Справа № 569/16117/23
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2023-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2023 рокуЛьвівСправа № 569/16117/23 пров. № А/857/21810/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Бруновської Н.В. та Хобор Р.Б.,

з участю секретаря судового засідання - Василюк В.Б.,

а також сторін (їх представників):

від відповідача - Кученець О.М.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського міського суду Рівненської обл. від 17.10.2023р. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту муніципальної варти Рівненської міської ради про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення правил стоянки транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису) (суддя суду І інстанції: Гордійчук І.О.; час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 10 год. 30 хв. 17.10.2023р., м.Рівне; дата складання повного тексту рішення суду І інстанції: 17.10.2023р.),-

В С Т А Н О В И В:

25.08.2023р. (згідно з відомостями реєстраційної позначки суду першої інстанції) позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому, із урахуванням поданої під час розгляду справи заяви про уточнення позовних вимог, просив визнати протиправною та скасувати постанову інспектора з паркування Департаменту муніципальної варти Рівненської міської ради серії RVN № 023344 від 16.08.2023р. про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП; провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити; стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати (а.с.1, 46).

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської обл. від 17.10.2023р. в задоволенні заявленого позову відмовлено (а.с.54-59).

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, його оскаржив позивач ОСОБА_1 , який покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що у своїй сукупності призвело до помилкового вирішення спору, просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову, якою заявлений позов задовольнити.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що згідно представлених відповідачем фотоматеріалів стоянка керованого позивачем автомобіля 15.08.2023р. здійснена на краю тротуару і для руху пішоходів залишається більше 2-х метрів. Автомобіль був розташований таким чином, що він не створював перешкод для руху пішоходів та інших учасників руху.

Відповідачем не з`ясовано, чи дійсно автомобіль позивача є легковим, відстань автомобіля від краю тротуару, тривалість стоянки автомобіля. За таких обставин вважає, що вина позивача у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, не доведена належними і допустимими доказами.

Також в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та вини особи, що притягується до відповідальності, повинні тлумачитися на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 08.07.2020р. в справі № 463/1352/1-а.

Відповідач Департамент муніципальної варти Рівненської міської ради скерував до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому останній вважає її необґрунтованою і такою, що не підлягає до задоволення. Наголошує на тому, що суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального та процесуального права та ухвалив законне і справедливе судове рішення (а.с.83-90).

Заслухавши суддю-доповідача, заперечення представника відповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана скарга не підлягає до задоволення, з наступних мотивів.

Як встановлено під час судового розгляду, відповідно до постанови серії RVN № 023344 від 16.08.2023р., винесеної інспектором з паркування Департаменту муніципальної варти Рівненської міської ради Тодзьо Р.В., о 15 год. 16 хв. 15.08.2023р. позивач ОСОБА_1 здійснив по вул.С.Петлюри, 14а у м.Рівне стоянку належного йому автомобіля марки «Volkswagen Caddy», державний номерний знак НОМЕР_1 , на тротуарі в місці, яке не позначено відповідними дорожніми знаками з табличками, чим порушив вимоги п.15.10 «б» ПДР.

На підставі наведеного, відповідачем визнано позивача винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. (а.с.47).

Фотозйомку (відеозапис) здійснено спеціальним засобом марки «Samsung SM-A235F/DSN», про що вчинено відповідну відмітку в спірній постанові; також сторонами долучено фотознімки з місця порушення ПДР (а.с.5, 6, 40-44).

Приймаючи рішення по справі та відмовляючи у задоволенні заявленого позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до змісту представлених фотоматеріалів з місця події автомобіль позивача було припарковано не на краю тротуару, а посередині тротуару, де немає місць, позначених відповідними дорожніми знаками, встановленими з табличками.

Вказана обставина підтверджується представленими відповідачем фотоматеріалами.

Наведені висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів, є такими, що відповідають нормам матеріального права і фактичним обставинам справи, з наступних підстав.

Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), а також накладення стягнення при розгляді цих справ без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, встановлюються ст.ст.279-1 279-4 цього Кодексу.

Так, згідно з ст.279-1 КУпАП у разі якщо адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовано в автоматичному режимі або якщо порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а також у разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлює відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу. (ч.1).

Якщо адміністративне правопорушення, передбачене частинами першою, третьою та сьомою статті 122 (в частині порушення правил зупинки, стоянки), частинами першою, другою та восьмою статті 152-1 цього Кодексу, зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування зобов`язані розмістити на лобовому склі транспортного засобу копію постанови про притягнення до адміністративної відповідальності (якщо технічні можливості дозволяють встановити відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, на місці вчинення правопорушення) або повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності (якщо технічні можливості не дозволяють встановити відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, на місці вчинення правопорушення) (ч.3).

Постанова про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), може виноситися без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності (ч.5).

Департамент муніципальної варти Рівненської міської ради здійснює свою діяльність на підставі КУпАП, Закону України № 2262-VIII від 21.12.2017р. «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування сфери паркування транспортних засобів», Положення про Департамент муніципальної варти Рівненської міської ради, затв. рішенням Рівненської міської ради № 620 від 29.04.2021р., (із змінами і доповненнями) (а.с.19, 20-25).

Відповідно до рішення Рівненської міської ради № 139 від 18.10.2022р. «Про уповноваження працівників відділу контролю за паркуванням Департаменту муніципальної варти Рівненської міської ради на здійснення функцій інспекторів з паркування» працівників Департаменту відділу контролю за паркуванням наділено повноваженнями на виконання функцій інспекторів з паркування (а.с.26 і на звороті).

Вказані положення узгоджуються з нормою ч.3 ст.219 КУпАП, відповідно до якої від імені виконавчих комітетів (а у населених пунктах, де не створено виконавчих комітетів, - виконавчих органів, що виконують їх повноваження) сільських, селищних, міських рад розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою, третьою і сьомою статті 122, частинами першою, другою та восьмою статті 152-1 цього Кодексу, і накладати адміністративні стягнення мають право уповноважені виконавчим комітетом (виконавчим органом) сільської, селищної, міської ради посадові особи виконавчих органів сільської, селищної, міської ради - інспектори з паркування.

Аналіз фактичних обставин справи вказує на те, що в розглядуваному випадку відповідачем здійснено розгляд справи про порушення правил стоянки транспортного засобу, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), із урахуванням особливостей, визначених ст.279-1 КУпАП.

Зокрема, за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів був визначений позивач як власник автомобіля марки «Volkswagen Caddy», державний номерний знак НОМЕР_1 ; фіксування порушення вимог дорожнього знаку відбувалося в режимі фотозйомки (відеозапису), а винесення спірної постанови здійснювалося без участі позивача.

Відповідно до приписів п.1.10 ПДР, затв. постановою КМ України № 1306 від 10.10.2001р. (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин):

стоянка - припинення руху транспортного засобу на час, більший ніж 5 хвилин, з причин, не пов`язаних з необхідністю виконання вимог цих Правил, посадкою (висадкою) пасажирів, завантаженням (розвантаженням) вантажу.

тротуар - елемент дороги, призначений для руху пішоходів, який прилягає до проїзної частини або відокремлений від неї газоном.

Згідно ч.1 ст.122 КУпАП (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Із змісту норми п.15.10 ПДР слідує, що стоянка забороняється, зокрема:

б) на тротуарах (крім місць, позначених відповідними дорожніми знаками, встановленими з табличками);

в) на тротуарах, за винятком легкових автомобілів та мотоциклів, які можуть бути поставлені на краю тротуарів, де для руху пішоходів залишається щонайменше 2 м.

Вказані випадки стосуються заборони стоянки транспортних засобів на тротуарі, однак містять два винятки: наявність місць, позначених відповідними дорожніми знаками, встановленими з табличками, та розташування легкових автомобілів та мотоциклів, які можуть бути поставлені на краю тротуарів, де для руху пішоходів залишається щонайменше 2 м.

Відмінність між цими допустимими винятками полягає в розташуванні транспортного засобу: у першому винятку на тротуарі за наявності відповідних дорожніх знаків, в другому винятку - на краю тротуару, де для руху пішоходів залишається щонайменше 2 м.

Водночас, за диспозицією пп.«в» п.15.10 ПДР України краєм тротуару є зовнішній бік тротуару, що знаходиться біля проїзної частини автомобільної дороги (вулиці) для руху транспортних засобів. Паркування автомобілів на краю тротуару із залишенням по внутрішній його стороні два метри для вільного руху пішоходів передбачає уникнення руху транспортного засобу джерела підвищеної небезпеки по тротуару та убезпечення тим самим пішоходів, забезпечення їхнього вільного і безпечного пересування тротуаром.

Як достовірно слідує з представлених фотоматеріалів, о 15 год. 16 хв. 15.08.2023р. позивач ОСОБА_1 здійснив по вул.С.Петлюри, 14а у м.Рівне стоянку належного йому автомобіля марки «Volkswagen Caddy», державний номерний знак НОМЕР_1 , на тротуарі в місці, яке не позначено відповідними дорожніми знаками з табличками, через що останній допустив порушення правил стоянки згідно п.15.10 «б» ПДР.

Водночас, правових підстав для застосування в розглядуваному випадку приписів п.15.10 «в» ПДР колегія суддів не убачає, оскільки автомобіль позивача був розташований на тротуарі, а не на його краю зі сторони проїзної частини дороги. Такий висновок витікає із аналізу представлених фотознімків, відповідно до яких автомобіль позивача розташований на тротуарі, на краю якого облаштована стоянка автомобілів; попереду згаданого автомобіля знаходяться обмежувальні стовпчики.

Така дорожня обстановка та розташування тротуару не передбачає взагалі можливості здійснення на нього заїзду транспортним засобом, унеможливлює розташування автомобіля на краю тротуару в розумінні п.15.10 «в» ПДР, а відтак не дозволяє зупинку чи стоянку транспортних засобів.

З цих же міркувань необхідність проведення замірів розташування транспортного засобу у відповідача не виникала.

Під час судового розгляду не виникло будь-яких сумнівів у тому, що представлені відповідачем фотографії зроблені інспектором з паркування під час допущення порушень ПДР; не здобуто доказів їх необ`єктивності чи недійсності. Водночас, фотофіксація правопорушень здійснена відповідно до примітки ст.14-2 КУпАП, з врахуванням місця розташування автомобіля по відношенню до нерухомих об`єктів.

Належність таких доказів слідує з приписів ст.251 КУпАП, відповідно до яких доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст.283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення.

Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), крім даних, визначених частинами другою і третьою цієї статті, повинна містити відомості про адресу веб-сайту в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації та порядок звільнення від адміністративної відповідальності.

Із змісту вказаної норми слідує, що обставини вчинення адміністративного правопорушення, які викладені у постанові, мають встановлюватись на підставі оцінених органом (посадовою особою) доказів, що є допустимими, тобто зібраними у встановленому КУпАП порядку.

В розглядуваному випадку такі вимоги дотримані відповідачем; спірна постанова серії RVN № 023344 від 16.08.2023р. відповідає вимогам ст.283 КУпАП.

Отже, за наведених обставин колегія суддів приходить до переконливого висновку про те, що дійсно о 15 год. 16 хв. 15.08.2023р. позивач ОСОБА_1 здійснив по вул.С.Петлюри, 14а у м.Рівне стоянку належного йому автомобіля марки «Volkswagen Caddy», державний номерний знак НОМЕР_1 , на тротуарі в місці, яке не позначено відповідними дорожніми знаками з табличками, чим порушив вимоги п.15.10 «б» ПДР.

На підставі наведеного, відповідач підставно визнав позивача винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, і правомірно наклав на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.

Згідно вимог п.1 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

За таких умов судом першої інстанції правильно відмовлено в скасуванні спірної постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення правил стоянки транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису).

Оцінюючи наведені сторонами доводи, апеляційний суд виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи позивача, наведені в позовній заяві, заперечення відповідача були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм було надано належну правову оцінку.

Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Інші зазначені позивачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Враховуючи результат апеляційного розгляду, відповідно до ст.139 КАС України понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги належить покласти на апелянта ОСОБА_1 .

Окрім цього, ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04.12.2023р. в частині зупинення дії рішення Рівненського міського суду Рівненської обл. від 17.10.2023р. в адміністративній справі № 569/16117/23 належить визнати такою, що втратила чинність (а.с.76-78).

Керуючись ст.139, ч.3 ст.243, ст.ст.271, 272, 286, 310, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського міського суду Рівненської обл. від 17.10.2023р. в адміністративній справі № 569/16117/23 залишити без задоволення, а вказане рішення суду без змін.

Понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на апелянта ОСОБА_1 .

Визнати ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04.12.2023р. в частині зупинення дії рішення Рівненського міського суду Рівненської обл. від 17.10.2023р. в адміністративній справі № 569/16117/23 такою, що втратила чинність.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і не може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді Н. В. Бруновська
Р. Б. Хобор
Дата складання повного тексту судового рішення: 14.12.2023р.