Справа № 761/30931/23
Суддя: Безименна Наталія Вікторівна
Дата ухвалення: 2023-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2023 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Безименної Н.В.

суддів Бєлової Л.В. та Кучми А.Ю.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 18 жовтня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (КМДА), головного інспектора з паркування управління (інспекції) з паркування Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) Павленка Олексія Юрійовича про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И Л А

Позивач звернулася до Шевченківського районного суду міста Києва з позовом до Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (КМДА), головного інспектора з паркування управління (інспекції) з паркування Департаменту транспортної інфраструктури ВО КМР (КМДА) Павленка О.Ю., в якому просила:

- скасувати постанову від 16 серпня 2023 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 152-1 КУпАП та закрити справу про адміністративне правопорушення щодо позивача;

- стягнути з Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) моральну шкоду у розмірі 2000,00 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 18 жовтня 2023 року позов задоволено частково. Скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване у режимі фотозйомки (відеозапису) серії 1КІ № від 16 серпня 2023 року, винесену головним інспектором з паркування управління (інспекції) з Департаменту транспортної інфраструктури ВО КМР (КМДА) Павленком О.Ю. у вигляді штрафу у розмірі 700,00 грн стосовно ОСОБА_1 . Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 152-1 КУпАП закрито. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням, Департамент транспортної інфраструктури ВО КМР (КМДА) подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати в частині задоволених позовних вимог та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що під лобовим склом автомобіля позивача була відсутня квитанція про оплату паркування, а кошти за паркування надійшли до системи лише о 17:15 год., тому станом на момент фіксації правопорушення 15:37 год. оплата за паркування була відсутня, внаслідок чого позивача правомірно притягнуто до відповідальності.

Позивач та головний інспектор з паркування управління (інспекції) з паркування Департаменту транспортної інфраструктури ВО КМР (КМДА) Павленко О.Ю. відзиви на апеляційну скаргу не подавали. Будь які письмові пояснення головного інспектора з паркування управління (інспекції) з паркування Департаменту транспортної інфраструктури ВО КМР (КМДА) Павленка О.Ю. в матеріалах справи відсутні.

Позиція позивача в суді першої інстанції обґрунтовувалась тим, що 16.08.2023 о 15:29 год нею було сплачено за 2 години паркування транспортного засобу, а тому спірна постанова винесена протиправно.

Відповідно до ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Беручи до уваги, що розгляд справи в суді першої інстанції здійснювався в порядку спрощеного провадження, введення в Україні воєнного стану, враховуючи, що за наявними у справі матеріалами її може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів та з огляду на відсутність необхідності розглядати справу у судовому засіданні, керуючись приписами ст.311 КАС України, справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 16 серпня 2023 року, головним інспектором з паркування управління (інспекції) з Департаменту транспортної інфраструктури ВО КМР (КМДА) Павленком О.Ю. винесено постанову серії 1КІ №, в якій зафіксовано порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортного засобу «Mazda CX-5», д.н.з. НОМЕР_1 , о 15 год. 37 хв. по вул. Мечникова, 18а-22а у м. Києві, а саме порушення вимоги дорожнього знаку 5.43 з табличкою 7.14 ПДР України (транспортний засіб залишено на майданчику для платного паркування без оплати паркування), відповідальність за яке передбачено ч. 1 ст. 152-1 КУпАП, внаслідок чого на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 700 грн. (а.с.35).

Вважаючи таку постанову протиправною, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, дійшов висновку, що позивачем було сплачено паркування через підсистему pormone.ua у розмірі 70,00 грн, що підтверджується квитанцією №502602, що свідчить про відсутність з боку позивача порушення вимог ПДР.

За наслідками перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, колегія суддів доходить наступних висновків.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Кодексом України про адміністративні правопорушення, Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР України).

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 1.9. Правил дорожнього руху передбачено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з пп.5.43 п.33.4 Правил дорожнього руху дорожній знак «Зона стоянки» позначає початок зони, де дозволено стоянку на проїзній частині або вздовж проїзної частини за умов, що зазначаються на знаку або додаткових табличках під ним.

Відповідно до пп.7.14 п.33.4 Правил дорожнього руху табличка до дорожніх знаків "Платні послуги" застосовується із знаками 5.42.1, 5.42.2 або 5.43 для позначення місць, майданчиків або зони стоянки транспортних засобів, на яких беруть плату за паркування, а також із знаками 6.6, 6.11 і 6.21, де послуги надаються тільки на платній основі.

В силу ч.1 ст.152-1 КУпАП порушення правил паркування транспортних засобів, у тому числі неоплата вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування за кожну добу користування, - тягне за собою накладення штрафу в двадцятикратному розмірі від вартості однієї години послуги з користування тим майданчиком для платного паркування транспортних засобів, на якому знаходиться транспортний засіб у момент порушення.

Абзацом 4 примітки до вказаної статті встановлено, що під неоплатою вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування слід розуміти неоплату вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування транспортних засобів більш як за 10 хвилин користування майданчиком для платного паркування транспортних засобів (крім майданчиків, обладнаних автоматичними в`їзними та виїзними терміналами, на яких оплата відбувається під час виїзду з майданчика).

Отже, користування майданчиком для платного паркування транспортних засобів більше 10 хвилин без проведення відповідної оплати є порушенням правил дорожнього руху, що тягне за собою відповідність, передбачену ч.1 ст.152-1 КУпАП.

Положеннями ст.14-2 КУпАП передбачено, що адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів, що дають змогу здійснювати фотозйомку або відеозапис та функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Як вбачається з матеріалів справи, позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності у зв`язку з тим, що належний їй легковий автомобіль 16.08.2023 о 15:37 год. був припаркований на майданчику для платного паркування без проведення оплати.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Нормами ч.ч. 1-3 ст. 73 КАС України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Частинами 1, 2 ст. 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, суб`єкт владних повноважень зобов`язаний довести правомірність своїх рішень, дій чи бездіяльності, а позивач повинен заперечувати проти доводів суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Таким чином, фактичні дані, на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, встановлюються, зокрема, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, іншими визначеними законодавством доказами.

Згідно з ч. 1 ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Колегія суддів зазначає, що хоча ст. 258 КУпАП і передбачає винесення постанови на місці вчинення правопорушення без складення протоколу про адміністративне правопорушення, але не забороняє скласти такий протокол, який в розумінні КУпАП є доказом в справі про адміністративне правопорушення та має підтверджувати або спростовувати наявність складу адміністративного правопорушення та винність особи, якщо вона заперечує та оспорює факт вчинення такого правопорушення.

Відповідно до п.26 Правил паркування транспортних засобів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 №1342 користувач зобов`язаний:

поставити транспортний засіб на місце для паркування відповідно до дорожньої розмітки та дорожніх знаків, а також з дотриманням вимог цих Правил і Правил дорожнього руху;

сплатити вартість послуг з користування майданчиками для платного паркування;

розмістити на час паркування на майданчиках для паркування, на яких не запроваджено автоматизовану систему, під лобовим склом транспортного засобу документ про оплату вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування у спосіб, що забезпечує його видимість для перевірки;

після закінчення часу паркування, за який сплачено, звільнити місце паркування або сплатити вартість послуг з користування майданчиком для платного паркування за час фактичного паркування. Допускається безоплатна стоянка транспортного засобу протягом 10 хвилин після закінчення часу паркування, за який сплачено.

Суд звертає увагу, що матеріалами фотофіксації підтверджується факт розміщення транспортного засобу «Mazda CX-5», д.н.з. НОМЕР_1 16.08.2023 в період з 15:30 год. по 16:05 год. в межах дії вимоги дорожнього знаку 5.43 з табличкою 7.14 ПДР України, при цьому під лобовим склом транспортного засобу був відсутній документ про проведення оплати (а.с.36-42).

В той же час, з наявної в матеріалах справи копії квитанції від 16.08.2023 №502602 вбачається, що 16.08.2023 о 15:29:15 год. було проведено сплату за паркування транспортного засобу з д.н.з. НОМЕР_1 тривалістю 120 хвилин на загальну суму 70,00 грн (а.с.6).

Таким чином, обставина щодо оплати паркування за користування майданчиком для платного паркування при розміщенні транспортного засобу «Mazda CX-5», д.н.з. НОМЕР_1 16.08.2023 в період з 15:30 год. по 16:05 год. в повному обсязі підтверджується наявними матеріалами справи.

Колегія суддів звертає увагу, що санкція ч.1 ст.152-1 КУпАП передбачає відповідальність саме за неоплату вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування, а не за нерозміщення під лобовим склом транспортного засобу документа про проведення оплати.

Отже, колегія суддів доходить висновку про відсутність підстав вважати, що позивачем порушено вимоги Правил дорожнього руху та вчинено правопорушення, відповідальність за яке передбачене ч.1 ст.152-1 КУпАП.

Колегія суддів враховує твердження апелянта, що операція з перерахування коштів в розмірі 70,00 грн була ініційована (створена) 16.08.2023 о 15:29:15 год, закінчилась о 17:14:37 год та до системи Portmone.com грошові кошти надійшли о 17:15:27 год.

Разом з тим, позивач здійснила всі залежні від неї дії з метою проведення оплати послуг з паркування у визначений законодавством строк та спосіб. Натомість, тривала процедура зарахування коштів до системи Portmone.com жодним чином не свідчить про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.152-1 КУпАП, оскільки в копії квитанції від 16.08.2023 №502602 прямо вказано, що паркування було в повному обсязі сплачено 16.08.2023 о 15:29:15 год.

Наведене свідчить про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.152-1 КУпАП, внаслідок чого спірна постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване у режимі фотозйомки (відеозапису) серії 1КІ № від 16 серпня 2023 року не може вважатись правомірною та підлягає скасуванню.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

З огляду на викладені обставини, з урахуванням наведених норм права, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для скасування спірної постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності із закриттям справи про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.152-1 КУпАП щодо позивача.

Згідно з ч.2 ст.317 КАС України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Таким чином, колегія суддів відхиляє посилання апелянта на можливі порушення судом першої інстанції норм процесуального права, оскільки наведене в жодному разі не призвело до неправильного вирішення справи і не може бути підставою для скасування правильного по суті судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи, що апеляційна скарга не містить жодних обґрунтувань та рішення суду першої інстанції не оскаржувалось в частині незадоволених позовних вимог, в цій частині судове рішення не переглядається судом апеляційної інстанції.

Зазначене узгоджується з позицією, викладеною в п. 13.1 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про судове рішення в адміністративній справі» від 20 травня 2013 року №7, відповідно до якого у разі часткового оскарження судового рішення суд апеляційної інстанції в описовій частині свого рішення повинен зазначити, в якій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується, і при цьому не має права робити правові висновки щодо неоскарженої частини судового рішення.

Інші доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду першої інстанції не спростовують. При цьому, колегія суддів звертає увагу на ті обставини, що відповідно до правил п.41 «Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень» обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, рішення суду ґрунтується на засадах верховенства права, є законним і обґрунтованим, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів доходить висновку про відсутність підстав для його зміни або скасування.

В силу ч.3 ст.272 КАС України судове рішення суду апеляційної інстанції у даній справі не може бути оскаржене.

Керуючись ст.243, 272, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А

Апеляційну скаргу Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) - залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 18 жовтня 2023 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Текст постанови виготовлено 13 грудня 2023 року.

Головуючий суддя Н.В.Безименна

Судді Л.В.Бєлова

А.Ю.Кучма