Справа № 760/9210/22
Суддя: Губська Людмила Вікторівна
Дата ухвалення: 2023-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 760/9210/22 Головуючий у І інстанції - Жовнаватюк В.С.,
Суддя-доповідач - Губська Л.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Губської Л.В.,

суддів: Карпушової О.В., Мєзєнцева Є.І.,

за участю секретаря Ольховської М.Г.,

представника позивача Оліфіра К.М.,

представника відповідача Короля Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 08 листопада 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Київської митниці Державної митної служби України, третя особа Державна митна служба України, про визнання протиправною та скасування постанови у справі про порушення митних правил,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову Київської митниці Державної митної служби України від 23.06.2022 у справі про порушення митних правил 0601/10000/22, якою на нього накладено штраф у розмірі 78 429, 63 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що для притягнення до адміністративної відповідальності необхідна одночасна наявність встановлених фактів та обставин, передбачених ст.ст. 458, 485 Митного кодексу України, які складають об`єктивну та суб`єктивну сторону правопорушення. При митному оформленні товару у посадової особи відповідача виникли сумніви щодо правильності класифікації товару та 26.01.2022 направлено запит № 602251 до відділу класифікації товару Київської митниці з метою перевірки та класифікації товарів, а 28.01.2022 проведено митний огляд товарів із складанням акту про проведення митного огляду товарів № UA100350/2022/602251. За наслідками вказаного запиту та митного огляду винесено рішення про визначення коду товару від 31.01.2022 № КТ-UA-2022 та надано висновок, що товари за ЕМД класифіковано митним органом за кодом УКТЗЕД. Вважає, що сам факт звернення посадової особи митного органу до відділу класифікації товарів вказує на те, що класифікація товарів за ЕМД є складним випадком класифікації товару, що виключає застосування до декларанта будь-яких санкцій. Додатково звертає увагу, що всі необхідні митні платежі були сплачені після корегування коду товару. Наголошує, що в його діях відсутні ознаки надання недостовірних відомостей, наявності протиправної мети неправомірного звільнення від сплати чи зменшення розміру сплати митних платежів, відсутній умисел на вчинення адміністративного правопорушення. Також, зауважує, що рішенням Конституційного Суду України від 15.06.2022 абз. 2 ст. 485 визнано не конституційним, тобто накладення на нього санкції у розмірі 300 % несплаченої суми митних платежів становить надмірне втручання в гарантоване Конституцією право власності, яке не забезпечує справедливий баланс між загальними інтересами суспільства й фундаментальними правами позивача.

Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 08 листопада 2023 року у задоволені адміністративного позову відмовлено. При цьому, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки ОСОБА_1 є менеджером з логістики, неодноразово заповнював митні декларації, тобто останній обізнаний щодо правильної класифікації товару, відтак встановлена спеціальна протиправна мета щодо заявлення неправдивих відомостей у митній декларації.

Не погоджуючись з судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на недоведеність обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити адміністративний позов у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги аналогічні тим, що викладені у позові.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін та зазначає про безпідставність доводів, викладених в апеляційній скарзі.

В судовому засіданні представник позивача вимоги апеляційної скарги підтримав, наполягав на задоволенні скарги, в той час, як представник відповідача проти цього заперечував, просив рішення суду залишити без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Так, судом установлено і підтверджується матеріалами справи, що 26.01.2022 до відділу митного оформлення № 2 митного поста «Східний» Київської митниці менеджером з логістики ІП «І-АР-СІ» ОСОБА_1 подано електронну митну декларацію типу ІМ40АА, яку прийнято до митного оформлення та присвоєно реєстраційний № UA100350/2022/602251 з метою здійснення митного оформлення та випуску у вільний обіг товарів «Монітори рідкокристалічні LG» загальною кількістю 13 шт. Товари надійшли на адресу IП «І-АР-СІ» від компанії LG Electronics Mlawa, Sp.z.o.o. (Республіка Польща).

Відповідно до граф 31 та 33 МД № UA100350/2022/602251 ОСОБА_1 заявлено наступні відомості про товари: «Монітор рідкокристаличний, кольоровий, оснащений інтерфейсними роз`ємами, в комплекті, що являє собою набір для роздрібної торгівлі, призначені для використання з ЕОМ, що не містить у своєму складі приймальної апаратури для телебачення або радіомовлення: «Інформаційний дисплей LG 43» арт.-43UH5F-H.ARUC- 10 шт. «Інформаційний дисплей LG 55» арт.-55UH5F-H.ARUC- 3 шт. Виробник - LG Electronics Mlawa, Sp.z.o.o.; Торгівельна марка-LG; Країна виробництва - PL», код товару згідно з УКТЗЕД - (ставка ввізного мита 0%).

Під час здійснення контролю правильності класифікації товару Київською митницею винесено рішення про визначення коду товару від 31.01.2022 № КТ-UA- 2022, відповідно до якого товар, заявлений у МД №UA100350/2022/602251 являє собою «Багатофункціональні монітори, що використовуються з машинами для автоматичного оброблення інформації та оснащенні роз`ємами за допомогою яких на них можуть передаватися якісні зображення та звук з різних аудіо- та відео пристроїв, фотографії, музика тощо: «монітор рідкокристалічний LG 43» арт.-43UH5FH.ARUC, з діагоналлю 43 (109,20см); «монітор рідкокристалічний LG 55» арт.-55UH5FH.ARUC, з діагоналлю 55 (139,70см). Торгівельна марка: «LG.», код товару згідно з УКТЗЕД (ставка мита - 10%).

Різниця митних платежів склала 26 143, 21 грн.

03.02.2022 відносно ОСОБА_1 . Київською митницею складено протокол про порушення митних правил № 0601/10000/22 за ознаками правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України. За результатами розгляду справи про порушення митних правил Київською митницею 23.06.2022 винесено постанову у справі про порушення митних правил № 0601/10000/22, якою на нього накладено штраф у розмірі 78 429, 63 грн.

Позивачем до Держмитслужби подано скаргу, за результатами розгляду якої винесено постанову від 13.07.2022, якою залишено без змін постанову Київської митниці від 23.06.2022 у справі про порушення митних правил № 0601/10000/22, а скаргу ОСОБА_1 без задоволення.

Вважаючи постанову про порушення митних правил протиправною, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.ч. 1,2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відмовляючи у задоволені позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач як суб`єкт владних повноважень довів суду, що діяв правомірно.

Розглядаючи апеляційну скаргу, колегія суддів дійшла до наступного висновку.

Так, відповідно до ч.1 ст. 1 Митного кодексу України (далі - МК) законодавство України з питань державної митної справи складається з Конституції України, цього Кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у ст. 7 цього Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів.

Відповідно до ст. 486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону.

Статтею 487 МК України, передбачено, що провадження у справі про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 489 МК України при розгляді справи про порушення митних правил посадова особа зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому, доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст. 495 МК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 68 МК України ведення УКТ ЗЕД здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з ч.ч. 2, 4, 7 ст. 69 МК України митні органи здійснюють контроль правильності класифікації товарів, поданих до митного оформлення, згідно з УКТ ЗЕД.

У разі виявлення під час митного оформлення товарів або після нього порушення правил класифікації товарів митний орган має право самостійно класифікувати такі товари.

Рішення митних органів щодо класифікації товарів для митних цілей є обов`язковими. Такі рішення оприлюднюються у встановленому законодавством порядку. У разі незгоди з рішенням митного органу щодо класифікації товару декларант або уповноважена ним особа має право оскаржити це рішення відповідно до глави 4 цього Кодексу.

Наявність рішення митних органів щодо класифікації товарів не є підставою для відмови у прийнятті рішення щодо зобов`язуючої інформації з питань класифікації товарів.

У разі якщо рішення щодо класифікації товарів суперечить рішенню щодо зобов`язуючої інформації з питань класифікації товарів щодо товарів з ідентичними характеристиками, рішення щодо класифікації товарів підлягає скасуванню. У такому разі рішення щодо класифікації товарів втрачає чинність з моменту набрання чинності рішенням щодо зобов`язуючої інформації з питань класифікації товарів, а підприємство не несе відповідальності за негативні наслідки застосування рішення щодо класифікації товарів з моменту його прийняття до моменту його скасування.

Частиною 3 ст. 75 МК України передбачено, що для поміщення товарів у митний режим імпорту особа, на яку покладається дотримання вимог митного режиму, повинна подати митному органу, що здійснює випуск товарів, документи на такі товари; сплатити митні платежі, якими відповідно до законів України обкладаються товари під час ввезення на митну територію України в режимі імпорту; виконати встановлені відповідно до закону вимоги щодо заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до ч. 1 та п. 5 ч. 8 ст. 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.

Митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється митними органами на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться такі відомості, у тому числі у вигляді кодів: відомості про товари: а) найменування; б) звичайний торговельний опис, що дає змогу ідентифікувати та класифікувати товар; в) торговельна марка та виробник товарів (за наявності у товаросупровідних та комерційних документах); г) код товару згідно з УКТ ЗЕД; ґ) найменування країни походження товарів (за наявності); д) опис упаковки (кількість, вид); е) кількість у кілограмах (вага брутто та вага нетто) та інших одиницях виміру; є) фактурна вартість товарів; ж) митна вартість товарів та метод її визначення; з) відомості про уповноважені банки декларанта; и) статистична вартість товарів;

Частиною 8 ст. 264 МК України встановлено, що з моменту прийняття митним органом митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.

Згідно з ч. 1 ст. 266 МК України декларант зобов`язаний: 1) здійснити декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом; 2) на вимогу митного органу пред`явити товари, транспортні засоби комерційного призначення для митного контролю і митного оформлення; 3) надати митному органу передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних формальностей; 4) у випадках, визначених цим Кодексом та Податковим кодексом України, сплатити митні платежі або забезпечити їх сплату відповідно до розділу X цього Кодексу; 5) у випадках, визначених цим Кодексом та іншими законами України, сплатити інші платежі, контроль за справлянням яких покладено на митні органи.

Як висновується Верховний Суд у постанові від 22.05.2022 у справі 751/1477/17, склад правопорушення згідно ст. 485 МК України, обумовлює наявність у діях декларанта особливої мети - ухилення від сплати податків та зборів або зменшення їх розміру, та вини у формі прямого умислу. Диспозиція цієї статті передбачає спеціальну протиправну мету дій декларанта щодо заявлення неправдивих відомостей - неправомірне звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру. Наявність спеціальної протиправної мети однозначно вказує на те, що це правопорушення може бути вчинено тільки з умисною формою вини, оскільки на момент подачі митної декларації декларант повинен усвідомлювати факт заявлення неправдивих відомостей та умисно бажати, щоб заявлені ним неправдиві дані вплинули на розмір митних платежів, які йому доведеться сплатити за митне оформлення задекларованого ним товару.

Також, у постанові Верховного Суду від 23.10.2018 у справі №760/20661/15-а, де зазначено, що неодноразове декларування позивачем даного товару та оформлення його митницею за кодом УКТ ЗЕД зі ставкою мита 5% за тим же контрактом від того ж виробника спростовують доводи викладені позивачем у касаційній скарзі стосовно відсутності мети, умислу, мотиву вчинення правопорушення декларантом і як наслідок відсутності складу самого адміністративного правопорушення, оскільки позивач був обізнаний, що товар повинен декларуватись як «противаги свинцеві для балансування коліс (дисків) легкових та вантажних автомобілів» та класифікується за кодом УКТ ЗЕД зі ставкою мита 5%, а не за кодом УКТ ЗЕД - 780608000 зі ставкою мита 0%.

Отже, правильним є висновок суду першої інстанції, що оскільки позивач є менеджером з логістики, неодноразово заповнював митні декларації, крім цього Київською митницею приймались рішення про визначення коду, згідно з якими ідентичні товари класифікувалися за кодом (від 01.12.2021 № КТ-UA-2021 та від 22.11.2021 № КТ-UA-2021), вказана інформація оприлюднена на Єдиному державному інформаційному веб-порталі «Єдине вікно для міжнародної торгівлі» Держмитслужби (https://cabinet.customs.gov.ua), тобто наведене свідчить, що позивач обізнаний щодо правильної класифікації товару, відтак встановлена спеціальна протиправна мета щодо заявлення неправдивих відомостей в розумінні вищенаведеної практики.

Відповідно до вимог ст. 485 МК України (у редакції, чинній на час винесення оскаржуваної постанови) заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою митному органу документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про правомірність дій та рішення відповідача як суб`єкта владних повноважень. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Разом з тим, 15.06.2022 Конституційний Суд прийняв рішення № 4-р(II)/2022 у справі за конституційними скаргами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 щодо відповідності Конституції України (конституційності) ст. 485 МК України (щодо індивідуалізації юридичної відповідальності), в п. 2 резолютивної частини якого зазначено, що абз. 2 ст. 485 МК України, визнаний неконституційним, втрачає чинність через шість місяців із дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

У зв`язку з таким рішенням Конституційного Суду Законом України «Про внесення змін до Митного кодексу України щодо врегулювання питання притягнення до адміністративної відповідальності за дії, спрямовані на неправомірне звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, а також інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів» від 16.11.2022 № 2760-IX, який набув чинності 15.12.2022, в статтю 485 МК України внесено зміни в частині застосування санкції, а саме, замість 300 % несплаченої суми митних платежів, має застосовуватись від 50 до 150%.

Закон, що пом`якшує покарання/відповідальність особи, має зворотну дію в часі, тому, на переконання судової колегії, має бути застосований.

Як зазначено в п.4 ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Таке ж право має і суд апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.6 цієї статті).

Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає за необхідне рішення суду першої інстанції змінити і застосувати до позивача штраф в розмірі 150 % несплаченої суми митних платежів, тобто в межах діючої редакції норми Закону.

Розподіл судових витрат не здійснюється, оскільки зміна судового рішення покликана змінами в законодавстві, а не висновком про обґрунтованість позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 242, 250, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -задовольнити частково.

Рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 08 листопада 2023 року - змінити, а саме, змінити захід стягнення за постановою Київської митниці Державної митної служби України від 23.06.2022 у справі про порушення митних правил 0601/10000/22 в частині накладення на ОСОБА_1 штрафу, наклавши штраф у розмірі 150% несплачених митних платежів замість 300%, що складає 39 214, 82 грн (тридцять дев`ять тисяч двісті чотирнадцять гривень 82 коп).

В іншій частині рішення Солом`янського районного суду міста Києва - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий-суддя: Л.В. Губська

Судді: О.В. Карпушова

Є.І. Мєзєнцев