Справа № 340/4763/23
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2023-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

06 грудня 2023 року м. Дніпросправа № 340/4763/23

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Дурасової Ю.В. (доповідач),

суддів: Божко Л.А., Лукманової О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Олександрійської міської ради

на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 14.08.2023 року (головуючий суддя Науменко В.В.)

в адміністративній справі №340/4763/23 за позовом ОСОБА_1 до відповідача Управління соціального захисту населення Олександрійської міської ради,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Управління праці та соціального захисту населення виконкому Саксаганської районної у місті ради про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка, ОСОБА_1 , звернулася 29.06.2023 до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до відповідача Управління соціального захисту населення Олександрійської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Управління праці та соціального захисту населення виконкому Саксаганської районної у місті ради, в якому просила:

- визнати протиправною бездіяльність Управління соціального захисту населення Олександрійської міської ради, щодо не призначення допомоги на проживання внутрішньо переміщеній особі;

- зобов`язати Управління соціального захисту населення Олександрійської міської ради повторно розглянути заяву ОСОБА_1 щодо призначення допомоги на проживання внутрішньо переміщеній особі від 09.06.2023 року з урахуванням висновків суду.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що згідно довідки Департаменту соціальної політики Олександрійської міської ради № 3505- від 18.04.2022 перебуває на обліку, як внутрішньо переміщена особа. З квітня 2022 року неодноразово зверталась до відповідача з питанням призначення допомоги на проживання внутрішньо переміщеній особі (далі по тексту - ВПО), натомість отримувала усні відмови. 13.06.2023 року відповідач виніс рішення №-2023-1 про відмову у призначенні допомоги на проживання внутрішньо переміщеній особі.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 14.08.2023 року позов задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Управління соціального захисту Олександрійської міської ради щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні допомоги на проживання внутрішньо переміщеній особі.

Зобов`язано Управління соціального захисту Олександрійської міської ради повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 09.06.2023 року щодо призначення допомоги на проживання внутрішньо переміщеній особі та прийняти відповідне рішення, з урахуванням висновків суду у даній справі.

Рішення суду першої інстанції обґрунтоване тим, що закон пов`язує тривалу відсутність ВПО (більше 60 днів) за місцем проживання з її поверненням до покинутого місця постійного проживання (якщо про інше не подано окрему заяву). Інших негативних наслідків, зокрема, втрату права на отримання допомоги на проживання ВПО чи невизнання повторного переміщення чинне законодавство не містить.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Вказує, що позивачку з квітня 2022 року за її заявою, було взято на облік як ВПО (внутрішньо переміщена особа), виплачено допомогу за березень та квітень 2022 року, з травня 2022 року відмовлено у наданні допомоги, у зв`язку з тим, що позивачка вперше була облікована як ВПО (внутрішньо переміщена особа) в квітні 2018 року управлінням соціального захисту населення Саксаганського району м. Кривого Рогу та знята з обліку 16 квітня 2022 року.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив, що не перешкоджає розгляду справи по суті спору.

Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є внутрішньо переміщеною особою, внаслідок збройного конфлікту на території Донецької області, у зв`язку з чим покинула попереднє місце проживання та реєстрації ( АДРЕСА_1 ), 13.02.2015 року прибула до м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, отримала статус ВПО в управлінні праці та соціального захисту населення виконкому Саксаганської районної у місті ради, де і була взята на облік, як внутрішньо переміщена особа (а.с.106-108).

У період з травня 2015 року по серпень 2018 року отримувала за місцем проживання у м. Кривий Ріг допомогу ВПО на проживання (а.с. 62-63).

Позивач стверджує, що у червні 2018 року вона повернулась до свого місця реєстрації у с. Нетайлове Покровського району Донецької області, де і проживала у власному домоволодінні по АДРЕСА_1 до квітня 2022 року. Як доказ на підтвердження проживання за місцем реєстрації на території Донецької області надає:

- копію довідки з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 19.04.2023 року, за змістом якої, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області з 21.01.2003 року, та у період з 01.12.2018 року по 30.06.2022 року отримувала пенсію через поштове відділення за місцем реєстрації;

- копію довідки Очеретинської селищної військової адміністрації Покровського району Донецької області від 01.03.2023 року №3 про те, що ОСОБА_1 з червня 2018 року до квітня 2022 року проживала за місцем реєстрації на території громади;

- копію виписки з медичної карти хворого, відповідно до якої ОСОБА_1 у період з 05.08.2021 року по 30.08.2021 року знаходилась на стаціонарному лікування в КНП «Добропільська лікарня інтенсивного лікування» що знаходиться за адресою: вул. Гагаріна, б. 3, м. Добропілля.

У квітні 2022 року позивачка, через повномасштабне вторгнення російської федерації, змушена була знову виїхати із села Нетайлове Покровського району Донецької області до м. Олександрія, Кіровоградської області.

Звернувшись до Департаменту соціальної політики Кропивницької міської ради в квітні 2022 року, стала на облік як ВПО та отримала довідку на підтвердження свого статусу №3505- від 18.04.2022 року, однак у призначенні допомоги на проживання отримала відмову, у зв`язку з обліком як ВПО в УСЗН Саксаганської у м. Кривий Ріг ради.

09.06.2023 року позивачка повторно звернулась до УСЗН Олександрійської міської ради із заявою про призначення допомоги на проживання, надала докази проживання у період з червня 2018 року по квітень 2022 року на території Донецької області, однак відповідач 13.06.2023 року виніс рішення №123-1 про відмову в призначенні допомоги. Підставою відмови вказано, що адреса, звідки перемістилася особа - місто Кривий Ріг, не відноситься до територій, територіальних громад, у яких проводяться воєнні дії, або які перебувають під окупацією, оточенням.

Позивачка вважає протиправною бездіяльність відповідача щодо не призначення їй допомоги на проживання, як внутрішньо переміщеній особі.

Суд першої інстанції позов задовольнив.

Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що до даних правовідносин слід застосовувати норми Конституції України, Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб».

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.

Статтею 2 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» передбачено, що Україна вживає всіх можливих заходів, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, щодо запобігання виникненню передумов вимушеного внутрішнього переміщення осіб, захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, створення умов для добровільного повернення таких осіб до покинутого місця проживання або інтеграції за новим місцем проживання в Україні.

До 20.03.2022 механізм надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, визначався Порядком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 №505 «Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг».

Позивач відповідно до вимог Постанови КМУ від 01.10.2014 №505 зареєстрований відповідним органом праці і соціального захисту населення як внутрішньо переміщена особа.

Пунктом 2 Порядку №505 визначено, що грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які перемістилися з тимчасово окупованих територій у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення, а також внутрішньо переміщеним особам, житло яких зруйновано або стало непридатним для проживання внаслідок проведення антитерористичної операції або заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, їх дітям, які народилися після дати початку проведення антитерористичної операції, тимчасової окупації або заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації та взяті на облік у структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж на шість місяців.

Згідно із пунктом 5 Порядку №505 для призначення грошової допомоги уповноважений представник сім`ї за умови пред`явлення паспорта громадянина України або іншого документа, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, а для іноземців та осіб без громадянства - документа, що посвідчує особу та підтверджує її спеціальний статус, подає складену в довільній формі письмову заяву про надання грошової допомоги та документи, визначені цим пунктом.

Для призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк уповноважений представник сім`ї подає заяву, в якій повідомляє про відсутність змін, що впливають на призначення грошової допомоги, а також пред`являє довідки про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб усіх членів сім`ї.

Таку заяву на наступний шестимісячний строк може бути подано з дати його початку або не раніше ніж за 15 днів до закінчення поточного шестимісячного строку.

Пунктом 7 Порядку № 505 передбачено, що якщо у складі сім`ї, якій призначено грошову допомогу, є особи працездатного віку (крім громадян, які доглядають за дітьми до досягнення ними трирічного віку;

громадян, які доглядають за дітьми, що потребують догляду протягом часу, визначеного у медичному висновку лікарсько-консультативної комісії, але не більш як до досягнення ними шестирічного віку;

громадян, які мають трьох і більше дітей віком до 16 років і доглядають за ними;

громадян, які доглядають за особами з інвалідністю I групи або дітьми з інвалідністю віком до 18 років, або особами з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу, або особами, які досягли 80-річного віку;

а також фізичних осіб, які надають соціальні послуги, та студентів денної форми навчання, які не працевлаштувалися, в тому числі за сприянням державної служби зайнятості, або перебувають в трудових відносинах з роботодавцями на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, в населених пунктах, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктах, що розташовані на лінії зіткнення, але фактично не працюють, протягом двох місяців з дня призначення виплати грошової допомоги, її розмір для працездатних членів сім`ї на наступні два місяці зменшується на 50 %, а на наступний період - припиняється.

Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що позивачка зазначає, що 13.02.2015 року прибула до м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, отримала статус ВПО (внутрішньо переміщеної особи) та отримувала допомогу на проживання.

У червні 2018 року позивачка повернулась до села Нетайлове Покровського району Донецької області, де і проживала у власному домоволодінні по АДРЕСА_1 до квітня 2022 року, що підтверджується копіями документів, отриманих під час та після проживання на території Донецької області (а.с. 25-27)

Отже, станом на 24.02.2022 позивачка не отримувала допомогу на проживання внутрішньо переміщеним особам.

20.03.2022 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №332 «Деякі питання виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам», якою затверджено Порядок надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам.

Відповідно до пункту 1 Порядку №332 цей Порядок визначає механізм надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам.

Пунктом 2 Порядку №332 передбачено, що допомога надається особам, які перемістилися з тимчасово окупованої Російською Федерацією території України, а також території адміністративно-територіальних одиниць, де проводяться бойові дії та що визначені в переліку адміністративно-територіальних одиниць, на території яких платникам єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, які перебувають на обліку на відповідній території, може надаватися допомога в рамках Програми Є-підтримка, затвердженому розпорядженням Кабінету Міністрів України від 6 березня 2022 р. № 204.

Згідно з пунктом 3 Порядку №332 допомога надається щомісячно з місяця звернення до квітня 2022 р. включно на кожну внутрішньо переміщену особу, відомості про яку включено до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб, у таких розмірах:

для осіб з інвалідністю та дітей - 3000 гривень;

для інших осіб - 2000 гривень.

Допомога виплачується за повний місяць незалежно від дати звернення за її наданням.

Допомога внутрішньо переміщеним особам, які звернулися за її наданням до 30 квітня 2022 р. включно, надається починаючи з березня 2022 року.

Допомога на проживання призначається автоматично без подання додаткового звернення внутрішньо переміщеним особам, які станом на 1 березня 2022 р. отримували щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. №505 Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

Виплата допомоги внутрішньо переміщеним особам за місяці, у яких вони отримували щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, не здійснюється.

Допомога не надається внутрішньо переміщеним особам, які були обліковані як внутрішньо переміщені особи до 24.02.2022 р. у регіонах, що не включені до переліку, зазначеному в абзаці першому пункту 2 цього Порядку, за винятком осіб, які отримували щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

Матеріалами справи підтверджується, що позивачка до 24.02.2022 обліковувалась за фактичним місцем реєстрації, що підтверджується довідкою № 01.03.2023 року №3.

Відповідно до додатку до розпорядження Кабінету Міністрів України від 6 березня 2022 р. № 204-р Перелік адміністративно-територіальних одиниць, на території яких платникам єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, які перебувають на обліку на відповідній території, може надаватися допомога в рамках Програми Є-Підтримка:

Волинська область; Дніпропетровська область; Донецька область; Житомирська область; Запорізька область; Київська область; м. Київ; Луганська область; Миколаївська область; Одеська область; Сумська область; Харківська область; Херсонська область; Чернігівська область.

Матеріалами справи підтверджується, що позивачка є внутрішньо переміщеною особою з села Нетайлове Покровського району Донецької області, та знаходиться на обліку в УСЗН Олександрійської міської ради, як внутрішньо переміщена особа з 18.04.2022, підставою відмови у призначенні та нарахуванні позивачу допомоги на проживання, як внутрішньо переміщеній особі вказано те, що в період з 14.02.2015 по 16.04.2022 позивач проживала на території м. Кривий Ріг як ВПО, а отже прибула до міста Олександрія з території, яка відсутня в переліку територій, особи, переміщені з яких, мають право на отримання допомоги на проживання.

Положеннями Порядку №332 не передбачено такої підстави для відмови у призначені допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, як відсутність нового (повторного) переміщення.

Крім того докази, надані позивачкою про тривале проживання за місцем реєстрації, прямо свідчать про її переміщення з тимчасово окупованої російською федерацією території України, територій, на яких ведуться бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією.

Інформація про території, на яких ведуться бойові дії або тимчасово окуповані російською федерацією, є складовою частиною переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого Мінреінтеграції.

Системний аналіз зазначених положень Порядку надає підстави для висновку, що право на призначення допомоги на проживання ВПО мають особи, які обліковувались як ВПО до 24.02.2022 року, лише з числа тих, які:

або отримували щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг;

або повторно перемістилися з: тимчасово окупованої російською федерацією території України;

територій, на яких ведуться бойові дії;

або тимчасово окупованих російською федерацією, після 24 лютого 2022 року.

При цьому текст відповідної норми Порядку не встановлює залежність, чи особа обліковувалась ВПО (внутрішньо переміщеною особою) станом на 24.02.2022 року, чи на цю дату довідка ВПО була вже анульована.

З урахуванням положень про те, що з травня 2022 року допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які перемістилися з тимчасово окупованої російською федерацією території України, територій, на яких ведуться бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, принципове значення має сам факт переміщення особи після 24.02.2022 року з тимчасово окупованої російською федерацією території України, територій, на яких ведуться бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією.

Абзац 2 п. 4 Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року № 509, встановлює, що для підтвердження факту внутрішнього переміщення та проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення, на день виникнення обставин, що спричинили внутрішнє переміщення, допускається подання доказів, при цьому наведений перелік таких доказів не є вичерпним.

З огляду на викладене, з урахуванням перебування ОСОБА_1 станом на 24.02.2022 на обліку, як внутрішньо переміщеної особи у м. Кривий Ріг, з фактичним перебуванням у с. Нетайлове Покровського району Донецької області, що включений до переліку, зазначеному в абзаці першому пункту 2 цього Порядку №332, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачка має право на призначення та нарахування з 01.03.2022 допомоги на проживання внутрішньо переміщеній особі у відповідності до Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженому Постановою КМУ від 20 березня 2022 року №332.

На думку колегії суддів апеляційної інстанції відповідачем не враховано, що частини 1 статті 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» визначає, що у разі неповідомлення внутрішньо переміщеною особою про її повернення до покинутого місця постійного проживання згідно з абзацом другим пункту 3 частини другої статті 9 цього Закону рішення про скасування дії довідки відповідно до пункту 3 частини першої цієї статті приймається на підставі інформації про тривалу відсутність (понад 60 днів) особи за місцем проживання, яка дає обґрунтовані підстави вважати, що внутрішньо переміщена особа повернулася до покинутого місця постійного проживання.

Таким чином, Закон пов`язує тривалу відсутність ВПО (більше 60 днів) за місцем проживання з її поверненням до покинутого місця постійного проживання (якщо про інше не подано окрему заяву).

Інших негативних наслідків, зокрема, втрату права на отримання допомоги на проживання ВПО чи невизнання повторного переміщення чинне законодавство не містить.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, який у рішенні від 13.01.2011 (остаточне) по справі "Чуйкіна проти України" (CASE OF CHUYKINA v. UKRAINE) (Заява №28924/04), констатовано, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності «небезпідставної заяви» за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Засіб захисту, повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02).

Отже, «ефективний засіб правового захисту» у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

З урахуванням наведеного, для ефективного захисту прав, свобод, інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єкта владних повноважень слід визнати протиправною бездіяльність Управління соціального захисту Олександрійської міської ради соціальної політики Кропивницької міської ради щодо відмови позивачу у призначенні допомоги на проживання внутрішньо переміщеній особі, з зобов`язанням повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеній особі та прийняти відповідне рішення, з урахуванням висновків суду у даній справі.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову.

Вищезазначене є мотивом для відхилення судом апеляційної інстанції аргументів, викладених в апеляційній скарзі, оскільки аргументи позивачки та норми законодавства України, що регулюють дані правовідносини спростовують доводи відповідача.

Доводи апеляційної скарги щодо суті спору не спростовують правове обґрунтування, покладене в основу рішення суду першої інстанції, тому не можуть бути підставою для його скасування.

Таким чином, апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Зважаючи на те, що головуючий суддя Дурасова Ю.В. в період з 08.12.2023 по 11.12.2023 (включно) перебувала у відрядженні, повний текст постанови виготовлено 12.12.2023.

Керуючись ст.241-245, 250, 311, 316, 321, 322, 327, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Олександрійської міської ради залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 14.08.2023 року без змін.

Постанова набирає законної сили 06.12.2023 та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, зазначених в підпунктах: «а», «б», «в», «г» пункту 2 ч. 5 статті 328 КАС України.

В силу п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів згідно ст. 329 КАС України з дня її прийняття шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст постанови виготовлений 12.12.2023.

Головуючий - суддя Ю. В. Дурасова

суддя Л.А. Божко

суддя О.М. Лукманова