження. Не допускається переміщення поліцейських на вищі посади протягом шести місяців з дня притягнення до адміністративної чи дисциплінарної відповідальності (частини десята та одинадцята статті 65 Закону № 580-VIII).

Відповідно до статті 59 Закону № 580-VIII з метою забезпечення належної підготовки та видання наказів з питань проходження служби поліцейськими наказом Міністерства внутрішніх справ України від 23 листопада 2016 року № 1235, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20 грудня 2016 року № 1668/29798, затверджено Порядок підготовки та видання наказів щодо проходження служби в поліції (далі - Порядок № 1235) та Перелік документів з питань проходження служби (далі - Перелік).

Відповідно до розділу ІІ Порядку № 1235 підставою для видання наказів по особовому складу є такі зміни в службовій діяльності, зокрема, як переміщення по службі.

За приписами пункту 2 розділу ІІІ Порядку № 1235 підставою для підготовки та видання наказів по особовому складу є документи з питань проходження служби, подані до підрозділу кадрового забезпечення поліцейським, його керівником або працівником, який здійснює кадрове забезпечення підрозділу.

Пунктом 3 розділу ІІІ Порядку № 1235 перелік документів з питань проходження служби визначається згідно з Переліком документів з питань проходження служби, затвердженим наказом МВС України від 23 листопада 2016 року № 1235.

Відповідно до пункту 4 розділу ІІІ Порядку № 1235 у разі необхідності для підготовки наказів можуть витребовуватися документи з певних питань проходження служби в поліції, передбачені чинним законодавством України.

Переліком визначено, що документами з питань проходження служби є: рапорт (заява), що пишеться власноручно у довільній формі; подання про призначення на посаду; подання про встановлення додаткових видів грошового забезпечення.

Відповідно до частини першої статті 32 КЗпП України переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, а також переведення на роботу на інше підприємство, в установу, організацію або в іншу місцевість, хоча б разом з підприємством, установою, організацією, допускається тільки за згодою працівника, за винятком випадків, передбачених у статті 33 цього Кодексу та в інших випадках, передбачених законодавством.

Так, за загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.

Закон України Про Національну поліцію є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України, а відтак у даному спорі застосуванню мають підлягати норми спеціального законодавства.

Зі змісту позовних вимог слідує, що спірні правовідносини виникли з приводу застосування відносно позивача норм статті 65 Закону України Про Національну поліцію, а саме переведення у зв`язку із службовою необхідністю, з метою покращення стану службової діяльності, належної організації роботи управління карного розшуку ГУНП в Чернігівській області.

Оскаржуваним у даній справі наказом позивача призначено на посаду старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділення поліції № 1 Ніжинського районного відділу поліції ГУНП, розташованого в місті Ніжин, в той час як до цього призначення позивач проходив службу на посаді начальника Новгород-Сіверського районного відділу поліції ГУНП із розташуванням в місті Новгород-Сіверський.

Слід зазначити, що для цілей застосування статті 65 Закону, поняття переміщення та переведення є тотожними й під ними розуміється зміна таких умов служби в поліції як посада (посадових обов`язків) та/або місця несення служби, при цьому, переміщення поліцейського з ініціативи начальників, особливо коли це переміщення передбачає зміну місця несення служби, повинно мати легітимну мету та бути пов`язаним з певними об`єктивними чинниками - інтересами служби.

Закон України Про Національну поліцію містить визначення коли посада вважається вищою (посада вважається вищою, якщо за нею штатом (штатним розписом) передбачене вище спеціальне звання поліції), втім не містить поняття рівнозначності посад поліцейського.

За визначенням, неведеним у пункті 6 частини першої статті 2 Закону № 889-VIII, рівнозначна посада - посада державної служби, що належить до однієї підкатегорії посад державної служби з урахуванням рівнів державних органів.

Відповідно до норм частин першої та другої статті 94 Закону № 580-VIII, поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Пунктом першим постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року № 988 Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції, установлено, що грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Із наданої відповідачем довідки від 24.11.2023 №645/124/21/01-2023 слідує, що оклад за посадою, яку обіймав позивач станом на 19.12.2022 (начальник Новгород-Сіверського РВП ГУНП в Чернігівській області) складав 3600,00 грн, а оклад за посадою станом на 26.09.2023 (старшого оперуповноваженого СКП ВП №1 Ніжинського РВП ГУНП в Чернігівській області) становить 2500,00 грн (а.с.49).

Враховуючи зазначене, слід дійти висновку, що посада начальник Новгород-Сіверського РВП ГУНП в Чернігівській області є вищою відносно посади старший оперуповноважений СКП ВП №1 Ніжинського РВП ГУНП в Чернігівській області.

Підсумовуючи викладене слід зазначити, що переведення позивача було здійснено через службову необхідність та з метою покращення стану службової діяльності, тобто в інтересах служби, що за вимогами п. 2 ч. 1 ст. 65 Закону є можливим при переведенні на рівнозначну посаду, в той час як позивача переведено без його згоди на посаду, що є нижчою, ніж та, на якій перебував ОСОБА_1 .

Підстави для такого переведення визначені в пункті 3 частини 1 статті 65 Закону України Про Національну поліцію, які своєю чергою не є тотожними із підставами, визначеними в рапорті та поданні про призначення на нижчу посаду, а тому могли мати місце лише в разі виявлення ініціативи самим поліцейським.

За таких обставин, суд вважає, що оскаржуваний наказ відповідача не відповідає нормам чинного законодавства, а наведені вище обставини у сукупності спростовують висновки представника відповідача, викладені у відзиві на позов, що є підставою для задоволення позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування наказу №478 о/с від 26.09.2023.

Своєю чергою, вирішуючи питання щодо вимоги про поновлення позивача на посаді начальника Новгород-Сіверського районного відділу поліції ГУНП, суд зазначає, що стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зважаючи на встановлені обставини щодо протиправності оскаржуваного наказу та його скасування, суд вважає, що вимога поновлення на посаді, яку позивач займав до його переведення є обґрунтованою та такою, що забезпечить відновлення порушених прав особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку (ч. 2 ст. 2 КАС України).

Частиною першою статті 6 КАС України визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з п. 29 рішення ЄСПЛ у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 року статтю 6 пункт 1 Конвенції не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено обґрунтованість і законність оскаржуваного наказу про призначення позивача на іншу посаду, тож позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Також суд вважає за необхідне зазначити, що пунктом третім частини першої статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що негайно виконуються рішення суду про: поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Таким чином, рішення суду в частині поновлення позивача на посаді начальника Новгород-Сіверського районного відділу поліції ГУНП з 26.09.2023 слід звернути до негайного виконання.

Щодо задоволення вимоги про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу, то суд вважає її обґрунтованою з огляду на таке.

У розумінні статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Згідно ч. 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до статті 30 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Отже, з аналізу наведених правових норм вбачається, що документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

На підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу представником позивача надано до суду договір №304 про надання правової допомоги від 02.10.2023, яким визначено, що гонорар адвоката за надану правову допомогу складає 8 000,00 грн, акт виконаних робіт за договором про надання правової допомоги від 23.10.2023, квитанцію до прибуткового касового ордеру №304 від 02 жовтня 2023 року, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №499 від 11 червня 2010 року, ордер на надання правової допомоги серії СВ №1058938 від 23.10.2023 (а.с.27-31).

Згідно висновків, викладених Верховним Судом у постанові від 09 квітня 2019 року по справі № 826/2689/15, надання належних та допустимих доказів на підтвердження витрат, понесених у зв`язку з вчиненням окремих процесуальних дій поза судовим засіданням, а також часу, витраченого на підготовку позовної заяви та інших процесуальних документів, з урахуванням тривалості розгляду справи, є підставою для задоволення вимог про відшкодування витрат на правничу допомогу.

Відповідач у відзиві на позовну заяву зазначив, що заявлена позивачем до стягнення сума витрат на правову допомогу не відповідає критеріям розумності, не є співмірною зі складністю даної справи, а сама сума є явно завищеною. При цьому суб`єкт владних повноважень не просив зменшити відповідну суму витрат на правову допомогу, зазначивши її розмір, що відповідав би критеріям розумності та був би співмірним зі складністю справи, із відповідним обґрунтуванням.

Суд зазначає, що підставою для відмови в розподілі судових витрат, в тому числі на правничу допомогу, є встановлення того факту, що відповідні витрати не сплачені (не підлягали сплаті), не відповідають умовам договору, до суду не подано детального опису робіт (в разі встановлення погодинної ставки), а також при не підтвердженні факту надання відповідної правничої допомоги поданими до суду доказами.

Між тим, суд звертає увагу, що подані позивачем докази в повному обсязі підтверджують факт надання правничої допомоги, її обсяг із описом виконаних робіт, залучення до надання правничої допомоги адвоката Кушнеренка Є.Ю.

Стверджуючи про завищення вартості послуг з надання правової допомоги відповідач не наводить власних розрахунків, яка вартість та тривалість послуг з правової допомоги, на його думку, є адекватною та співмірною.

Відповідач не скористався своїм правом на подання належним чином обґрунтованого клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу із визначенням розміру судових витрат позивача на правничу допомогу, які підлягають розподілу.

Суд звертає увагу, що Верховний Суд неодноразово висловлювався щодо питання наявності у суду можливості самостійно зменшувати розмір витрат на правничу допомогу за відсутності відповідного клопотання відповідача (суб`єкта владних повноважень).

Відповідна заборона також прямо закріплена у ч. 6, 7 статті 134 КАС України, відповідно до якої у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування іншою стороною витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній зі сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Суд у позовному провадженні є арбітром, що надає оцінку тим доказам і доводам, що наводяться сторонами у справі.

У зв`язку з вищевикладеним, суд вважає, вимогу позивача щодо стягнення витрат на правову допомогу необхідно задовольнити в повному обсязі, оскільки представником позивача надані всі належні докази понесення витрат позивачем за надання йому правової допомоги в межах розгляду даної справи.

Керуючись статтями 72-74, 77, 241-246, 250 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати наказ по особовому складу начальника Головного управління Національної поліції в Чернігівській області від 26.09.2023 №478 о/с про призначення полковника поліції ОСОБА_1 старшим оперуповноваженим сектору кримінальної поліції відділення поліції № 1 Ніжинського районного відділу поліції ГУНП, установивши йому відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 № 988 посадовий оклад у розмірі 2500 грн, надбавку за специфічні умови проходження служби в поліції в розмірі 45% посадового окладу з урахуванням окладу за спеціальним званням та надбавки за стаж служби, звільнивши його з посади начальника Новгород-Сіверського районного відділу поліції ГУНП, з 26.09.2023.

Поновити полковника поліції ОСОБА_1 на посаді начальника Новгород-Сіверського районного відділу поліції ГУНП з 26.09.2023.

Звернути до негайного виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 14.12.2023 в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника Новгород-Сіверського районного відділу поліції ГУНП з 26.09.2023.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Чернігівській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1073,60 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 8000,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 ).

Відповідач: Головне управління Національної поліції в Чернігівській області (прос. Перемоги, 74, м. Чернігів, 14000, ).

Повне судове рішення складено 14.12.2023.

Суддя Оксана ТИХОНЕНКО