Справа № 636/2233/21
Суддя: Карімов І. В.
Дата ухвалення: 2023-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 636/2233/21 Провадження № 2-а/636/8/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2023 року м. Чугуїв

Чугуївський міський суд Харківської області у складі:

головуючого судді Карімова І.В.,

за участю секретаря судового засідання Ріпи І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чугуєві адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, поліцейського 2 взводу 4 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції (УПП) у Харківській області, рядового поліції Василяко Андрія Валерійовича про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО18 № 639670 від 04.05.2021 року, закриття провадження у справі,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом, мотивуючи його тим, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, серії ДПО18 № 639670 від 04.05.2021 року, винесеної поліцейським 2 взводу 4 роти 4 батальйону УПП у Харківській області, рядовим поліції Василяко А.В., накладено на нього ( ОСОБА_1 ) адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500 грн. за ч. 1 ст. 122 та ч.8 ст.121 КУпАП за те, що він 04.05.2021 року о 11год. 41 хв. В м. Харкові, пр.. Московський, 267 а, керував транспортним засобом, рухаючись зі швидкістю 92 км/год., чим перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 42 км/год., швидкість вимірювалась приладом «TruСam» ТС 000709. Крім того, водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки Skoda номерний знак НОМЕР_1 , щодо якого порушене обмеження, встановлене Митним кодексом України: транспортний засіб використовувався ОСОБА_1 , в даному транспорті не знаходилась особа, яка ввозила його на митну територію України. Вказану постанову позивач вважає незаконною, оскільки вона винесена з численними грубими порушеннями порядку розгляду справ про адміністративні правопорушення, що виключає можливість притягнення його до адміністративної відповідальності. Так позивач вважає, що у відповідача були відсутні повноваження складати постанову у справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ч.8 ст. 121 КУпАП, крім того, повинен бути складений протокол про адміністративне правопорушення, оскільки він оспорював допущене порушення і стягнення. До оскаржуваної постанови не додані докази на підтвердження вини позивача у вчинених правопорушеннях, а відеозапис з бодікамери поліцейського не є належним доказом. Зазначає, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення інспектором УПП не роз`яснено всіх прав і обов`язків. У зв`язку з вищевикладеним позивач просить: визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії серії ДПО18 № 639670 від 04.05.2021 року, складену відносно нього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.8 ст.121 КУпАП з накладенням штрафу в розмірі 8500 грн. Справу про адміністративне правопорушення за ч.8 ст.121 КУпАП стосовно ОСОБА_1 закрити. Судові витрати покласти на відповідачів.

Ухвалою судді від 04.06. 2021 року відкрито провадження у справі, розгляд якої визначено за правилами загального позовного провадження та призначено проведення підготовчого судового засідання.

14.09.2021 року представник відповідача Департамету патрульної поліції Назаренко- Хамаєва О.В. надала до суду відзив на адміністративний позов, в якому просить відмовити у його задоволенні. Зазначає, що факт перевищення швидкості руху позивачем зафіксовано лазерним вимірювачем швидкості транспортних засобів «TruСam»LTI 20/20 № ТС 000709 (про що зазначено у фабулі постанови) , який відповідає всім вимогам законодавства, пройшов відповідну повірку та його покази являються належними, достовірними доказами, що підтверджується відео- та фотоматеріалами даного пристрою, геолокацією місця виміру швидкості руху авто під керуванням позивача із зазначенням географічних координат в межах населеного пункту. Зазначає, що відповідно до п. 4 розділу 1 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395, передбачено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Також посилається на те, що відповідно до ч.5 ст. 380 Митного кодексу (МК) України тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування можуть використовуватися на митній території України виключно громадянами, які ввезли зазначені транспортні засоби в Україну, для їхніх особистих потреб. Позивач, керуючи автомобілем марки Skoda номерний знак НОМЕР_1 , не ввозив цей

Транспортний засіб в Україну.( а.с. 23-31).

В своїх поясненнях від 15.09.2021 року та від 09.12.2021 року, наданих в порядку ст. 268 КУпАП, ОСОБА_1 , посилаючись на те, що відповідачами не надано жодного обґрунтування правомірності оскаржуваної постанови, а також належних і допустимих доказів його вини у вчиненні правопорушень, передбачених ч.8 ст. 121,ч.1 ст. 122 КУпАП, підтвердив правомірність своїх позовних вимог (а.с. 47-48,71-72).

Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 15.11.2021 року задоволено заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову: зупинено стягнення у виконавчому провадженні №66516090 на підставі виконавчого документу Постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху,зафіксованого не в автоматичному режимі, серії ДПО18 № 63970 від 04.05.2021 року, до набрання законної сили рішенням суду в адміністративній справі № 636/2233/21. Зазначено про негайне виконання ухвали (а.с.64-65).

Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 09.12. 2021 року закрито підготовче провадження у справі, і її розгляд призначено по суті спору. (а.с. 82).

Згідно розпорядження Голови Верховного Суду № 2/0/9-22 від 08.03.2022 року «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» територіальну підсудність Чугуївського міського суду Харківської області було змінено на територіальну підсудність Глобинського районного суду Полтавської області.

Згідно розпорядження Голови Верховного Суду № 65 від 17.11. 2022 року «Про відновлення територіальної підсудності судових справ окремих судів м. Харкова та Харківської області» територіальну підсудність Чугуївського міського суду Харківської області відновлено з 23.11.2022 року.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, просить задовольнити його позовні вимоги.

Представник відповідача Департаменту патрульної поліції та поліцейський 2 взводу 4 роти 4 батальйону УПП у Харківській області, рядовий поліції Василяко А.В. у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином у відповідності до ст. 126 КАС України, про причини неявки суду не повідомили, заяви про розгляд справи у її відсутність суду не надали.

За приписами ст. 205 КАС України суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін і ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи та відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності наявні у справі докази, суд приходить до висновку про відмову у задоволення позову з наступних підстав.

Судом встановлено, що поліцейським 2 взводу 4 роти 4 батальйону УПП у Харківській області, рядовим поліції Василяко А.В. 04.05.2021 року о 11год. 41 хв. у м. Харкові, пр.. Московський, 267-А, були виявлені адміністративні правопорушення з боку ОСОБА_1 та винесено у відношенні до нього постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО18 № 639670,за скоєння адміністративних правопорушень, передбачених ч.8 ст. 121 КУпАП та ч. 1 ст. 122 КУпАП, а саме встановлено, що ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки Skoda номерний знак НОМЕР_1 , рухався у населеному пункті зі швидкістю 92 км/год., чим перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 42 км/год., швидкість вимірювалась лазерним вимірювачем швидкості транспортних засобів -приладом «TruСam» ТС 000709. Крім того, водій ОСОБА_1 керував автомобілем Skoda номерний знак НОМЕР_1 , щодо якого порушене обмеження, встановлене Митним кодексом України: транспортний засіб використовувався ОСОБА_1 , який не ввозив його на територію України. У зв`язку із чим на ОСОБА_1 було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 8500 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно до п. 12.4 ПДР у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

За змістом ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху (далі ПДР), затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (зі змінами та доповненнями).

Відповідно до статті 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993р. №3353-XII учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VIII визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням ПДР його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Пунктами 1.3 та 1.9 Правил дорожнього руху України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення визначено розділом ІV Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 №1376, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2015 р. за №1496/27941 (далі Інструкція).

Так, згідно пунктів 3, 4, 8 Інструкції справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення або місцем проживання правопорушника відповідно до статті 276 КУпАП у строки, визначені статтею 277 КУпАП. У випадках, передбачених частиною першою статті 258 КУпАП, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова по справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 КУпАП.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються її права, передбачені частиною першою статті 268 КУпАП та статтями 55, 56, 59, 63 Конституції України.

З метою встановлення нормативно-правового регулювання здійснення проваджень уповноваженими особами Національної поліції України у справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, наказом МВС України від 07 листопада 2015 року №1395 затверджено «Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», яка визначає процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція, матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Згідно п.4 розділу І наведеної Інструкції у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, зокрема, ч.1 ст.122 КУпАП.

Пунктом 2 розділу ІІІ наведеної Інструкції передбачено, що постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, ст.122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Пунктом 9, 10 розділу ІІІ наведеної Інструкції передбачено, що розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка. Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до п.2 р.IV Інструкції зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення повинен відповідати вимогам статті 283 КУпАП.

Відповідно до п.5 р.IV Інструкції постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (додаток 5), складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 10 розділу ХІV цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції. За наявності технічної можливості після винесення постанови в електронній формі у вигляді стрічки на мобільному логістичному пристрої відображається двовимірний штрих-код (QR-код), що містить інформацію з реквізитами для сплати штрафу. Постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи (стаття 285 КУпАП). Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається поштою рекомендованим листом особі, стосовно якої її винесено. Копія постанови в той самий строк вручається або надсилається потерпілому на його прохання. Копія постанови вручається під підпис. У разі якщо копія постанови надсилається, про це робиться відповідна відмітка у справі (стаття 285 КУпАП). У випадках, передбачених статтею 258 КУпАП, копія постанови у справі про адміністративне правопорушення вручається особі, щодо якої її винесено, на місці вчинення правопорушення (стаття 285 КУпАП).

Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст. 258 КУпАП визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом. Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису). Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі, або порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису). Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Згідно вимог ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Крім того, Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 вказав, скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення.

Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Положеннями ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» надано право поліції застосовувати такі превентивні заходи, окрім іншого, як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 цього Закону визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото - і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото - і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Згідно зі ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

За визначенням, наведеним у ст. 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Оскаржувана постанова про адміністративне правопорушення серії ДПО18 № 639670 від 04.05.2021 року містить посилання на те, що швидкість руху автомобіля позивача вимірювалась приладом «TruСam» №ТС0007069.

На підтвердження вчиненого позивачем адміністративного правопорушення відповідачем долучено до матеріалів справи диск з відеозаписом та роздруківку фото з лазерного вимірювача швидкості «TruСam» ТС000709, на яких зафіксовано рух транспортного засобу автомобіля марки марки Skoda номерний знак НОМЕР_1 зі швидкістю 92 км/год., та зазначено дату і час фіксації 04.05.2021 року о 11:41:46, дані геолокації ( витяг з інтернет-ресурсу за посиланням https://www. google.com/maps/ place, що підтверджує географічні координати) (а.с. 33-35).

Дані, що містяться на роздруківці, відповідають обставинам справи, зазначеним в оскаржуваній постанові.

Згідно зі ст. 74 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 75 КАС України).

Відповідно до копії свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальнох техніки № 22-01/21368 вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний «TruСam» LТІ 20/20 №ТС000709 сертифікований 16.02.2021 державним підприємством «УКРМЕТРТЕСТСТАНДАРТ». Строк дії вказаного сертифікату відповідності експертного висновку до 16.02.2022. Виробник приладу TruCam (LTI, США). Діапазон вимірювань швидкості- від 2 км/год. до 320 км/год. Максимально допустима похибка при вимірюванні швидкості в ручному та автоматичному режимах: ±2 км/год. в діапазоні від 2 км/год. до 200км/ год.; ±1% в діапазоні від 201 км/год. до 320км/ год.(а.с. 36).

Правильність реалізації у лазерному вимірювачі швидкості LТІ 20/20 TruCam криптографічного алгоритму шифрування алгоритму AES підтверджено експертним висновком від 27.09.2018 Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України (а.с. 37).

Застосування алгоритму шифрування AES забезпечує контроль цілісності інформації не тільки в самому приладі TruCam, але також в зашифрованих файлах, що скопійовані на будь-які інші електронні носії.

Зазначені властивості алгоритму унеможливлюють підробку змісту інформації про порушення Правил дорожнього руху від моменту її фіксації приладом TruCam.

Отже, лазерний вимірювач швидкості «TruСam» LТІ 20/20 №ТС000709 зареєстрований в Державному реєстрі транспортних засобів вимірювальної техніки та дозволений для використання на території України, пройшов періодичну повірку, і свідоцтво було чинним станом на дату винесення оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення.

У зв`язку із чим суд вважає, що показання вказаного лазерного вимірювача швидкості є належним та допустимим доказом вчинення позивачем інкримінованого порушення у розумінні вимог 73-75 КАС України.

Листом Державного підприємства «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів» Міністерства економічного розвитку та торгівлі від 01 жовтня 2019 року № 22-38/49 підтверджується, що лазерний вимірювач TruСam відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, та крім основного, ручного режиму роботи, вимірювач TruСam також може бути встановлений на триногу для проведення вимірювання швидкості руху транспортного засобу в автоматичному режимі(а.с. 44).

Таким чином, позивач ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом автомобіля марки марки Skoda номерний знак НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 92 км/год., де допустима швидкість встановлена 50 км/год, що є перевищенням дозволеної швидкості в населених пунктах згідно ПДР.

Беручи до уваги наведене, суд дійшов висновку, що вчинення позивачем порушення п. 12.4 ПДР підтверджено належними і допустимими доказами.

Порядок митного оформлення товарів, транспортних засобів, що переміщуються через митний кордон України, регулюються Митним кодексом (МК)України.

Відповідано до ст. 380 МК України тимчасове ввезення громадянами-нерезидентами на митну територію України транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року. Цей строк може бути продовжено митними органами з урахуванням дії обставин непереборної сили та особистих обставин громадян, які ввезли такі транспортні засоби, за умови документального підтвердження цих обставин, але не більш як на 60 днів. Обов`язковою умовою допуску зазначених транспортних засобів до тимчасового ввезення на митну територію України є реєстрація цих транспортних засобів в уповноважених органах іноземних держав, що підтверджується відповідним документом. Тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування можуть використовуватися на митній території України виключно громадянами, які ввезли зазначені транспортні засоби в Україну, для їхніх особистих потреб.

Частиною 1 ст. 381 МК України встановлено, що громадянам дозволяється поміщувати у митний режим транзиту транспортні засоби особистого користування з метою прохідного транзиту через митну територію України за умови їх письмового декларування в порядку, передбаченому для громадян, та внесення на рахунок митного органу, що здійснив пропуск таких транспортних засобів на митну територію України, грошової застави в розмірі митних платежів, що підлягають сплаті при ввезенні таких транспортних засобів на митну територію України з метою вільного обігу. Зазначені вимоги не поширюються на транспортні засоби, постійно зареєстровані у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, що підтверджується відповідним документом, та переміщуються громадянами-нерезидентами.

Частиною 1 статті 90 Митного кодексу України визначено, що транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Вказаними нормами права встановлено заборону використовувати тимчасово ввезений транспортний засіб іншими особами, окрім громадян, які ввезли зазначені транспортні засоби в Україну, для їхніх особистих потреб, а невиконання такого обов`язку є порушенням митних правил та тягне за собою адміністративну відповідальність.

Як вбачається з матеріалів справи, 04.05.2021 року близько 11:41:46 год в м. Харкові , пр.. Московський, 267-А, було виявлено факт порушення водієм автомобіля марки марки Skoda номерний знак НОМЕР_1 ст. 16 ЗУ «Про дорожній рух», оскільки водій ОСОБА_1 здійснив керування автомобілем, яким не мав права керувати, порушивши вимоги ч.2 ст. 16 ЗУ «Про дорожній рух»: водій зобов`язаний не допускати випадків керування транспортним засобом, щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України, а саме: порушено строки його тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту; транспортний засіб використовується для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні; транспортний засіб передано у володіння, користування або розпорядження особі, яка не ввозила його на митну територію України або не поміщувала в митний режим транзиту.

Згідно інформації, наданої Харківською митницею Державної митної служби України, транспортний засіб номерний знак НОМЕР_1 , ввезено на митну територію України 15.07.2020 16:46:21 нерезидентом Metchat Yahia Elmehdi з метою особистого користування в митному режимі «тимчасове ввезення до 1 року», пункт пропуску «Нові Яриловичі-Нова Гута» (а.с. 32).

Тобто встановлені обставини свідчать про те, що на час зупинення транспортного засобу автомобіля марки марки Skoda номерний знак НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 , останній не мав на це право (не ввозив автомобіль на митну територію України або не поміщував в митний режим транзиту).

Згідно ст.16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов`язаний не допускати випадків керування транспортним засобом, щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України, а саме: порушено строки його тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту; транспортний засіб використовується для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні; транспортний засіб передано у володіння, користування або розпорядження особі, яка не ввозила його на митну територію України або не поміщувала в митний режим транзиту.

Частина 8 статті 121 КУпАП передбачає, що керування водієм транспортним засобом, щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України, а саме: порушено строки його тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту; транспортний засіб використовується для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні; транспортний засіб передано у володіння, користування або розпорядження особі, яка не ввозила його на митну територію України або не поміщувала в митний режим транзиту, - тягне за собою накладення штрафу на водія в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Доводи ОСОБА_1 про те, що відповідачами не надано доказів керування ним вищевказаним автомобілем та наявності вини в здійсненні ним адміністративних правопорушень, передбачених ч.8 ст. 121 КУпАП та ч.1 ст. 122 КУпАП, суд вважає безпідставними,оскільки вони спростовуються вищевказаними доказами. Крім того, сам ОСОБА_1 в своїй позовній заяві зазначав, що він керував автомобілем, рухаючись із дозволеною швидкістю, а саме не більше 50 км/год., в одному ряді з іншими транспортними засобами попереду і позаду нього (а.с. 2).

Всі інші недоліки постанови, про які зазначені в позові, є несуттєвими та не впливають на суть вчиненого правопорушення.З урахуванням викладеного, суд вважає необґрунтованими доводи позивача про порушення відповідачами порядку притягнення його до адміністративної відповідальності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд дослідив наявний у матеріалах справи відеозапис з портативного реєстратора відповідача та зазначає, що звукозапис об`єктивно підтверджує обізнаність позивача із змістом вчинених ним адміністративних правопорушень, та роз`яснення йому прав.

Посилання позивача на те, що відеозапис не можна оцінювати як належний та допустимий доказ, суд не розцінює як такі, що нівелюють доказове значення вказаного відеозапису, адже постанова серії ДПО18 № 639670 про накладення адміністративного стягнення містить на нього посилання, та встановлені у ході розгляду даної справи обставини достеменно підтверджують, що вказаний відеозапис відображає події, які відбувались під час фіксації відповідачем факту вчинення позивачем адміністративних правопорушень.

Як зазначено в постанові Верховного суду України по справі №459/1801/17 від 24 грудня 2019 року наявність технічної помилки (виправлення) у постанові про вчинення адміністративного правопорушення за доведеності факту вчинення такого правопорушення не може бути підставою для скасування постанови. При цьому, основною та обов`язковою ознакою об`єктивної сторони правопорушення є протиправне діяння, факт вчинення якого підтверджено відеоматеріалом, відсутність якого б виключала склад наведеного адміністративного правопорушення. Аналогічна правова позиція також була висловлена Верховним Судом у постанові від 28 листопада 2018 року у справі № 537/1214/17 (провадження №К/9901/17897/18).

З огляду на зазначене, та враховуючи, що оскаржувана постанова відповідає передбаченим статтею 283 КУпАП вимогам суд дійшов висновку про відсутність підстав для її скасування. Таким чином, доводи позовної заяви не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Відповідно до вимог частини 6 статті 157 КАС України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо відмови у задоволенні позову заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним судовим рішенням.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , заходи забезпечення його позову, застосовані ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від15 листопада 2021 року щодо зупинення стягнення у виконавчому провадженні №66516090 на підставі виконавчого документу Постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху,зафіксованого не в автоматичному режимі, серії ДПО18 № 63970 від 04.05.2021 року, зберігають свою дію до набрання законної сили цього рішення суду.

Відповідно до ст. 139 КАС України судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 2, 72-77, 139, 241-246, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, поліцейського 2 взводу 4 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції (УПП) у Харківській області, рядового поліції Василяко Андрія Валерійовича про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО18 № 639670 від 04.05.2021 року, закриття провадження у справі.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Департамент патрульної поліції, , місцезнаходження: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, буд.3.

Відповідач: поліцейський 2 взводу 4 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції у Харківській області, рядовий поліції Василяко Андрій Валерійович місцезнаходження: 61033, м. Харків, вул.. Шевченка, 315А.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Чугуївський міський суд Харківської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складення повного судового рішення 28 вересня 2023року.

Суддя: І.В. Карімов