Справа № 420/27897/23
Суддя: Юхтенко Л.Р.
Дата ухвалення: 2023-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді: Юхтенко Л.Р.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ОДЄТЕКС» (, місце знаходження: 65010, м. Одеса, вул. Бригадна, 131) до Одеської митниці (код ЄДРПОУ ВП 44005631, місце знаходження: 65078, м. Одеса, вул.Івана та Юрія Лип, 21А) про визнання протиправним та скасування рішень,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду 12 жовтня 2023 року надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ОДЄТЕКС» (, місце знаходження: 65010, м. Одеса, вул. Бригадна, 131) до Одеської митниці (код ЄДРПОУ ВП 44005631, місце знаходження: 65078, м. Одеса, вул. Івана та Юрія Лип, 21А), в якій позивач просить:

- Визнати протиправними та скасувати рішення Одеської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів №UA500500/2023/000569/2 від 04.09.2023 року,

- Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 04.09.2023 року № UA500500/2023/001155.

Крім того, ТОВ «ОДЄТЕКС» просить стягнути на їх користь судові витрати, пов`язані з розглядом справи.

Ухвалою від 17 жовтня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) учасників справи в порядку ч. 5 ст. 262 КАС України.

На обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що в межах Контракту на поставку № 11/5-21 від 11.05.2021 року між QPT PLASTIC MANUFACTURING L.L.C. та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОДЄТЕКС», позивач імпортував на митну територію України в вересні 2023 року товар.

З метою належного митного оформлення товарів, що поставляються на адресу позивача, між ТОВ «ОДЄТЕКС» та ТОВ «ОРІКС ЮГ» було укладено договір доручення на надання послуг з митного оформлення вантажів від 24.02.2015 року № СМ-28.

З метою здійснення митного оформлення товару, декларантом, через уповноважену особу ТОВ «ОРІКС ЮГ» було подано митну декларацію №23UA45U9 від 04.09.2023 року, в якій митна вартість товару була визначена за ціною проформи-інвойсу.

До митної декларації Позивачем було надано такі документи:

контракт від 11.05.2021 р. № 11/5-21;

додаткова угода від 29.12.2021 р. № 1;

додаткова угода від 27.07.2023 р. № 2;

проформа-інвойс від 26.07.2023 р. № РЕ-130148;

??сертифікат якості від 07.08.2023 р. № EMPC/00069/07;

??пакувальний лист від 07.08.2023 р.;

??комерційний-інвойс від 07.08.2023 р. № PE-130148/3;

??автотранспортна накладна від 28.08.2023 р. (уповноваженою особою

ТОВ «ЮРІКС-ЮГ» було помилково зазначено дату даного документу «23.08.2023 р.», що підтверджується змістом самої автотранспортної накладної);

??сертифікат походження товару від 07.08.2023 р. № MIS-130148-3;

??платіжна інструкція від 27.07.2023 р. № 188;

??платіжна інструкція від 28.08.2023 р. № 195;

??виписка з рахунку від 27.07.2023 р. № 39997833;

??виписка з рахунку від 28.08.2023 р. № 46656744;

??сертифікат виробника від 09.08.2023 р. № PI130148;

??транзитну декларацію Т1 від 28.08.2023 р. 23TR8093;

??сертифікат відвантаження від 07.08.2023 р.;

??лист відвантаження від 07.08.2023 р.;

??довідка про склад товару від 03.09.2023 р.;

??договір доручення на надання послуг з митного оформлення вантажів від 24.02.2015 р. № CM-28.

Однак, в оформленні зазначеної митної декларації Відповідачем було відмовлено, 04.09.2023 року складено картку відмови № UA500500/2023/001155 та ухвалено рішення про коригування митної вартості товарів №UA500500/2023/000569/2 від 04.09.2023 року, яким було здійснено коригування до рівня митної вартості подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, з заявленої декларантом 1,28 доларів США за кг нетто до 1,47 доларів США за кг нетто.

Митну вартість товару Відповідачем було визначено на підставі резервного методу.

На думку представника позивача, прийняте рішення про коригування митної вартості є протиправним та підлягає скасуванню, з огляду на таке.

Так, 11.05.2021 року мiж QPT PLASTIC MANUFACTURING L.L.C. (Постачальник), в особі директора СаадАльНадаві, діючого на підставі Статуту, з однієї сторони та товариством з обмеженою відповідальністю «ОДЄТЕКС» (Покупець), в особі директора Наумчака Віктора Анатолійовича, діючого на підставі Статуту, було укладено Контракт на поставку № 11/05-21.

На виконання Контракту, Сторонами було узгоджено постачання товару, по цінам, вказаним в проформі-інвойс № РЕ-130148 від 26.07.2023 р., згідно якої загальна вартість товару становить 84480,00 доларів США.

Поставка товару здійснювалась на умовах CPT (CarriagePaidTo) згідно із Інкотермс 2010.

В оскаржуваних рішеннях митним органом вказано про наявність розбіжностей, які містить автентичні підстави для відмови в прийнятті митної декларації за заявленою декларантом митною вартістю товарів а саме:

1) згідно п. 3.2 зовнішньоекономічного договору (контракту) від 11.05.2021 № 11/05-21, товар постачається морським транспортом проте вантаж перетнув митний кордон автомобільним транспортом;

2) відповідно до пп.в) п1 ч.10 ст.58 Митного кодексу України (далі МКУ) при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням. У наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі тощо) відсутні числові дані щодо згаданої складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару;

3) у автотранспортній накладній від 23.08.2023 б/н зазначено марку товару «HDPE HF4760-BL3», але у МД марка товару «HDPE (BL3)»

Стосовно виявлених розбіжностей, а саме того, що вантаж перетнув митний кордон автомобільним транспортом, а не морським, як зазначено в п. 3.2 зовнішньоекономічного договору (контракту) від 11.05.2021 № 11/05-21, представник позивача зазначив, що у зв`язку з повномасштабним вторгненням Російської федерації з воєнними діями на територію України, стало неможливе постачання товару через морські порти, тому, 27.07.2023 року між ТОВ «ОДЄТЕКС» та QPT PLASTIC MANUFACTURING L.L.C. було підписано додаткову угоду № 2 до Контракту № 11/05-21, щодо регулювання умов поставки. Так, відповідно до п. 3.2 даного Контракту момент поставки регулюється умовами поставки, обраними Сторонами відповідно до правил Інкотермс 2010.

Тому представник позивача вважає, що відповідач не звернув увагу на додаткову угоду № 2 до Контракту № 11/05-21, зазначивши даний пункт в якості розбіжності.

Окрім того, представник позивача зазначив, що Проформою-інвойс від 26.07.2023 р. № РЕ-130148 визначено умови поставки: CPT-Odesa-Ukraine.

Щодо відсутності числових даних стосовно вартості упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару, представник позивача зазначив наступне: 03.09.2023 р., разом з митною декларацією № 23UA45U0, позивачем було надано митному органу: Контракт на поставку від 11.05.2021 р. № 11/05-21, п. 2.1 якого передбачено, що ціна на Товар встановлюється в доларах США з урахуванням базису поставки, включаючи вартість тари, пакування, маркування, а також з урахуванням інформації про перевезення.

Окрім того, у самій митній декларації № 23UA45U0 у графі 37 було зазначено «ZZ00», що значить тара не зворотна та її вартість входить у ціну товару.

Відтак, у даному випадку вартість пакування не є витратами, які понесені покупцем, у зв`язку з чим не є такими, що додатково включаються у митну вартість товару, а відтак, у інвойсі, пакувальному листі, тощо правомірно не зазначено окремо вартості пакування та тари, оскільки їх вартість входить до вартості товару.

Стосовно розбіжностей в автотранспортній накладній, а саме зазначення марки товару «HDPE HF4760-BL3», але у МД марка товару «HDPE (BL3)», представник позивача зазначив, що посадовою особою відповідача не враховано пояснень позивача про те, що відправником Товару було допущено технічну описку в автотранспортній накладній, та не правильно вказано марку товару «HDPE HF4760-BL3», замість правильної «HDPE (BL3)», а також документів, що це підтверджували, а саме: проформа-інвойс від 26.07.2023 р. № PE-130148; сертифікат якості від 07.08.2023 р. № EMPC/00069/07; пакувальний лист від 07.08.2023 р.; комерційний-інвойс від 07.08.2023 р. №PE-130148/3; сертифікат походження товару від 07.08.2023 р.№ MIS-130148-3; сертифікат виробника від 09.08.2023 р. № PI130148; сертифікат відвантаження від 07.08.2023 р.; лист відвантаження від27.08.2023 р.; довідка про склад товару від 03.09.2023 р.

На запит митного органу про надання документів, позивачем було надано лист від 04.09.2023 р. № 198, яким надано запитувану інформацію та повідомлено, що поставка оцінюваного митним органом Товару здійснюється на підставі Контракту № 11/05-21, відповідно до п. 1.2 якого передбачено, що асортимент, кількість, ціна, умови (строки) оплати, поставки, та інші умови поставки вказуються в Проформах-Інвойс на кожну окрему поставку або серію поставок.

До вказаного листа додатково було надано такі документи:

- Додаткова угода від 27.07.2023 р. № 2 (надано повторно);

- виписка з рахунку від 27.07.2023 р. № 39997833 (надано повторно);

- виписка з рахунку від 28.08.2023 р. № 46656744 (надано повторно);

- сертифікат виробника від 09.08.2023 р. № PI130148 (надано повторно);

- транзитну декларацію Т1 від 28.08.2023 р. 23TR8093 (надано повторно);

- інформацію від біржових організацій про вартість товару або сировини від 04.08.2023 р.;

- інформацію від біржових організацій про вартість товару або сировини від 10.08.2023 р.;

- інформацію від біржових організацій про вартість товару або сировини від 18.08.2023 р.

На думку позивача ним надано всі документи для митного оформлення товару, які дозволяли визначити складові митної вартості імпортованого товару та їх числові значення, тому Відповідач повинен був визначити митну вартість вказаного товару за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), відповідно до ст. 58 МК України, та не повинен був визначати митну вартість товарів за іншими методами.

Стосовно витрат на правничу допомогу представник позивача у позовній заяві зазначив, що будуть надані додаткові докази, які підтверджують витрати позивача на правничу допомогу. Позивач очікує понести витрати на професійну допомогу у розмірі 10000 грн.

Через канцелярію суду 03.11.2023 року (вхід. № ЕС/13835/23) від Одеської митниці надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого представник відповідача заперечує проти заявлених позовних вимог та просить відмовити у їх задоволенні, з огляду на таке.

Так, декларантом позивача для здійснення митного оформлення товару до Одеської митниці подана митна декларація (МД) № 23UA45U0 від 03.09.2023, відповідно до яких за умовами поставки CPT на митну територію України надійшов товар ТОВ «ОДЄТЕКС» а саме:

Полімери етилену в первинних формах (гранульовані), марка HDPE (BL3) compound PE3 -22000кг.Наповнений карбонатом кальцію 5% без водовідштовхувального покриття, білого кольору, призначений для використання при виробництві виробів з поліетилену з метою зменшення собівартості продукції.Партія 02052 - щільність - 0,995 г/см3, показник плинності розплаву (ПТР) -1,8 г/10хв при навантаженні 5,0 кгс згідно з сертифікату якості від виробника № EMPC/00069/07 від 07.08.2023 р.Торгівельна марка- MPC.Виробник "MARUN PETROCHEMICAL COMPANY"Країна виробництва IR.

Для підтвердження заявленої митної вартості товару разом з митною декларацією (МД) № 23UA45U0 від 03.09.2023 позивачем подані документи, які зазначені у графі 44 МД.

На виконання вимог статті 54 МКУ під час здійснення Одеською митницею митного контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом разом з митною декларацією (МД) № 23UA45U0 від 03.09.2023, встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності та обґрунтовано у графі 33 Рішень про коригування митної вартості товарів № UA500500/2023/000569/2 від 04.09.2023, а саме:

1) згідно п. 3.2 зовнішньоекономічного договору (контракту) від 11.05.2021 № 11/05-21, товар постачається морським транспортом проте вантаж перетнув митний кордон автомобільним транспортом;

2) відповідно до п п.в) п1 ч.10 ст.58 Митного кодексу України (далі МКУ) при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням. У наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі тощо) відсутні числові дані щодозгаданої складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару;

3) у автотранспортній накладній від 23.08.2023 б/н зазначено марку товару «HDPE HF4760-BL3», але у МД марка товару «HDPE (BL3)».

Таким чином, оскільки надані позивачем документи містили розбіжності зазначені обставини виключали можливість перевірки митним органом числового значення заявленої митної вартості у відповідності до умов частини 1 статі 54 МКУ, та обумовлювали необхідність запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості.

На підставі ч.3 статті 53 МКУ, п. 2.3 Правил заповнення декларації митної вартості, які затверджені наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 599, Одеською митницею повідомлено декларанта про необхідність подання протягом 10 календарних днів додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості, а саме:

1) виписку з бухгалтерської документації;

2) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

3) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини;

4) копію митної декларації країни відправлення (з перекладом на українську мову згідно ст.254 МКУ).

5) документи, що підтверджують числові складові митної вартості товару. Додатково декларанта повідомлено про те, що декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у нього документи для підтвердження заявленою ним митної вартості товарів.

Декларантом не подані документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 МКУ.

Таким чином, проаналізувавши у сукупності вищевказані факти та розбіжності у документах, митниця зробила висновок про неможливість визначення митної вартості товарів за ціною угоди.

Отже, оскільки в документах, які надані позивачем до Одеської митниці разом з митною декларацією (МД) № 23UA45U0 від 03.09.2023 містились розбіжності, а також декларантом не подані витребувані митницею додаткові документи, які підтверджують митну вартість товарів, то зазначені обставини, у відповідності до п. 2 ч. 6 ст. 54 МКУ, були підставою для прийняття митницею рішення про коригування митної вартості товарів UA500500/2023/000569/2 від 04.09.2023 р. та відмови митним органом у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю.

Таким чином, послідовно розглядаючи обмеження щодо застосування наступних методів визначення митної вартості товарів, які наведені у ст.ст. 58 63 Митного кодексу України, за результатом проведеної консультації між митним органом та декларантом у відношенні товарів, поданих до митного оформлення до Одеської митниці за (МД) № 23UA45U0 від 03.09.2023 було обрано метод визначення митної вартості другорядний метод визначення митної вартості резервний.

Додатково представник відповідача зазначив, що Товар, який надійшов на адресу позивача, було випущено у вільний обіг за митною декларацією (МД) № 23UA45U0 від 03.09.2023 року.

Таким чином, Одеська митниця під час здійснення контролю митної вартості товарів позивача та прийняття рішення про коригування митної вартості товару № UA500500/2023/000569/2 від 04.09.2023 р. та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення діяла у відповідності до вимог законів та інших нормативно-правових актів України, не порушувала права та законні інтереси позивача, а тому відсутні підстави для задоволення адміністративного позову ТОВ «ОДЄТЕКС».

Стосовно стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн. та сплачений судовий збір за подання адміністративного позову у розмірі 2684,00 грн., представник відповідача зазначив, що гонорар представника позивача за надану правову допомогу у розмірі 10000,00 грн. становить 3,72 прожиткові мінімуми на працездатних осіб з 1 січня 2023 року, або 1,49 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, або мінімальну заробітну плату у погодинному розмірі за 247 годин роботи.

Отже, гонорар представника позивача за надану правову допомогу у розмірі 10000,00 грн. є завищеним, становить надмірний тягар для відповідача, стягнення адвокатських витрат у зазначеній сумі не відповідає вищевказаним критеріям розумності, співрозмірності.

Також до відзиву представником відповідача подано клдопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

До канцелярії суду 07.11.2023 року надійшла відповідь на відзив (вхід. № ЕС/14149/23) в якій представник позивача заперечує проти доводів та висновків, викладених відповідачем у відзиві.

До канцелярії суду 10.11.2023 року від представника позивача надійшла заява (вхід. № ЕС/14575/23) в якій представник позивача просив стягнути з відповідача на користь ТОВ «ОДЄТЄКС» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн.

До канцелярії суду 14.11.2023 року надійшли заперечення (вхід. № ЕС/14890/23), в яких відповідач підтримав висловлену у відзиві позицію та заперечував проти доводів представника позивача.

Також до канцелярії суду 14.11.2023 року від представника відповідача надійшло клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги (вхід. № ЕС/14891/23).

Ухвалою від 15 грудня 2023 року у задоволенні клопотання представника відповідача про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін відмовлено.

Вивчивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються вимоги, докази, якими вони підтверджуються, суд встановив таке.

ТОВ «ОДЄТЄКС» зареєстроване як юридична особа 21.02.2005 р., що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ().

Основний вид господарської діяльності 13.95 Виробництво нетканих текстильних матеріалів і виробів із них, крім одягу.

Так, судом встановлено, що 11.05.2021 р. між QPT PLASTIC MANUFACTURING L.L.C. та ТОВ «ОДЄТЄКС» було укладено Контракт на поставку № 11/05-21.

Пунктами 1.1 та 1.2 Контракту № 11/05-21 передбачено, що Постачальник продає, а Покупець приймає та оплачує полімерну сировину (поліетилен високого та низького тиску, лінійний поліетилен, поліпропілен та інші) для виробництва різноманітної продукції, в подальшому іменовану Товар.

Асортимент, кількість, ціна, умови (строки) оплати та поставки, та інші умови поставки вказуються у Проформах-Інвойс на кожну окрему поставку або серію поставок (п.1.2 Контракту).

Відповідно до п. 2.1 Контракту № 11/05-21 ціна на Товар встановлюється в доларах США з урахуванням базису поставки, включаючи вартість тари, пакування, маркування, а також з урахуванням інформації про перевезення.

Ціна одиниці Товару та його загальна вартість може бути змінена лише за згодою Сторін (п. 2.2 Контракту).

Загальна ціна даного Контракту складається з вартості всіх окремих партій Товару та складає до 2 000 000 доларів США (п. 2.3 Контракту).

Ціна партії Товару, закріплена у відповідній Проформі є твердою та не може бути змінена в односторонньому порядку (п. 2.6 Контракту).

Товар постачається виключно на умовах та в строки визначені цим Договором та проформами-інвойс на кожну окрему партію Товару (п. 3.1 Контракту).

Умови поставки за даним Контрактом визначаються Сторонами у відповідності з Інкотермс-2010 та вказуються у проформі-інвойс та кожну окрему поставку (п. 3.3 Контракту).

Так, судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що на підставі проформи-інвойс № РЕ-130148 від 26.07.2023 року за контрактом № 11/05-21 від 11.05.2021 року здійснено поставку товару полімери етилену в первинних формах (гранульовані), марка HDPE (BL3) compound PE3 -22000кг.Наповнений карбонатом кальцію 5% без водовідштовхувального покриття, білого кольору, призначений для використання при виробництві виробів з поліетилену з метою зменшення собівартості продукції.Партія 02052 - щільність - 0,995 г/см3, показник плинності розплаву (ПТР) -1,8 г/10хв при навантаженні 5,0 кгс згідно з сертифікату якості від виробника № EMPC/00069/07 від 07.08.2023 р.Торгівельна марка- MPC.Виробник "MARUN PETROCHEMICAL COMPANY"Країна виробництва IR.

З метою належного митного оформлення товарів, що поставляються на адресу позивача, між ТОВ «ОДЄТЕКС» та ТОВ «ОРІКС ЮГ» було укладено договір доручення на надання послуг з митного оформлення вантажів від 24.02.2015 року № СМ-28.

Пунктом 1.1 Договору № СМ-28 передбачено, що ТОВ «ОРІКС ЮГ» приймає на себе зобов`язання щодо надання на користь ТОВ «ОДЄТЕКС» послуг митного брокера по відношенню вантажів, майна та послуг, щ переміщуються через митний кордон України, з виконанням всіх норм та вимог, визначених для ТОВ «ОДЄТЕКС», як декларанта. Надання послуг ТОВ «ОРІКС ЮГ» здійснюється на оплатній основі за рахунок ТОВ «ОДЄТЕКС».

Судом встановлено, що в рамках вказаного договору доручення ТОВ «ОРІКС ЮГ`звернулося до відділу митного оформлення з митною декларацією (МД) № 23UA45U0 від 03.09.2023 року та пакетом документів для митного оформлення товару, а саме:

- контракт від 11.05.2021 р. № 11/5-21;

- додаткова угода від 29.12.2021 р. № 1;

- додаткова угода від 27.07.2023 р. № 2;

- проформа-інвойс від 26.07.2023 р. № РЕ-130148;

- ??сертифікат якості від 07.08.2023 р. № EMPC/00069/07;

- ??пакувальний лист від 07.08.2023 р.;

- ??комерційний-інвойс від 07.08.2023 р. № PE-130148/3;

- ??автотранспортна накладна від 28.08.2023 р.;

- ??сертифікат походження товару від 07.08.2023 р. № MIS-130148-3;

- ??платіжна інструкція від 27.07.2023 р. № 188;

- ??платіжна інструкція від 28.08.2023 р. № 195;

- ??виписка з рахунку від 27.07.2023 р. № 39997833;

- ??виписка з рахунку від 28.08.2023 р. № 46656744;

- ??сертифікат виробника від 09.08.2023 р. № PI130148;

- ??транзитну декларацію Т1 від 28.08.2023 р. 23TR8093;

- ??сертифікат відвантаження від 07.08.2023 р.;

- ??лист відвантаження від 07.08.2023 р.;

- ??довідка про склад товару від 03.09.2023 р.;

- ??договір доручення на надання послуг з митного оформлення вантажів від 24.02.2015 р. № CM-28.

На запит митного органу щодо надання додаткових документів ТОВ «ОДЄТЄКС» через ТОВ «ОРІКС ЮГ» було адресовано лист № 198, яким надано запитувану інформацію та повідомлено, що поставка оцінюваного митним органом Товару здійснюється на підставі Контракту № 11/5-21 відповідно до п. 1.2 якого перебачено, що асортимент, кількість, ціна, умови (строки) оплати та поставки, та інші умови поставки вказуються в проформах-інвойс на кожну окрему поставку або серію поставок.

Також, ТОВ «ОДЕТЕКС» повідомило митний орган, що у позивача непрямий контракт з виробником товару. Внутрішні взаємини між виробником MARUN PETROCHEMCAL COMPANY і компанією OPT PLASTIC MANUFACTURING L. L. C., з якою у позивача укладений Контракт № 11/05-21, не поширюються на ТОВ «ОДЄТЕКС» і є комерційною таємницею між двома вище вказаними компаніями, що відповідно унеможливлює надання Одеській митниці копіїмитної декларації країни відправлення, у зв`язку з чим до митного оформлення декларантом надавалася транзитна декларація Т1 від 24.08.2023р. 23TR8594, а також надано додаткові докази, що її підтверджують:

- Додаткова угода від 27.07.2023 р. № 2 (надано повторно);

- виписка з рахунку від 27.07.2023 р. № 39997833 (надано повторно);

- виписка з рахунку від 28.08.2023 р. № 46656744 (надано повторно);

- сертифікат виробника від 09.08.2023 р. № PI130148 (надано повторно);

- транзитну декларацію Т1 від 28.08.2023 р. 23TR8093 (надано повторно);

- інформацію від біржових організацій про вартість товару або сировини від 04.08.2023 р.;

- інформацію від біржових організацій про вартість товару або сировини від 10.08.2023 р.;

- інформацію від біржових організацій про вартість товару або сировини від 18.08.2023 р.

Суд встановив, що 04.09.2023 року в оформленні вказаної митної декларацій декларанту було відмовлено, прийнято картку відмови в прийнятті митних декларацій, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 04.09.2023 року № UA500500/2023/001155 та рішення про коригування митної вартості товарів № UA500500/2023/000569/2 від 04.09.2023 року.

Підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості товарів стало те, що в поданих до митного оформлення документах містяться розбіжності, про що повідомлено декларанту, а саме:

1) згідно п. 3.2 зовнішньоекономічного договору (контракту) від 11.05.2021 № 11/05-21, товар постачається морським транспортом проте вантаж перетнув митний кордон автомобільним транспортом;

2) відповідно до п п.в) п1 ч.10 ст.58 Митного кодексу України (далі МКУ) при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням. У наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі тощо) відсутні числові дані щодо згаданої складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару;

3) у автотранспортній накладній від 23.08.2023 б/н зазначено марку товару «HDPE HF4760-BL3», але у МД марка товару «HDPE (BL3)».

Перевіряючи правомірність заявлених позовних вимог, проаналізувавши положення чинного законодавства України, що регулює спірні правовідносини, враховуючи обставини справи, дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги належать задоволенню повністю, з огляду на таке.

Спірні правовідносини регулюються Митним кодексом України.

Відповідно до ст. 1 Митного кодексу України (далі - МК України) законодавство України з питань державної митної справи складається з Конституції України, цього Кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7 цього Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів.

Статтею 543 МК України визначено, що безпосереднє здійснення державної митної справи покладається на митні органи.

До митної справи, відповідно до ст.7 МК України відносяться, крім іншого, встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення.

Згідно з п. 23, 24 ст. 4 МК України, митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

Згідно з положеннями Митного кодексу України, митний орган здійснює контроль правильності визначення митної вартості товарів, якою є відповідно до ст. 49 МК України, їх вартість, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 1 статті 52 Митного кодексу України встановлено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Відповідно до п. 2 ч. 2 зазначеної статті Кодексу, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Згідно з ч. 1 ст. 53 Митного кодексу України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Частиною 2 цієї статті Кодексу передбачено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до ч. 3 ст. 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митному органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи.

Таким чином, митний орган має право вимагати від декларанта додаткові документи при наявності визначених законом підстав, визначених ч. 3 ст. 53 МК України.

Частиною першою статті 337 МК України визначено, що перевірка документів та відомостей, які відповідно до статті 335 цього Кодексу подаються митним органам під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій (шляхом проведення формато-логічного контролю, контролю співставлення, контролю із застосуванням системи управління ризиками) та в інші способи, передбачені цим Кодексом.

Частиною 4 ст. 337 МК України визначено, що контроль із застосуванням системи управління ризиками - це оцінка ризику шляхом аналізу (у тому числі з використанням інформаційних технологій) поданих документів у конкретному випадку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України з метою обрання форм та обсягу митного контролю, достатніх для забезпечення додержання вимог законодавства України з питань державної митної справи.

Суд встановив, та матеріалами справи підтверджено, що на виконання вимог ст. 54 Митного кодексу України при здійсненні контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача митним органом було встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності, також надані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, про що повідомлено декларанту та обґрунтовано у графі 33 рішень про корегування митної вартості товарів № UA500500/2023/000569/2 від 04.09.2023, а саме:

1) згідно п. 3.2 зовнішньоекономічного договору (контракту) від 11.05.2021 № 11/05-21, товар постачається морським транспортом проте вантаж перетнув митний кордон автомобільним транспортом;

2) відповідно до п п.в) п1 ч.10 ст.58 Митного кодексу України (далі МКУ) при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням. У наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі тощо) відсутні числові дані щодо згаданої складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару;

3) у автотранспортній накладній від 23.08.2023 б/н зазначено марку товару «HDPE HF4760-BL3», але у мд марка товару «HDPE (BL3)».

Таким чином, оскільки надані позивачем документи містили розбіжності та не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, зазначені обставини виключали можливість перевірки митним органом числового значення заявленої митної вартості у відповідності до умов ч.1 ст. 54 МК України та обумовлювали необхідність запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені ст. 53 МК України додаткові документи та відомості.

Суд встановив, що на запит Одеської митниці про надання додаткових пояснень, декларант листом № 198 від 04.09.2023 року надав обґрунтовані пояснення щодо запитуваних митницею документів та відповідні додаткові документи, а саме: додаткова угода від 27.07.2023 р. № 2 (надано повторно);виписка з рахунку від 27.07.2023 р. № 39997833 (надано повторно);виписка з рахунку від 28.08.2023 р. № 46656744 (надано повторно); сертифікат виробника від 09.08.2023 р. № PI130148 (надано повторно); транзитну декларацію Т1 від 28.08.2023 р. 23TR8093 (надано повторно); інформацію від біржових організацій про вартість товару або сировини від 04.08.2023 р.; інформацію від біржових організацій про вартість товару або сировини від 10.08.2023 р.; інформацію від біржових організацій про вартість товару або сировини від 18.08.2023 р.

Однак ці документи не були враховані відповідачем та прийняті оскаржувані рішення.

Оцінивши докази, що надані сторонами в межах предмету доказування, проаналізувавши положення Митного кодексу України, суд дійшов такого висновку.

Стосовно твердження відповідача, що вантаж перетнув митний кордон автомобільним транспортом, а не морським, як зазначено в п. 3.2 зовнішньоекономічного договору (контракту) від 11.05.2021 № 11/05-21, суд зазначає таке.

Судом встановлено, що між ТОВ «ОДЄТЕКС» та QPT PLASTIC MANUFACTURING L.L.C. 27.07.2023 р. було підписано додаткову угоду № 2 до Контракту № 11/05-21, щодо регулювання умов поставки.

Так, відповідно до п. 3.2 даного Контракту момент поставки регулюється умовами поставки, обраними Сторонами відповідно до правил Інкотермс 2010.

Відповідно до п. 12.1 Контракту № 11/05-21 всі зміни, доповнення та додатки до даного Контракту здійснюються у письмовій формі тапідписуються уповноваженими представниками сторін та скріплюються їх печатками і є невід?ємними частинами Контракту.

Судом встановлено, що поставка товару здійснювалась на умовах CPT. Згідно з міжнародними правилами інтерпретації торгових визначень у сфері зовнішньої торгівлі ІНКОТЕРМС, в редакції 2010 року, визначено умови поставки товару СРТ: термін «фрахт/перевезення оплачено до ...», що означає, що продавець здійснює поставку товару шляхом його передання перевізнику, призначеному ним самим. Додатково до цього, продавець зобов`язаний оплатити витрати перевезення товару до названого місця призначення. Це означає, що покупець приймає на себе всі ризики та будь-які інші витрати, що можуть виникнути після здійснення поставки товаруу вищезазначений спосіб.

Продавець зобов`язаний за власний рахунок укласти на звичайних умовах договір перевезення товару до узгодженого пункту в названому місці призначення звичайним маршрутом і в звичайно прийнятий спосіб. Якщо такого пункту не узгоджено або не визначено практикою поставок, продавець може вибрати пункт у межах названого місця призначення, який найбільш задовольняє його цілям.

Крім того, суд зазначає, що умови поставки CPT можуть використовуватися для всіх видів транспорту.

Так, судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що відповідно до наявного в матеріалах справи проформи-інвойсу, умови поставки визначено CPT Одеса, Україна.

Таким чином, з урахуванням того, що визначені у контракті умови поставки товару, а саме СРТ Одеса, Україна, можуть бути застосовані для всіх видів транспорту, суд доходить висновку, що поставка спірного товару була здійснена у відповідності до умов контракту, додаткової угоди та проформи інвойсу, а тому такі доводи митного органу відхиляються судом у зв`язку з їх необґрунтованістю.

Стосовно твердження відповідача: відповідно до пп. в) п.2 ч.10 ст.58 Митного кодексуУкраїни при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як вартість упаковки абовартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням. Проте, у наданих домитного оформлення документах відсутні дані щодо даної складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самоготовару, суд зазначає таке.

Відповідно до п. 2.1 та 6.1 Контракту ціна на Товар встановлюється в доларах США з урахуванням базису поставки, включаючи вартість тари, пакування, маркування, а також з урахуванням інформації про перевезення.

Упаковка товару має забезпечувати його збереження при транспортуванні до порту призначення.

Також, відповідно до п. 3.3 Контракту умови поставки визначаються сторонами у відповідності до Інкотермс 2010 та вказуються в проформі-інвойс на кожну окрему поставку.

Поставка товару здійснювалася на умовах СРТ (Інкотермс 2010), що зазначено в проформі-інвойс № РЕ 130148, та відповідно до розділу А.9 умов CРТ Інкотермс, продавець зобов`язаний за власний рахунок забезпечити пакування товару, необхідне для перевезення товару.

Окрім того, у самій митній декларації № 23UA45U0 у графі 37 було зазначено «ZZ00», що значить тара не зворотна та її вартість входить у ціну товару.

Таким чином, вартість пакування у даному випадку не є витратами, які понесені покупцем, у зв`язку з чим не є такими, що додатково включаються в митну вартість товару.

Тому твердження відповідача про відсутність таких документів відхиляється судом у зв`язку з їх безпідставністю.

Стосовно розбіжностей в автотранспортній накладній, а саме зазначення марки товару «HDPE HF4760-BL3», але у МД марка товару «HDPE (BL3)», суд зазначає таке.

Матеріалами справи підтверджено, що представником позивача у листі №198 надано пояснення щодо допущення технічної описки в автотранспортній накладній, та не правильно вказано марку товару «HDPE HF4760-BL3», замість правильної «HDPE (BL3)».

Окрім того, матеріалами справи підтверджено, що до МД було надано інші документи, такі як проформа-інвойс від 26.07.2023 р. № PE-130148; сертифікат якості від 07.08.2023 р. № EMPC/00069/07; пакувальний лист від 07.08.2023 р.; комерційний-інвойс від 07.08.2023 р. №PE-130148/3; сертифікат походження товару від 07.08.2023 р.№ MIS-130148-3; сертифікат виробника від 09.08.2023 р. № PI130148; сертифікат відвантаження від 07.08.2023 р.; лист відвантаження від27.08.2023 р.; довідка про склад товару від 03.09.2023 р., які вказували правильний опис товару.

Оскільки технічна описка, допущена в автотранспортній накладній не впливає на вартісну складову товару, такі твердження митного органу на думку суду є не обґрунтованими та відхиляються судом.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» зовнішньоекономічний договір (контракт) - домовленість двох або більше суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності та їх іноземних контрагентів, спрямована на встановлення, зміну або припинення їх взаємних прав та обов`язків у зовнішньоекономічній діяльності;

А тому, на думку суду, позивачем було надано всі наявні документи на підтвердження заявленої ціни товару, які є достатніми для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації.

З урахуванням наведених та встановлених судом обставин, вказані в рішенні доводи відповідача є безпідставними та відхиляються судом.

В частині 10 статті 58 Митного кодексу України наведені витрати (складові митної вартості), які додаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, до яких зокрема, віднесені витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.

Пунктами 2, 3 частини 2 статті 53 Митного кодексу України передбачено, що до документів, які підтверджують митну вартість товарів, відносяться зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу).

В пункті 21 розділу VII Рекомендацій Європейської економічної комісії ООН "Формуляр-зразок уніфікованого рахунку - для міжнародної торгівлі" (ЕСЕ/TRADE/148) (Женева, вересень 1983 року) зазначено, що точний зміст переліку витрат залежить від застосовуваних умов поставки.

В пункті 22 розділу VII Рекомендацій Європейської економічної комісії ООН "Формуляр-зразок уніфікованого рахунку - для міжнародної торгівлі" (ЕСЕ/RADE/148) (Женева, вересень 1983 року) показано, у якому порядку можуть зазначатися суми по рахунку, додаткові витрати та вирахування (в тому числі зазначаються витрати на навантаження товарів, пов`язані з їх транспортуванням до порту ввезення на митну територію України та інші витрати).

Пунктом 2 частини 2 статті 52 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI встановлено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Вище викладені встановлені судом обставини, підтверджені застосованими нормами матеріального права спростовують доводи відповідача щодо недостатності поданих митниці документів для визначення митної вартості товару за основним методом.

Відповідно до частини 5 статті 55 Митного кодексу України декларант може провести консультації з митним органом з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в митному органі.

Також, згідно з ч.4 статті 57 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-УІ застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Частиною першою статті 57 Митного кодексу України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів: в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); г) резервний.

Відповідно до частин 2, 3 статті 57 Митного кодексу України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Таким чином, враховуючи викладене, а також те, що позивачем надано достатньо належним чином оформлених документів для підтвердження митної вартості товару за основним методом, суд вважає, що позовні вимоги належать задоволенню повністю.

Відповідно до чч. 1,2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Таким чином, оцінюючі встановлені факти, суд дійшов висновку, що відповідач під час здійснення контролю митної вартості, приймаючи рішення не довів правомірності своїх дій.

Відповідно до ч.1,3 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, суд дійшов висновку щодо позовні вимоги належать задоволенню в повному обсязі.

У зв`язку з тим, що позов задоволено, керуючись приписами ст. 139 КАС України судовий збір належить стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі, який належав до сплаті.

Стосовно клопотання про розподіл витрат на правничу допомогу, суд зазначає таке.

Порядок розподілу судових витрат регулюється ст. 139 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з ч.1,2 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Пунктом 1 ч.3 ст.132 КАС України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 134 КАС України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною 7 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Так, судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що між ТОВ «ОДЄТЕКС» та АО «Щит» укладено договір про надання правової допомоги від 11.09.2023 року № 1-109, відповідно до умов якого АО «Щит» приймає доручення клієнта та бере на себе зобов`язання надати клієнту за плату правову допомогу з представництва його інтересів в Державній митній службі України та її структурних підрозділах, в адміністративних судах всіх інстанцій з питання оскарження рішень про коригування митної вартості товарів та карток відмови в прийнятті митних декларацій, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, прийнятих Одеською митницею як відокремленим підрозділом Державної митної служби України. (п.1.1 Договору).

На підтвердження факту надання АО «Щит» клієнту правової допомоги відповідно до умов цього Договору складається відповідний акт. Акт передається та/або надсилається клієнту електронною поштою або поштою, за попередньою домовленістю. (п. 1.2 договору)

Згідно з п. 4.1 Договору за послуги, що надаються АО «Щит» в межах цього Договору, Клієнт сплачує грошові кошти в розрахунку вартості однієї години надання послуг 800 (вісімсот) грн (без ПДВ). Оплата здійснюється протягом 5-ти робочих днів з дня підписання Акту приймання-передачі наданих правових послуг.

Так, судом встановлено, що 08.11.2023 р. між ТОВ «ОДЄТЕКС» та АО «Щит» було складено акт приймання- передачі наданих правових послуг № 6 (далі Акт № 6), згідно з якого АО «Щит» надало комплекс правових послуг, загальна вартість яких складає 10 000 грн. (десять тисяч) гривень (800 грн. * 12,5), а саме:

1. Підготовка та подання до Одеського окружного адміністративного суду позовноїзаяви про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митноївартості товарів, визнання протиправною та скасування картки відмови у митномуоформленні (випуску) товарів, в тому числі, аналіз та дослідження наданих Клієнтомдокументів, пошук та вивчення судової практики Верховного Суду з аналогійнихправовідносин, копіювання та засвідчення документів, які долучаються до позову (справа № 420/27898/23), витрачений час - 9 год. 30 хв.

2. Підготовка та подання відповіді на відзив (справа № 420/27898/23), витрачений час - 3 год.

Загальна вартість надання послуг 10000,00 грн.

Відповідно до платіжної інструкції № 1981 ТОВ «ОДЄТЄКС» 08.11.2023 року здійснило оплату згідно Акту № 6 у сумі 10000,00 грн.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача зазначив, що гонорар представника позивача за надану правову допомогу у розмірі 10000,00 грн. становить 3,72 прожиткові мінімуми на працездатних осіб з 1 січня 2023 року, або 1,49 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, або мінімальну заробітну плату у погодинному розмірі за 247 годин роботи. Отже, гонорар представника позивача за надану правову допомогу у розмірі 10000,00 грн. є завищеним, становить надмірний тягар для відповідача, стягнення адвокатських витрат у зазначеній сумі не відповідає вищевказаним критеріям розумності, співрозмірності.

Оцінивши надані документи на підтвердження понесених витрат та доводи сторін, суд зазначає таке.

Згідно з ч.9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Аналіз вищенаведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При цьому суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Суд зазначає, що вирішуючи питання про визначення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, суд враховує складність справи, час витрачений адвокатом на виконання робіт, обсяг наданих послуг та ціну позову.

Також, суд звертає увагу, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (п. 49 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Наталія Михайленко проти України», від 30 травня 2013 року, заява 49069/11).

Відповідно до висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 07.11.2019 р. по справі №905/1795/18, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Суд наголошує на тому, що при визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Разом з цим у рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19 жовтня 2000 року у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги.

ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).

Враховуючи правовий підхід Європейського суду з прав людини до розподілу судових витрат між сторонами, оцінюючи наведений у акті наданих послуг з правової (правничої) допомоги перелік наданих послуг за критеріями співмірності та розумності наданих послуг, а також те, що ця справа не відноситься до категорії складних, вже існує стала сформована судова практика з розгляду цієї категорій справ, суд доходить висновку, та погоджується з доводами представника відповідача, що наведені у цьому опису витрати пов`язані зі переліченими діями є неминучими та фактичними, але вартість цих послуг в розмірі 10000,00 грн є завищеною та нерозумною.

Тому на переконання суду співмірними витратами на виконання цих робіт та розумними, які належать відшкодуванню саме відповідачем є сума в розмірі 2000,00 грн., а решта сплати покладається на клієнта відповідно до умов договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи викладені та встановлені судом обставини, оцінюючи надані позивачем докази, що підтверджують здійснення відповідних витрат за укладеним договором про надання правової допомоги від 11.09.2023 року № 1-109, перелік наданих послуг та категорію цієї справи, зміст виконаної роботи, наявність сформованої судової практики з розгляду цієї категорії справ, суд вважає, що фактичні витрати, які належать стягненню складають 2000,00 грн, а тому заява представника позивача належить задоволенню частково.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 6, 12, 72, 77,90, 139, 246, 255,295,297 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ОДЄТЕКС» (, місце знаходження: 65010, м. Одеса, вул. Бригадна, 131) до Одеської митниці (код ЄДРПОУ ВП 44005631, місце знаходження: 65078, м. Одеса, вул.Івана та Юрія Лип, 21А)про визнання протиправним та скасування рішення щодо коригування митної вартості товару, - задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці (код ЄДРПОУ ВП 44005631, місцезнаходження: 65078, м. Одеса, вул. Івана та Юрія Лип, 21А) про коригування митної вартості товарів №UA500500/2023/000569/2 від 04.09.2023 року.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від № UA500500/2023/001155 04.09.2023 року Одеської митниці (код ЄДРПОУ ВП 44005631, місцезнаходження: 65078, м. Одеса, вул. Івана та Юрія Лип, 21А).

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Одеської митниці (код ЄДРПОУ ВП 44005631, місцезнаходження: 65078, м. Одеса, вул. Івана та Юрія Лип, 21А) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОДЄТЕКС» (, місце знаходження: 65010, м. Одеса, вул. Бригадна, 131) судовий збір в розмірі 2684,00 грн. (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири гривні00 копійок) та судові витрати на правничу допомогу у розмірі 2000,00 грн. (дві тисячі гривень 00 копійок).

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст.ст. 295,297 КАС України, з урахуванням п.п.15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Суддя Л.Р. Юхтенко