Справа № 380/14736/23
Суддя: Карп'як Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2023-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 грудня 2023 рокусправа № 380/14736/23

Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Карп`як Оксана Орестівна, розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, про визннання дій протиправними, -

в с т а н о в и в :

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ; надалі - Позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (вул. Кобилянської Ольги, будин. 1/Площа Центральна, м. Чернівці, 58002, ; надалі Відповідач -1), Головного управління Пенсійного фонду України в Івано Франківській області (вул. Січових Стрільців, буд. 15, м. Івано Франківськ, Івано Франківська область, 79018; ; надалі Відповідач 2) з вимогами:

1. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області щодо відмови в призначенні пенсії за п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» протиправними;

2. Скасувати рішення №37 від 14.04.2023 року про відмову в призначенні пенсії згідно п.1 ч.2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», яке винесено Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернівецькій області;

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області зарахувати мені до загального страхового стажу період роботи з 11.11.1993 по 21.06.1999 (5 років 7 місяців 10 днів), який не був зарахований рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області №37 від 14.04.2023;

4. Визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо відмови мені, ОСОБА_1 , в призначенні пенсії за п.1 ч.2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» - протиправними;

5. Скасувати рішення №37 від 02.08.2022 року про відмову в призначенні пенсії згідно п.1 ч.2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», яке винесено Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області;

6. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано- Франківській зарахувати мені до пільгового стажу періоди роботи, які не були зараховані до пільгового стажу рішенням № 37 від 02.08.2022 про відмову в призначенні пенсії, а саме:

- з 25.01.1990 - по 29.04.1991 (1 рік 3 місяці 4 дні) - період роботи електрослюсарем підземним на шахті «Молодогвардійська» в/о «Краснодонвугілля»;

- з 01.01.2000 - по 31.12.2000 (1 рік) - період роботи електрослюсарем підземним на підприємстві «Шахта Ореховская ГХК Краснодонуголь».

7. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано- Франківській зарахувати мені до пільгового стажу періоди, що дають право на призначення пенсії згідно п. 1 ч. 2 ст. 114 розділу XVI - 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а саме:

- з 01.09.1986 - по 12.01.1990 (3 роки 4 місяці 11 днів) - період навчання у ПТУ №88 за спеціальністю електрослюсар підземний;

- з 14.05.1991 - по 27.12.1992 (1 рік 7 місяців 13 днів) - період служби в Збройних силах.

За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючого суддю Карп`як О.О.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що пенсійним органом протиправно було прийнято рішення №37 від 14.04.2023 року та рішення №37 від 02.08.2022 року про відмову в призначенні йому пільгової пенсії відповідно до п.1 ч. 2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», що призвело до порушення прав позивача на належне йому пенсійне забезпечення.

Від Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (Відповідач - 1) , надійшов відзив на позовну заяву, де зазначено, що відповідно до рішення від 14.04.2023 № 37 позивачу відмовлено у призначенні пенсії, оскільки відсутній необхідний пільговий стаж, що передбачений ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Так, до пільгового стажу не можливо зарахувати спірні періоди роботи, оскільки в період роботи з 11.11.1993 по 21.06.1999 року, запис про звільнення завірений печаткою, яка на той час була недійсна. Просить відмовити у задоволенні позову.

Від Головного управління Пенсійного фонду України в Івано Франківській області (Відповідач 2), надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник просив відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування заперечень зазначає, що відповідно до наданих позивачем документів для призначення пенсії, не можливо зарахувати до пільгового стажу за Списком №1 періоди роботи з 11.11.1993 по 21.12.1998 року в ДВАТ «Краснобонвуглебуд», оскільки печатка на звільненні не відповідає встановленим вимогам (печатка СРСР). Вказують, що період проходження строкової військової служби до пільгового стажу не зараховано, оскільки на момент призову на строкову військову службу (14.05.1991) позивач не працював за професією та не займав посаду, що передбачала право на пенсію на пільгових умовах. Позивачу період навчання з 01.09.1986 по 12.01.1990 та період проходження строкової військової служби з 14.05.1991 по 27.12.1992 року враховано до загального страхового стажу. Період роботи позивача з 25.01.1990 по 29.04.1991 та з 01.01.2000 по 31.12.2000 до пільгового стажу не зараховано оскільки, до матеріалів позовної заяви позивачем за період роботи з 25.01.1990 по 29.04.1991 на шахті «Молодогвардійська» в/о «Краснодонвугілля» позивачем надано пільгову довідку № 3122 від 08.06.2023 року видану підприємством яке знаходиться на території, де орган державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження та не підтверджуються компетентними органами України. Також просять суд врахувати, що довідка № 3122 від 08.06.2023 року видана після винесення рішення про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 246 КАС України суд зазначає, що ухвалою судді від 03.07.2023 року, вказану позовну заяву залишено без руху, а особі, що звернулась, надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою суду від 28.07.2023 року відкрито провадження у справі. Встановлений відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання до суду відзиву на позовну заяву.

Ухвалою суду позивачу поновлено строк звернення до суду з позовною заявою.

Суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини:

Згідно довідки від 20.09.2022 року № 1308-, ОСОБА_1 взятий на облік внутрішньо переміщеної особи, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 11.10.2021 року у справі N 360/4493/21 визнано протиправними та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано - Франківській області від 09.07.2021 № 37 про відмову у призначенні пенсії. Зобов?язано Головне управління Пенеійного фонду України в Івано - Франківській області зарахувати до пільгового стажу роботи ОСОБА_1 за Списком № 1 період роботи на шахті «Молодогвардійська» з 03.03,1993 по 31.10.1993 та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 02.07.2021 про призначення пенсії за віком відповідно до п.1 частини другої ст. 114 Закону України від 09.07.2003 № 1058 IV «Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Рішенням ГУПФУ в Івано Франківській області № 37 від 02.08.2022 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до Закону № 1058.

У рішенні ГУПФУ в Івано Франківській області № 37 від 02.08.2022 року встановлено, наступне:

«….. Згідно з наданими документами страховий стаж становить 15 років 11 місяців 09 днів, з урахуванням кратності - 23 роки 11 місяців 9 днів, в тому числі стаж роботи за Списком Nє 1 - 8 років 2 місяці 3 дні. Відповідно до ст. 114 Закону України «Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058) право на пенсію за віком на пільгових умовах мають працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, зокрема, чоловіки після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років, а у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності страхового стажу з 1 квітни 2020 року по 31 березня 2021 року не менше 23 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Працівники, які мають не менше половини стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці. пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку чоловікам на 1 рік за кожний повний рік такої роботи.

До пільгового стажу зараховано періоди: з 03.03.1993 по 31.10.1993 робота електрослюсарем підземним в шахті «Молодогвардійська» в/о «Краснодонвугілля», згідно рішення суду;

3 19.07.1999 по 31.12.1999, з 01.01.2001 по 04.11.2002 робота електрослюсарем підземним в шахті «Горіхівська» ДХК «Краснодонвугілля», згідно трудової книжки та за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб, Державного реєстру загальнообов?язкового державного соціального страхування; з 26.12.2002 по 11.03.2008 робота гірником очисного забою ПАТ «Краснодонвугілля», згідно трудової книжки та за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

До пільгового стажу не зараховано період роботи з 25.01.1990 по 29.04.1991 року електрослюсарем підземним в шахті «Молодогвардійська» в/о «Краснодонвугілля», оскільки відсутні уточнюючі довідки, що видаються підприємством на підставі первинних документів, якими підтверджується зайнятість особи за посадою, що передбачена у відповідному списку, протягом повного робочого дня (не менше ніж 80%). В трудовій книжці не зазначено в яких умовах працювала особа, чи була така особа зайнята певними роботами або на певних виробництвах протягом повного робочого дня (п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній затверджених постановою КМУ від 12.08.1993 року № 637.

Також до пільгового стажу не зараховано період роботи з 01.01.2000 по 31.12.2000, оскільки в індивідуальних відомостях про застраховану особу в реєстрі застрахованих осіб по підприємству ДВАТ Ш "Горіхівська" ДХК "Краснодонвугілля" відсутні відомості по спеціальному стажу за 2000 рік ( п. 20 Порядку підтвердження. наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів У країни від 12.08.1993 року № 637.

До страхового стажу не враховано період роботи з 11.11.1993 по 31.12.1998 в ДВАТ «Краснодонвуглебуд», оскільки печатка на звільненні не відповідає встановленим вимогам (печатка СРСР)….».

Рішенням ГУПФУ в Чернівецькій області від 14.04.2023 року за № 37, відмовлено у призначенні пенсії згідно п. 1 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки відсутній необхідний страховий стаж. У рішенні вказано, що страховий стаж особи становить 15 років 11 місяців 9 днів, з урахуванням кратності 23 роки 11 місяців 9 днів. Пільговий стаж особи 08 років 02 місяці 3 дні. Період роботи з 11.11.1993 по 21.06.1999 за доданими документами до страхового стажу не зараховано, оскільки запис про звільнення завірений печаткою, яка на той час була недійсною, оскільки в зазначений період передбачалася гербова печатка.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до трудової книжки позивача, у період з 25.01.1990 по 29.04.1991, позивач працював електрослюсарем підземним на шахті «Молодогвардійська» в/о «Краснодонвугілля»;

У період з 11.11.1993 по 31.12.1998 позивач працював монтажником ДВАТ «Краснодонвуглебуд».

Крім того, в матеріалах справи наявна копія довідки № 3122 від 08.06.2023, відповідно до якої позивач працював у період з 25.01.1990 по 29.04.1991 року повний робочий день на підземних роботах шахті «Молодогвардійська» в/о «Краснодонвугілля»; «Краснодонвугілля».

Вважаючи рішення відповідачів протиправними та такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів осіб і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, суд зобов`язаний незалежно від підстав, наведених у позові, перевіряти оскаржувані рішення, дії та бездіяльність на їх відповідність усім зазначеним вимогам.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до п. 6 ст. 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 року (далі Закон №1058-IV), пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Частиною четвертою статті 24 Закону №1058-IV передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно статті 56 Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-ХІІ) передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Частиною першою статті 114 Закону № 1058-IV визначено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Відповідно до частини третьої статті 114 Закону № 1058-IV працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.

За наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок та страхового стажу, встановленого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім пункту 1 частини другої цієї статті, за кожний повний рік зазначених робіт пенсійний вік, встановлений абзацом першим статті 26 цього Закону, зменшується на один рік. При цьому пенсійний вік для жінок не може бути нижчим за вік, встановлений абзацом першим пункту 1 частини другої цієї статті.

Абзацами першим та другим пункту 2 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV визначено, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Відповідно до абзацу першого статті 38 Закону України від 10.02.1998 № 103/98-ВР «Про професійну (професійно-технічну) освіту» час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Відповідно до частини першої статті 59 Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-XII) до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Статтею 62 Закону № 1788-XII визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 затверджено Порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі - Порядок № 383).

Зазначений Порядок № 383 регулює застосування Списків під час обчислення стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Пунктом 10 Порядку № 383 встановлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня1993 року № 637 (далі - Порядок № 637), визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 20 Порядку № 637, у тих випадках, коли і трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, встановлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Постановою Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846, затверджений Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Порядок № 22-1).

Згідно з пунктом 1.1 розділу І Порядку № 22-1 заява про призначення, перерахунок пенсії, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1); заява про припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання (Заява про виплату пенсії - додаток 2); заява про працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (додаток 3); заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (додаток 4) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).

Звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку (пункт 1.8 розділу І Порядку № 22-1).

Відповідно до абзацу першого пункту 1.9 розділу І Порядку № 22-1 днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

Підпунктом 2 пункту 2.1 розділу II Порядку № 22-1 визначено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи, зокрема документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу). За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, орган, що призначає пенсію, додає довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення.

Згідно з пунктом 4.1 розділу ІV Порядку № 22-1 заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію.

Заяви про перерахунок пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший, припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання, виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера, працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.

Пунктом 4.2 розділу ІV Порядку № 22-1 визначено, що після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Згідно з абзацами другим, третім, четвертим, шостим пункту 4.3 розділу ІV Порядку № 22-1 рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника органу, що призначає пенсію, на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.

Рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії приймається без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Згідно з пунктом 4.7 розділу IV Порядку № 22-1, право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію. Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.

Підставою для повідомлення заявника про перерахунок/відмову перерахувати пенсію може бути виключно рішення, прийняте територіальним органом ПФУ з цього питання.

Відповідно до абзацу першого пункту 4.10 розділу IV Порядку № 22-1 після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Завданням адміністративного судочинства є перевірка правомірності дій суб`єкта владних повноважень, відповідності його рішень критеріям правомірності, які пред`являються до рішень суб`єктів владних повноважень та закріплені в частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

В рішенні про відмову в призначенні пенсії позивачу № 37 від 02.08.2022 року вказано, що страховий стаж позивача складає 15 років 11 місяців 09 днів, з урахуванням кратності 23 роки 11 місяців 09 днів, в тому числі стаж роботи за Списком № 1-8 років 02 місяці 3 дні.

Стосовно не зарахування відповідачем 2 до пільгового стажу період роботи позивача з 25.01.1990 по 29.04.1991 року електрослюсарем підземним в шахті «Молодогвардійська» в/о «Краснодонвугілля», оскільки відсутні уточнюючі довідки, що видаються підприємством на підставі первинних документів, якими підтверджується зайнятість особи за посадою, що передбачена у відповідному списку, протягом повного робочого дня (не менше ніж 80%) та в трудовій книжці не зазначено в яких умовах працювала особа, чи була така особа зайнята певними роботами або на певних виробництвах протягом повного робочого дня (п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній затверджених постановою КМУ від 12.08.1993 року № 637), суд зазначає таке.

Дослідженням копії трудової книжки позивача суд встановив, що записи про роботу позивача на підземних роботах в шахті «Молодогвардійська» в/о «Краснодонвугілля», з 25.01.1990 по 29.04.1991 року містять інформацію про період роботи позивача, однак не зазначено, в яких умовах позивч працював, чи був він зайнятий певними роботами або на певних виробництвах протягом повного робочого дня.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Абзацом сьомим пункту 20 Порядку № 637 визначено, що у разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на територіях, зазначених в абзаці другому пункту 18 цього Порядку, стаж роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Однак, судом встановлено, що записи в трудовій книжці позивача за вказаний період не містять жодної інформації про пільговий характер роботи позивача у вказаному періоді, тому цей період згідно з пунктом 20 Порядку № 637 має бути підтверджений уточнюючою довідкою товариства або його правонаступника. Відповідно, за відсутності довідки, що уточнює пільговий характер роботи позивача у вказаному періоді у суду відсутні підстави для зобов`язання відповідача зарахувати такий стаж до пільгового страхового стажу.

Суд погоджується з твердженням відповідача 2 у відзиві, що долучена позивачем до матеріалів справи довідка № 3122 від 08.06.2023, відповідно до якої позивач працював у період з 25.01.1990 по 29.04.1991 року повний робочий день на підземних роботах шахті «Молодогвардійська» в/о «Краснодонвугілля»; «Краснодонвугілля», не береться судом до уваги оскілки така була подана до суду після винесення рішення від 02.08.2022 року № 37.

Більш того, дана довідка № 3122 від 08.06.2023 року видана підприємством яке знаходиться на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та не підтверджується компетентними органами України.

Відтак, позовні вимоги в частині зобов"язання відповдіача зарахувати позивачу до пільгового стажу періоди роботи, які не були зараховані до пільгового стажу рішенням № 37 від 02.08.2022 про відмову в призначенні пенсії, а саме з 25.01.1990 - по 29.04.1991 (1 рік 3 місяці 4 дні) - період роботи електрослюсарем підземним на шахті «Молодогвардійська» в/о «Краснодонвугілля», є необгрнутованими та до задоволення не підлягають.

Щодо не зарахування до пільгового стажу період роботи позивача з 01.01.2000 по 31.12.2000, оскільки в індивідуальних відомостях про застраховану особу в реєстрі застрахованих осіб по підприємству ДВАТ Ш "Горіхівська" ДХК "Краснодонвугілля" відсутні відомості по спеціальному стажу за 2000 рік; суд зазначає наступне.

Відповідно до абз. 2 п. 20 постанови № 637 у довідці, уточнюючій характер роботи, повинно бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Наказом Мінфіну від 14.04.2015 р. № 435 (зі змінами) затверджено довідник кодів підстав для обліку Пенсійним фондом України стажу окремим категоріям осіб відповідно до законодавства (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

В індивідуальних відомостей про застраховану особу форми ОК-5 щодо застрахованої особи ОСОБА_1 , за спірний звітний рік 2020 наявні відомості про нарахування страхувальником ДВАТ Ш «Горіхівська» ДХК «Краснодонвугілля» (код 00177879) сум заробітку за кожен звітний місяць означеного року. Проте, дана довідка не міститься інформація, про трудовий стаж позивача за період з 2000 року який облікований за кодом спец стажу.

Відповідно до п.5 п.2.1 розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою Правління ПФ України від 25.11.2005 №22-1, документи, які підтверджують право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах:

довідка про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, видана підприємством, установою, організацією відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу (у випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах згідно з пунктами 1-6, 8 частини другої, частиною третьою статті 114 Закону та пунктом 23 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону). У разі ліквідації підприємства, установи, організації без визначення правонаступника пільговий стаж підтверджується комісією з питань підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії, згідно з Порядком підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу для призначення пенсії, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 10 листопада 2006 року № 18-1, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2006 року за № 1231/13105 (далі - Порядок підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу для призначення пенсії). Орган, що призначає пенсію, додає рішення цієї комісії;

документи про проведення атестації робочих місць за умовами праці відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року № 442 «Про Порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці» (для зарахування до стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, періодів роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 або із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, після 21 серпня 1992 року).

Дослідженням копії трудової книжки позивача суд встановив, що з 19.07.1999 по 03.12.2001 позивач працював на підприємстві ДВАТ Шахта "Горіхівська"ДХК "Краснодонвугілля" електрослюсарем підземним, зайнятий повний робочий день на підземній роботі.

Статтею 62 Закону № 1788-XII визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відтак, посилання відповідача на ту обставину, , що пільговий стаж у позивача відсутній у відомостях по спецстажу індивідуальних відомостей про застраховану особу ПФУ (ОК-5) є необгрнутованими, оскільки зайнятість протягом повного робочого дня на підземних роботах за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників у період з 01.01.2000 по 31.12.2000 підтверджується записами у трудовій книжці.

Відтак, позовні вимоги в цій чатсині є обгрнутвоаними та підставними.

Що стосується незарахування відповідачем 2 до пільгового стажу позивача періоду роботи з 11.11.1993 по 31.12.1998 в ДВАТ «Краснодонвуглебуд», через те, що печатка на звільненні не відповідає встановленим вимогам (печатка СРСР), то суд зазначає наступне.

Щодо таких мотивів незарахування суд зауважує, що окремі недоліки та неточності, наявні в трудовій книжці позивача, не залежали та не залежать від його волевиявлення, оскільки згідно з законодавством обов`язок щодо заповнення та внесення відповідних відомостей до трудової книжки покладений саме на роботодавця, а не на робітника.

Суд також ураховує, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Аналогічну позицію викладено в постанові Верховного Суду від 06 березня 2018 року в справі №754/14898/15-а.

Разом з тим, слід зазначити, що постановою Верховного Суду у справі №687/975/17 від 21.02.2018 суд звернув увагу на те, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пільгової пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

В контексті наведеного, суд дійшов висновку, що період роботи з 11.11.1993 по 31.12.1998 в ДВАТ «Краснодонвуглебуд», має бути також зарахований як до страхового, так і до підземного пільгового стажу позивача.

Рішенням ГУПФУ в Чернівецькій області від 14.04.2023 року за № 37, відмовлено у призначенні пенсії згідно п. 1 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки відсутній необхідний страховий стаж. У рішенні вказано, що страховий стаж особи становить 15 років 11 місяців 9 днів, з урахуванням кратності 23 роки 11 місяців 9 днів. Пільговий стаж особи 08 років 02 місяці 3 дні. Період роботи з 11.11.1993 по 21.06.1999 за доданими документами до страхового стажу не зараховано, оскільки запис про звільнення завірений печаткою, яка на той час була недійсною, оскільки в зазначений період передбачалася гербова печатка.

Що стосується періоду роботи з 11.11.1993 року по 21.06.1999 року, то він не був зарахований, оскільки запис про звільнення завірений печаткою, яка на той час була недійсною, оскільки в зазначений період передбачалася гербова печатка.

Надаючи оцінку наведеним вище твердженням відповідача, суд зазначає наступне.

Порядок ведення (внесення записів) до трудових книжок врегульовано Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України від 29.07.1993 № 58 (далі - Інструкція № 58).

Відповідно до п.2.4 Інструкції № 58, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилами чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

У разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів (п. 4.1 Інструкції № 58).

З аналізу вказаних норм судом встановлено, що законодавцем покладено обов`язок ведення трудових книжок на адміністрацію підприємств, тому її не належне ведення не може позбавити позивача права на включення спірного періоду роботи до його страхового стажу і на отримання пенсії з його врахуванням.

Оглянувши трудову книжку суд встановив, що запис за № 11 містить печатку відділу кадрів.

Зазначенні відомості спростовують твердження відповідача 1 щодо невідповідності печатки.

Також суд зазначає, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Таким чином, судом встановлено, що трудова книжка позивача містить всі необхідні записи про роботу та про роботу у спірний період, ці записи є належними та допустимим доказом підтвердження трудового стажу позивача.

Крім того, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 року "Про трудові книжки працівників" № 301, відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Тому недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на його особисті права.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 року по справі № 677/277/17.

Суд також звертає увагу на те, що відповідачі не надали жодного доказу в обґрунтування того, що відмовляючи у перерахунку пенсії вони діяли обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, добросовісно, тобто з забезпеченням усіх прав особи. Рішення не є пропорційним з огляду на те що воно порушує баланс між несприятливими наслідками для реалізації конституційного права позивача на соціальний захист (ст. 46 Конституції України) і цілями на які, врешті, спрямоване це рішення.

При цьому суд зазначає, що у відповідності до розділів ІІІ, ІV Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005, в редакції, що діяла на момент прийняття оскаржуваного рішення (далі - Порядок №22-1), відповідач наділений повноваженнями самостійно отримати необхідні документи, що відповідає принципу належного урядування і націлено на забезпечення органами Пенсійного фонду України реалізації громадянами їх конституційного права на пенсійне забезпечення.

Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності (ч. 3 ст. 44 Закону № 1058-IV).

Згідно зі статтею 101 Закону України "Про пенсійне забезпечення" органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

Зловживанням з боку пенсіонера в розумінні частини першої статті 103 Закону України "Про пенсійне забезпечення" є, зокрема, подання ним документів з явно неправильними відомостями.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що право особи на призначення пенсії за віком має бути підтверджене як пенсіонером (особистими документами), так і підприємством, на якому особа працювала. Також і відповідальність за надання недостовірних пенсійних документів покладена на підприємство (організацію) та пенсіонера.

Суд зазначає, що витребування та перевірка первинних документів є також правом пенсійного органу.

Тобто перекладання обов`язку доказування, надання відомостей тощо на позивача є неприйнятним.

Неможливість пенсійного органу скористатися правом на перевірку зазначених у трудовій книжці відомостей не може бути підставою для обмеження права пенсіонера на отримання належної пенсії.

Верховним Судом в постанові від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а викладено правову позицію, відповідно до якої, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини підприємства не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань нарахування/призначення пенсії.

Проте, відповідачами не надано жодних документів, підтверджуючих вчинення будь-яких дій для витребування документів чи проведення перевірки достовірності таких документів.

Крім того, відповідачі мали можливість повідомити позивача про необхідність дооформлення документів або їх неповноту, надати тримісячний строк на усунення відповідних недоліків, запропонувати позивачу надати інформацію щодо щонайменше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

За приписами абзаців другого - четвертого п. 4.3 розділу ІV Порядку № 22-1 рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника органу, що призначає пенсію, на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.

Однак, зазначених прав та обов`язків відповідачами, як суб`єктами владних повноважень, під час розгляду заяв позивача про призначення пенсії за віком на пільгових умовах виконано не було, тому, на думку суду, вказаним обставинам має бути надана оцінка під час повторного розгляду заяви позивача про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, з урахуванням висновків суду викладених у цьому рішенні.

З огляду на викладене, суд доходить висновку, що відповідачами не здійснено усіх необхідних дій, спрямованих на отримання відомостей, додаткових документів, на підставі яких можна додатково підтвердити стаж позивача.

Водночас, формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист, що підтверджується правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 30.09.2019 у справі № 638/18467/15-а та від 25.04.2019 у справі №593/283/17.

Водночас обчислення страхового стажу, визначення розміру пенсії та призначення пенсії є дискреційними повноваженнями відповідного територіального органу ПФУ; суд не є органом, уповноваженим на призначення пенсії, а лише має компетенцію на здійснення судового контролю за відповідністю чинному законодавству оскаржуваного рішення, дії чи бездіяльності відповідного суб`єкта владних повноважень (постанови Верховного Суду від 01.10.2019 у справі № 804/3646/18 та від 21.12.2019 у справі № 663/574/17).

Верховний Суд в постанові від 10.04.2018 у справі № 348/2160/15-а (провадження № К/9901/32093/18) дійшов висновку, що обов`язок щодо обчислення загального стажу роботи особи та стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, покладено на орган Пенсійного фонду України, а тому для вирішення питання щодо призначення та виплати пенсії відповідачу слід встановити всі необхідні умови, яким має відповідати позивач для призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Суд враховує вказані висновки Верховного Суду (ч. 5 ст. 242 КАС України ).

З урахуванням вищевикладеного, суд доходить висновку, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано Франківській області від 02.02.2022 № 37 та рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 14.04.2023 № 37 є протиправними та підлягають скасуванню.

Оскільки права позивача порушені, але прийняття рішення на користь останнього, в тому числі щодо зарахування стажу належить до безпосередніх повноважень територіального органу Пенсійного фонду України, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити шляхом зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Івано Франківській області та Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком на пільгових умовах з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини та, зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29).

Щодо позовних вимог позивача про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Івано - Франківській зарахувати позивачу до пільгового стажу періоди, що дають право на призначення пенсії згідно п. 1 ч. 2 ст. 114 розділу XVI - 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а саме: з 01.09.1986 - по 12.01.1990 (3 роки 4 місяці 11 днів) - період навчання у ПТУ №88 за спеціальністю електрослюсар підземний; з 14.05.1991 - по 27.12.1992 (1 рік 7 місяців 13 днів) - період служби в Збройних силах, суд зазначає наступне.

У трудовій книжці позивача наявний запис про період навчання з 01.09.1986 року по 12.01.1990 року та про період проходження військової служби з 14.05.1991 року по 27.12.1992 року.

Період проходження строкової служби з 14.05.1991 року по 27.12.1992 року також підтверджується копією військового квитка НОМЕР_2 . Період навчання підтверджується копією диплому про навчання НОМЕР_3 від 12.01.1990 року.

Суд враховує, що відповідно до статті 38 Закону України «Про професійно-технічну освіту» № 103/98-ВР від 10.02.1998, час навчання у професійно-технічному навчальному закладі зараховується до трудового стажу учня, слухача, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Частиною 1 статті 8 Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі, час проходження строкової військової служби, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», які зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Як встановлено судом позивач до призову на військову службу та після її проходження позивач працював електрослюсарем підземним в шахті «Молодогвардійська» в/о «Краснодонвугілля», що підтверджується відповідними записами в його трудовій книжці, а тому такий період підлягає зарахуванню до стажу, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, а також до загального страхового стажу.

Однак, жодне з оскаржуваних рішень не містить висновків щодо незарахування позивачу до пільгового стажу періоди, що дають право на призначення пенсії згідно п. 1 ч. 2 ст. 114 розділу XVI - 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а саме: з 01.09.1986 - по 12.01.1990 (3 роки 4 місяці 11 днів) - період навчання у ПТУ №88 за спеціальністю електрослюсар підземний; з 14.05.1991 - по 27.12.1992 (1 рік 7 місяців 13 днів) - період служби в Збройних силах.

Натомість, згідно листа Головного управління ПФУ у Львівській області від 17.05.2023, наданого у відповідь на адвокатський запит, позивача повідомлено про зарахування до страхового стажу у 1986 році - 4 місяці, у 1987 році - 1 рік, у 1988 році - 1 рік, у1989 році - 1 рік, у 1991 році - 11 місяців 17 днів, у 1992 році 11 місяців 27 днів, до пільгового стажу з 1986 по 1992 року - 0 років.

Дані обставини також підтверджуються довідкою форми РС-право( а.с.24).

Матерали справи не містять доказів зверення позивача до відповідачів з приводу зарахування до пільгового стажу періодів з 01.09.1986 - по 12.01.1990 (3 роки 4 місяці 11 днів) - період навчання у ПТУ №88 за спеціальністю електрослюсар підземний; з 14.05.1991 - по 27.12.1992 (1 рік 7 місяців 13 днів) - період служби в Збройних силах.

Таким чином, в цій частині позовних вимог відсутнє порушене право позивача. Оскільки відповідно до положень частини 1 статті 5 КАС України судовому захисту підлягають порушенні права, свободи та інтереси особи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову в цій частині.

Згідно із статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (частина 1 статті 143 КАС України).

Згідно з ч. 3 ст. 139 КАС при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 5 ст. 139 КАС України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 3220, 80 грн., що підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єктів владних повноважень, якими прийняті протиправні рішення.

Доказів понесення інших судових витрат сторонами не подано.

Керуючись ст.ст. 72,77,94, 241 -246, 262, 295 КАС України , суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (вул. Кобилянської Ольги, будин. 1/Площа Центральна, м. Чернівці, 58002, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Івано Франківській області (вул. Січових Стрільців, буд. 15, м. Івано Франківськ, Івано Франківська область, 79018; ) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано Франківській області від 02.02.2022 № 37 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 14.04.2023 № 37 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано Франківській області та Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області повторно розглянути заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

В решті позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано Франківській області на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати - судовий збір у розмірі1073 грн., 60 коп.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати - судовий збір у розмірі 1073 грн., 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

СуддяКарп`як Оксана Орестівна