Справа № 160/26195/23
Суддя: Златін Станіслав Вікторович
Дата ухвалення: 2023-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

18 грудня 2023 року Справа 160/26195/23

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Златіна С.В.

за участі секретаря судового засідання Дивнич Д.І,

представника позивача Охримович Л.С.

представника відповідача Блохін О.С.

представника третьої особи Цешинська А.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області та Головного управління Національної поліції у Донецькій області про залишення позовної заяви без розгляду та клопотання Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області про продовження строку для надання відзиву на позовну заяву та клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку звернення з позовом до суду у справі № 160/26195/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Головне управління Національної поліції у Донецькій області про визнання протиправним та скасування наказу та поновлення на посаді, -

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовом до суду, у якому просить

визнати протиправним та скасувати наказ відповідача від 14.07.2023 року № 458 о/с «По особовому складу» в частині переведення позивача до ГУ НП у Донецькій області, звільнивши з посади оперуповноваженого сектору розкриття злочинів проти власності та незаконних заволодінь транспортними засобами відділу кримінальної поліції Павлоградського районного відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області;

поновити позивача на посаді оперуповноваженого сектору розкриття злочинів проти власності та незаконних заволодінь транспортними засобами відділу кримінальної поліції Павлоградського районного відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області.

Ухвалою суду від 25.10.2023 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

До позовної заяви позивач додав клопотання про поновлення строку звернення з позовом до суду. Клопотання обгрунтовано тим, що позивач з 17.07.2023 року проходить службу у м. Торець Донецької області, яке знаходиться у зоні бойових дій та постійно піддається обстрілам. Через ці обставини позивач не зміг вчасно скористатися послугами адвоката та подати позов до суду.

Відповідач та третя особа подали клопотання про залишення позовної заяви без розгляду через пропуск позивачем строку звернення з позовом до суду. Клопотання обгрунтовані тим, що позивач довідався про існування оскаржуваного наказу 15.07.2023 року, а з позовом до суду позивач звернувся 09.10.2023 року, тобто з пропуском місячного строку, встановлено ст. 122 КАС України. Позивач постійно дислокується у м. Дружківка Донецької області. До служби у м. Торецьк позивач залучався лише протягом 23 днів з 82 днів службу у ГУНП у Донецькій області. Місце служби позивача має доступ до інтернет; крім того позивач у період з 20.07.2023 року по 21.07.2023 року виїжджав до м. Павлоград Дніпропетровської області. Таким чином, твердження позивача про постійне перебування у м. Торецьк не відповідає дійсності.

Відповідач також клопотав про продовження йому строку для подання відзиву на позовну заяву. Клопотання обгрунтовано тим, що представник відповідача через постійні обстріли м. Дніпро вимушений був змінити своє місце дислокації, що позбавило відповідача можливості вчасно подати відзив на позовну заяву.

Позивач у судовому засіданні просить суд відмовити у задоволенні клопотань відповідача про залишення позовної заяви без розгляду.

Відповідач у судовому засіданні підтримав своє клопотання про залишення позовну без розгляду.

Третя особа у судовому засіданні клопотав про залишення позову без розгляду.

Розглянувши клопотання про залишення позовної заяви без розгляду та продовження строку для подання відзиву на позовну заяву, клопотання позивача про поновлення строку звернення з позовом до суду, заслухавши пояснення представників сторін та третьої особи, суд встановив наступне.

Згідно вимог ч.5 ст. 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження та звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Отже, чинне законодавство України, встановленими строками, обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлено досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2011 року № 17рп/2011 визнано, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційний прав на судовий захист і доступ до правосуддя.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», яка набрала чинності для України 11 вересня 1997 року, передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом.

Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону України Про виконання рішення та застосування практики Європейського Суду з прав людини суди України застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основних свобод та протоколи до неї і практику Європейського суду, як джерела права.

Так, у справі Delcourt v. Belgium Європейський суд зазначив, що у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення.

У справі Bellet v. Fгаnсе Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Отже, як свідчить позиція Суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Як випливає з рішення Європейського Суду з прав людини у справі Іліан проти Туреччини, правило встановлення обмежень доступу до суду у зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання слід звертати увагу на обставини справи.

Також практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа Стаббігс на інші проти Великобританії, справа Девеер проти Бельгії).

Позивач звернувся з позовом до суду 09.10.2023 року, що підтверджується накладною на копії конверту, що міститься у матеріалах справи.

Позивач ознайомився з наказом від 14.07.2023 року № 458 о/с саме 15.07.2023 року, що підтверджується його підписом на обороті копії даного наказу, який міститься у матеріалах справи, та підтверджується позивачем у позовній заяві.

Також судом встановлено, що позивач з 17.07.2023 року проходить службу у Донецькій області і постійно дислокується у м. Дружківка, а також періодично несе службу в м. Торець, що підтверджується письмовими поясненнями третьої особи.

Згідно Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, який затверджено наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309, Дружківська міська територіальна громада та Торецька міська територіальна громада за винятком с. Озарянівка, смт Курдюмівка є територіями, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією.

У постанові Верховного Суду в справі № 500/1912/22 від 29.09.2022 зазначено, що «причина пропуску строку може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, що безпосередньо унеможливлюють або ускладнюють можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування».

Водночас згідно з позицією Великої Палати Верховного Суду від 10.11.2022 у справі № 990/115/22 «запровадження на території України воєнного стану не зупинило перебіг процесуальних строків звернення до суду з позовами. Питання поновлення процесуального строку у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Сам собою факт запровадження воєнного стану в Україні не є підставою для поновлення процесуального строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку».

Суд зазначає, що на всій території України з 24.02.2022 року запроваджено воєнний стан.

Позивач з 17.07.2023 року проходить службу в ГУНП у Донецькій області на територіях на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, що, на думку суду, завадило позивачу вчасно скористатися правничої допомогою адвоката та подати даний позов до суду.

Враховуючи право на звернення до суду, передбачене ч.1 ст. 5 КАС України, застосовуючи правило встановлення обмежень доступу до суду у зв`язку з пропуском строку звернення з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, суд вважає за необхідне визнати поважною причину пропуску позивачем строку звернення з позовом до суду та необхідність його поновлення та відмовити у задоволення клопотання відповідача та третьої особи про залишення позовної заяви без розгляду.

Щодо продовження відповідачу строку для подання відзиву на позовну заяву.

Відзив на позовну заяву надійшов від відповідача 14.11.2023 року.

У відповідності до вимог ч.5 ст. 162 КАС України суд має встановити такий строк подання відзиву, який дасть змогу відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив до початку першого підготовчого засідання у справі.

За вказаних обставин суд вважає за необхідне продовжити відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву до 14.11.2023 року включно.

Керуючись ст. 121, 256 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку звернення з позовом до суду - задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк звернення з позовом до суду з даним позовом.

Відмовити у задоволенні клопотання Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області та Головного управління Національної поліції у Донецькій області про залишення позовної заяви без розгляду.

Задовольнити клопотання Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області про продовження процесуального строку для подання відзиву на позовну заяву.

Продовжити Головному управлінню Національної поліції у Дніпропетровській області строк для подання відзиву на позовну заяву до 14.11.2023 року включно.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти такої ухвали може бути включено до апеляційної чи касаційної скарги на рішення суду, прийняте за результатами розгляду справи.

Суддя С.В. Златін