Справа № 420/27252/23
Суддя: Юхтенко Л.Р.
Дата ухвалення: 2023-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді: Юхтенко Л.Р.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовною заявою Приватного акціонерного товариства «СТАРОСІЛЛЯ» (, місцезнаходження: 68212, Одеська область, Білгород-Дністровський район, с. Старосілля, вул. Чернова, 15) до Головного управління ДПС в Одеській області (, місцезнаходження: 65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

До суду 06 жовтня 2023 року надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства «СТАРОСІЛЛЯ» (, місцезнаходження: 68212, Одеська область, Білгород-Дністровський район, с. Старосілля, вул. Чернова, 15) до Головного управління ДПС в Одеській області (, місцезнаходження: 65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5), в якій позивач просить: визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми № 23025/15-32-04-07-20/05414700 від 18.08.2023 року.

Ухвалою суду від 17 жовтня 2023 року, після усунення недоліків у позовній заяві, позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у порядку ч. 5 ст. 262 КАС України.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідачем проведено камеральну перевірку Приватного акціонерного товариства «СТАРОСІЛЛЯ» щодо порушення термінів сплати (перерахування) податків, зборів, платежів з ПДВ, за результатами якої складено акт перевірки від 18 серпня 2023 року № 22400/15-32-04-07-17/05414700.

В результаті перевірки встановлено порушення пп. 50.1 ст. 50, підрозд. 10 розд. ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, а саме: несвоєчасно сплачено до бюджету в установлений термін узгоджене зобов`язання з ПДВ по уточнюючим розрахункам податкових зобов`язань з ПДВ за березень 2022 року в сумі 1 026 409,52 грн, за травень 2022 року в сумі 221 195 грн.

На підставі вказаного акту перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення форми № 23025/15-32-04-07-20/05414700 від 18.08.2023 року, яким встановлено порушення строку сплати суми податку на додану вартість та зобов`язано сплатити штраф у розмірі 25 % - 311901,13 грн.

Позивач не погоджується з прийнятим податковим повідомленням рішенням, вважає його протиправним, прийнятим без врахування наданих позивачем до перевірки пояснень, а тому воно підлягає скасуванню.

Так, позивач зазначив, що на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, справляння податків і зборів здійснюється з урахуванням особливостей, визначених у п. 69 підрозд. 10 розд. XX «Перехідні положення» ПКУ, згідно з абз. 1 п. п. 69.1 п. 69 якого у разі відсутності у платника податків можливості своєчасно виконати свій податковий обов`язок щодо дотримання термінів сплати податків і зборів, подання звітності, передбаченої п. 46.2 ст. 46 ПКУ … платники податків звільняються від передбаченої ПКУ відповідальності з обов`язковим виконанням таких обов`язків протягом шести місяців після припинення або скасування воєнного стану в Україні. Абзацом 17 п.п. 69.2. п. 69 підрозд. 10 розд. ХХ «Перехідні положення» ПКУ визначено, що у разі виявлення порушень законодавства за результатами проведення перевірок до платників податків застосовується відповідальність згідно з ПКУ,… , з урахуванням обставин, передбачених п.п. 112.8.9 п. 112.8 ст. 112 ПКУ, що звільняють від фінансової відповідальності. При цьому вимоги законодавства щодо мораторію (зупинення) застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) на період дії воєнного, надзвичайного стану та/або на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), не застосовуються.

Законом України від 13 грудня 2022 року № 2836-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо сприяння відновленню енергетичної інфраструктури України», доповнено п.п.69.1 підрозділу 10 у розділі XX «Перехідні положення» «Платник податку, які мають можливість своєчасно виконувати обов`язки, звільняються від відповідальності за несвоєчасне виконання таких обов`язків щодо: строків сплати податків та зборів за звітні (податкові) періоди - 2021 рік (для річного звітного (податкового) періоду), І квартал 2022 року (для квартального звітного (податкового) періоду), січень-травень 2022 року (для місячного звітного (податкового) періоду), за умови їх сплати не пізніше 1 серпня 2022 року (для сплати податку на доходи фізичних осіб та/або військового збору - не пізніше 31 грудня 2022 року.

Згідно з п.11. підрозділу 10 «Інших перехідних положень» ПКУ «штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за наслідками перевірок, які здійснюються контролюючими органами, застосовуються у розмірах, передбачених законом, чинним на день прийняття рішень щодо застосування таких штрафних (фінансових) санкцій».

У зв`язку зі змінами, внесеними Законом України від 16 січня 2020 року №466-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві» з 01.01.2021 такий платник податку притягується до відповідальності у вигляді штрафу встановленого п. 124.1. ст.124 ПКУ.

Разом з цим, на думку представника позивача, діяння ПрАТ «Старосілля» не можуть кваліфікуватись, як умисні дії, які визначають її вину у вчиненні податкового правопорушення.

Представник позивача зазначає, що кодекс не містить визначення поняття «вина», однак умови за яких особа вважається винною наведені у ст. 112 Кодексу та полягають у тому, що особа вважається винною у вчиненні правопорушення, якщо буде встановлено, що вона мала можливість для дотримання правил та норм, за порушення яких цим Кодексом передбачена відповідальність, проте не вжила достатніх заходів щодо їх дотримання.

Крім того, у разі самостійного виправлення платником податків помилок, що призвели до заниження податкового зобов`язання у звітних (податкових) періодах, що припадають на період дії воєнного стану, платники податку звільняються від нарахування та сплати штрафних санкцій, передбачених п. 50.1 ст. 50 Податкового кодексу України (далі - ПКУ), та пені.

Починаючи з 27.05.2022 і на період дії воєнного стану «карантинний» мораторій щодо незастосування штрафних санкцій, зокрема за порушення вимог законодавства в частині нарахування, декларування та сплати податків, зборів, платежів, не застосовується.

Відповідно платники податків не звільняються від застосування до них штрафних санкцій за неподання (несвоєчасне подання) податкової звітності (ст. 120 ПКУ), за несплату узгодженої суми грошового зобов`язання (ст. 124 ПКУ), за заниження податкового зобов`язання (ст. 123 ПКУ), у тому числі за звітні (податкові) періоди, які припадають до 24 лютого 2022 року, з урахуванням умов, за яких платники у період до припинення або скасування воєнного стану на території України звільняються від відповідальності за несвоєчасне виконання своїх податкових обов`язків, визначених п.п 69.1 п. 69 підрозд. 10 розд. XX ПКУ.

Але представник позивача звертає увагу суду на обставин, які суттєво вплинули на можливість сплати зазначеної заборгованості за ПДВ, а саме: введення воєнного стану в Україні, що визнано форс-мажорними обставинами Торгово-промисловою палатою України, що засвідчено довідкою від 28.02.2022 року № 2024/02.0-7.1.

Також представник позивача зазначив, що у зв`язку із викладеними обставинами та початком військової агресії підприємство зазнало значних втрат та знаходилось у скрутному матеріальному становищі, було змушене залучити для продовження роботи частину грошових коштів по договору поворотної фінансової допомоги і не мало фізичної можливості своєчасно сплатити зобов`язання з ПДВ за період березень та травень 2022 року, що підтверджується випискою по рахунку ПрАТ «Старосілля», не умисно допустило виникнення заборгованості перед ДПС, проте має на меті її повне погашення і з огляду на вищезазначені обставини не можна вважати, що в діях позивача наявна вина, тому що несвоєчасну сплату було допущено через обставини непереборної сили.

Також представник позивача просить врахувати складність виконання статутних завдань в умовах війни, оскільки господарська діяльність ПрАТ «Старосілля» пов`язана зі складними логістичними маршрутами, в які входять території, які знаходяться під регулярними обстрілами та вогневим ураженням. Крім того, слід зазначити, що в цей період були постійні проблеми зі світлом та зв`язком взагалі, що також значно ускладнювало роботу підприємства та унеможливлювало здійснення платежів вчасно.

Представник позивача просить суд врахувати викладені обставини.

До суду 27 жовтня 2023 року від Головного управління ДПС в Одеській області надійшов

відзив на позовну заяву (вхід. № 37149/23), відповідно якого відповідач заперечує проти заявлених позовних вимог, вважає їх безпідставними, посилаючись на те, що документальною камеральною перевіркою встановлено порушення термінів сплати узгодженого грошового зобов`язання з податку на додану вартість протягом строків, визначених п. 50.1, ст. 50 (з урахуванням п.п. 69.2 п. 69) підрозд. 10 розд. XX «Перехідні положення» Кодексу, а саме: несвоєчасно сплачено узгоджені податкові зобов`язання з ПДВ по уточнюючим розрахункам податкових зобов`язань з ПДВ за березень 2022 року в сумі 1 026 409,52 грн., за травень 2022 року в сумі 221 195,00 грн.

На підставі акту камеральної перевірки від 18.08.2023 № 22400/15-32- 04-07-17/05414700, з урахуванням умисності вчинення порушення та відповідно до вимог п. 124.1 ст. 124 ПКУ, Відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення від 18.09.2023 року № 23625/15-32-04-07-20/05414700.

Представник відповідача зазначив, що заява про відсутність можливості своєчасного виконання податкових обов`язків (з підтверджуючими документами) у відповідності до вимог наказу Міністерства фінансів України від 29.07.2022 року № 225 «Про затвердження Порядку підтвердження можливості чи неможливості виконання платником податків обов`язків, визначених у підпункту 69.1 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПКУ та переліків документів на підтвердження від ПАТ "Старосілля", не надходила.

На думку представника відповідача, вина Позивача підтверджується тим, що платник податків мав можливість дотриматися норм чинного законодавства, а саме:

- самостійно визначив та подав уточнюючі розрахунки податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок, в якій задекларував суми податкових зобов`язань з ПДВ. Вказані розрахунки складені і підписані відповідно до ст. 48 Кодексу, та подані у спосіб визначений діючим законодавством;

у попередніх звітних періодах своєчасно та в повному обсязі сплачував задекларовані суми ПДВ;

в Електронному кабінеті платника засобами податкового календаря контролюючий орган нагадує терміни декларування та сплати податків;

платника було обізнано з вимогами Кодексу в частині своєчасності та повноти сплати ПДВ у визначені законодавством терміни.

Однак Позивач не вжив достатніх заходів для цього через те, що він діяв недобросовісно та без належної обачності. Дані дії платника податків вважаються умисними, зважаючи на те, що особа мала можливість для дотримання правил та норм, за порушення яких Кодексом передбачена відповідальність, проте не вжила достатніх заходів щодо їх дотримання.

Щодо послання на лист Торгово-промислової палати України (далі - ТПП України) від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1 представник відповідача зазначив, що ТПП України цим листом повідомила "всіх, кого це стосується" про те, що 24 лютого 2022 року зазначені обставини є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності України. Але Регламентом ТПП лист не визначено таким документом як сертифікат, що засвідчує настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), виданий ТПП України або регіональною торгово-промисловою палатою згідно з чинним законодавством, умовами договору (контракту, угоди тощо) та цим Регламентом.

Таким чином, лист ТПП України не є сертифікатом, що засвідчує настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), щодо неможливості Позивача своєчасно сплатити самостійно визначені зобов`язання згідно з уточнюючим розрахунком.

Також у відзиві на позовну заяву відповідач звернув увагу суду, що в позовній заяві Позивач допустив описку, а саме в номері винесеного податкового повідомлення рішення: № 23025/15-32-04-07-20/05414700, так як Відповідачем винесено ППР за № 23625/15-32-04-07-20/05414700.

Враховуючи вищевикладене, представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову.

Відповідь на відзив до суду не надходила.

Вивчивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються вимоги, докази, якими вони підтверджуються, суд встановив таке.

Приватне акціонерне товариство «СТАРОСІЛЛЯ» перебуває на обліку Головного управління ДПС в Одеській області.

Основним видом господарської діяльності є: 01.11 вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур.

Суд встановив, що ПрАТ «СТАРОСІЛЛЯ» 01 вересня 2022 року було подано уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок за березень 2022 року (№) та уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок за травень 2022 року (№), що підтверджено квитанціями № 2 про прийняття пакету.

Матеріалами справи підтверджено, що Головним управлінням ДПС в Одеській області проведено камеральну перевірку щодо порушення термінів сплати (перерахування) податків, зборів, платежів з ПДВ, за результатами якої складено акт про результати камеральної перевірки щодо порушення термінів сплати податкового зобов`язання з податку на додану вартість ПрАТ «СТАРОСІЛЛЯ» від 18 серпня 2023 року № 22400/15-32-04-07-17/05414700.

В ході перевірки використано уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок за березень 2022 року (№) та уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок за травень 2022 року (№), інформація, яка зберігається в базах даних інформаційних, комунікаційних та інформаційно-комунікаційних систем центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику.

Перевіркою встановлено, що позивачем порушено терміни сплати узгодженого грошового зобов`язання з ПДВ, визначених п. 50.1 ст. 50 (з урахуванням п.п. 69.2 п. 69) підрозд. 10 розд. XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, а саме: несвоєчасно сплачено до бюджету в установлений законом термін узгоджене податкове зобов`язання за платежем за березень 2022 року в сумі 1 026 409, 52 грн, за травень 2022 року в сумі 221 195,00 грн. відповідно до уточнюючого розрахунку податкових зобов`язань з ПДВ від 01.09.2022 року № у сумі 50 000,0 грн. (кількість днів прострочення 33); уточнюючого розрахунку податкових зобов`язань з ПДВ від 01.09.2022 року № у сумі 50 000,0 грн. (кількість днів прострочення 36); уточнюючого розрахунку податкових зобов`язань з ПДВ від 01.09.2022 року № у сумі 926 409,52 грн. (кількість днів прострочення 49); уточнюючого розрахунку податкових зобов`язань з ПДВ від 01.09.2022 року № у сумі 221 195,00 грн. (кількість днів прострочення 49).

Відповідальність за порушення правил сплати грошового зобов`язання протягом граничних строків передбачена ст. 124 ПК України.

На підставі акту перевірки від 18 серпня 2023 року № 22400/15-32-04-07-17/05414700 Головним управління ДПС в Одеській області прийнято податкове повідомлення рішення від 18 вересня 2023 року № 23625/15-32-04-7-2-/05414700, яким до позивача застосовано штрафні санкції в розмірі 25 % у сумі 311901,13 грн відповідно до ст. 124 ПК України.

Судом досліджено карточку рахунок 311 за березень 2022 року ПрАТ «СТАРОСІЛЛЯ».

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, щодо задоволення позовних вимог, з огляду на таке.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено).

Аналізуючи правомірність прийняття оскаржуваного рішення, що є змістом правовідносин у цій справі, відповідно до приписів ст. 2 КАС України, суд виходить із застосування таких норм матеріального права.

Так, спірні правовідносини врегульовано нормами Податкового кодексу України (далі ПК України).

Згідно з п.п.20.1.4 п. 20.1 ст.20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Згідно з пункту 75.1. статті 75 Податкового кодексу України (далі - ПК України) контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до пп. 75.1.1. п. 75.1. ст. 75 ПК України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, даних СОД РРО.

Предметом камеральної перевірки також можуть бути, зокрема: 3) своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Відповідно до п. 50.1. ст. 50 ПК України, у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов`язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Матеріалами справи підтверджено, що позивачем було подано уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок за березень 2022 року (№ від 01 вересня 2023 року), в якому зазначено позитивне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту звітного (податкового) періоду суму 1056329 грн. та уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок за травень 2022 року (№ від 01 вересня 2023 року), в якому зазначено позитивне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту звітного (податкового) періоду суму 221195 грн, що підтверджено квитанціями № 2 про прийняття пакету.

Відповідно до п. 200.1., п. 200.2 ст. 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

Згідно з п. 203.1., п. 203.2. ст. 203 ПК України, податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Сума податкового зобов`язання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

Відповідно до п. 50.1. ст. 50 ПК України платник податків, який самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє факт заниження податкового зобов`язання минулих податкових періодів, зобов`язаний, за винятком випадків, установлених пунктом 50.2 цієї статті: а) або надіслати уточнюючий розрахунок і сплатити суму недоплати та штраф у розмірі трьох відсотків від такої суми до подання такого уточнюючого розрахунку. Цей штраф не застосовується у разі подання уточнюючого розрахунку до податкової декларації з податку на прибуток підприємств за попередній податковий (звітний) рік з метою здійснення самостійного коригування відповідно до статті 39 цього Кодексу або при визначенні бази оподаткування відповідно до підпункту 141.9-1.3 пункту 141.9-1 статті 141 цього Кодексу у разі здійснення контрольованих операцій, якщо їх умови не відповідають принципу "витягнутої руки" у строк не пізніше 1 жовтня року, наступного за звітним; б) або відобразити суму недоплати у складі декларації з цього податку, що подається за податковий період, наступний за періодом, у якому виявлено факт заниження податкового зобов`язання, збільшену на суму штрафу у розмірі п`яти відсотків від такої суми, з відповідним збільшенням загальної суми грошового зобов`язання з цього податку.

Відповідно до п. 112.8. ст. 112 ПК України обставинами, що звільняють від фінансової відповідальності за вчинення податкових правопорушень та порушення іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, є, зокрема: пп.112.8.8. самостійне виправлення платником податків з дотриманням порядку, вимог та обмежень, передбачених статтею 50 цього Кодексу, помилок, що містяться у раніше поданих ним податкових деклараціях та розрахунках (уточнюючих податкових деклараціях та розрахунках), за умови сплати самостійно донарахованих податкових зобов`язань та штрафних (фінансових) санкцій (штрафів), передбачених пунктом 50.1 статті 50 цього Кодексу (щодо правопорушення, передбаченого пунктом 123.1 статті 123 цього Кодексу).

Суд встановив, що позивачем не заперечується факт пропуску терміну сплати узгодженої суми податкового зобов`язання з ПДВ за уточненими розрахунками податкових зобов`язань з ПДВ.

Разом з цим позивач вважає, що до нього не можуть бути застосовані штрафні санкції, передбачені п. 124.2 ст. 124 ПК України за пропуск терміну сплати узгодженої суми податкового зобов`язання з ПДВ, оскільки відсутня його вина та умисел.

У свою чергу відповідач вважає, що позивачем умисно допущено порушення термінів сплати узгодженої суми податкового зобов`язання і позивач мав можливість дотриматися норм чинного законодавства, що підтверджено тим, що позивач:

- самостійно визначив та подав уточнюючі розрахунки податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок, в якій задекларував суми податкових зобов`язань з ПДВ. Вказані розрахунки складені і підписані відповідно до ст. 48 Кодексу, та подані у спосіб визначений діючим законодавством;

у попередніх звітних періодах своєчасно та в повному обсязі сплачував задекларовані суми ПДВ;

в Електронному кабінеті платника засобами податкового календаря контролюючий орган нагадує терміни декларування та сплати податків;

платника було обізнано з вимогами Кодексу в частині своєчасності та повноти сплати ПДВ у визначені законодавством терміни.

Надаючи оцінку доводам і запереченням сторін суд виходить із застосування норм права таким чином.

Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей податкового адміністрування податків, зборів та єдиного внеску під час дії воєнного, надзвичайного стану" від 12 травня 2022 р. № 2260-IX (далі - Закон № 2260), який набрав чинності 27.05.2022, внесено зміни до пункту 69 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" ПК України, згідно з яким тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 № 2102-IX, установлено особливості для справляння податків і зборів.

Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" № 64/2022 від 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан, який на підставі Указів Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" продовжувався та станом на час розгляду справи триває.

Згідно з абз.17 п.69.2 підрозділу 10 розділу ХХ "Перехідні положення" ПК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) у разі виявлення порушень законодавства за результатами проведення перевірок до платників податків застосовується відповідальність згідно з цим Кодексом, законами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, з урахуванням обставин, передбачених підпунктом 112.8.9 пункту 112.8 статті 112 цього Кодексу, що звільняють від фінансової відповідальності. При цьому вимоги законодавства щодо мораторію (зупинення) застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) на період дії воєнного, надзвичайного стану та/або на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), не застосовуються.

Відповідно до п. 112.8. ст. 112 ПК України обставинами, що звільняють від фінансової відповідальності за вчинення податкових правопорушень та порушення іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, є, зокрема: пп. 112.8.9. вчинення діяння (дії або бездіяльності) внаслідок обставин непереборної сили (форс-мажору).

Суд встановив, що контролюючим органом застосовано до позивача штрафну санкцію на підставі п. 124.2 ст. 124 ПК України в розмірі 25 % з посиланням на те, що позивачем допущено порушення терміну сплати узгодженої суми грошового зобов`язання умисно.

Так, згідно з п. 124.1 ст. 124 ПК України, у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім грошового зобов`язання у вигляді штрафних (фінансових) санкцій, застосованих до нього па підставі цього Кодексу чи іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, а також пені, застосованої до нього на підставі цього Кодексу чи іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу в таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 5 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Зазначена норма, як випливає з її змісту, є універсальним приписом, який підлягає застосуванню в будь-яких випадках прострочення сплати узгодженого податкового зобов`язання незалежно від того, з яких причин платником податків було здійснено несвоєчасну сплату. Після фактичного погашення боргу платник податку повинен сплатити суму штрафу в розмірі, який залежить від терміну прострочення.

Відповідно до п. 124.2 ст. 124 ПК України діяння, передбачені пунктом 124.1 цієї статті, вчинені умисно, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків від суми несплаченого (несвоєчасно сплаченого) грошового зобов`язання.

Відповідно до п. 124.3 ст. 124 ПК України діяння, передбачені пунктом 124.2 цієї статті, вчинені повторно протягом 1095 календарних днів або які призвели до прострочення сплати грошового зобов`язання на строк більше 90 календарних днів, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 50 відсотків від суми несплаченого (несвоєчасно сплаченого) грошового зобов`язання.

Тобто пунктами 124.2 та 124.3 статті 124 ПК України передбачено штрафні санкції за діяння, передбачені пунктом 124.1, але ті, що вчинені умисно.

Отже, юридичним фактом, з яким законодавець пов`язує відповідальність у вигляді штрафу за п.п. 124.2 та 124.3 ст. 124 ПК України, є обов`язок доведення контролюючим органом вини платника податків у формі умислу, а саме, - що платник податків мав можливість вжити заходи щодо дотримання правил та норм ПК України, але умисно не вчиняв певні дії щодо сплати узгодженої суми грошового зобов`язання.

Із змісту спірного податкового повідомлення-рішення слідує, що контролюючим органом застосовано до позивача штраф в розмірі 25 відсотків від суми несвоєчасно сплаченого грошового зобов`язання, як за діяння, які вчинені умисно, що передбачено пунктом 124.2 статті 124 ПК України.

Надаючи правову оцінку правомірності застосування до позивача штрафних санкцій на підставі оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, суд зазначає таке.

Податковим правопорушенням, у відповідності із п.109.1 ст.109 Податкового кодексу України, є протиправне, винне (у випадках, прямо передбачених цим Кодексом) діяння (дія чи бездіяльність) платника податку (у т. ч. осіб, прирівняних до нього), контролюючих органів та/або їх посадових (службових) осіб, інших суб`єктів у випадках, прямо передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п.112.1, п.112.2 ст.112 ПК України особа може бути притягнута до фінансової відповідальності за вчинення податкового правопорушення за умови наявності в її діянні (дії або бездіяльності) вини, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Особа вважається винною у вчиненні правопорушення, якщо буде встановлено, що вона мала можливість для дотримання правил та норм, за порушення яких цим Кодексом передбачена відповідальність, проте не вжила достатніх заходів щодо їх дотримання.

Вжиті платником податків заходи щодо дотримання правил та норм податкового законодавства вважаються достатніми, якщо контролюючий орган не доведе, що, вчиняючи певні дії або допускаючи бездіяльність, за які передбачена відповідальність, платник податків діяв нерозумно, недобросовісно та без належної обачності.

Отже, не вжиття платником податків достатніх заходів щодо дотримання правил та норм податкового законодавства, або якщо контролюючий орган доведе що вжиті платником податків заходи щодо дотримання правил та норм податкового законодавства вважаються не достатніми, платник податків вважається винною у вчиненні правопорушення.

Суд зазначає, що ПК України не містить визначення поняття "вина", однак умови, за яких особа вважається винною, наведені у пунктах 112.1, 112.2 ст.112 ПК України та полягають у тому, що особа може бути притягнута до фінансової відповідальності за вчинення податкового правопорушення за умови наявності в її діянні (дії або бездіяльності) вини, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Вважається винною у вчиненні правопорушення, якщо буде встановлено, що вона мала можливість для дотримання правил та норм, за порушення яких цим Кодексом передбачена відповідальність, проте не вжила достатніх заходів щодо їх дотримання.

При цьому, необхідно враховувати, що вжиті платником податків заходи щодо дотримання правил та норм податкового законодавства вважаються достатніми, якщо контролюючий орган не доведе, що вчиняючи певні дії або допускаючи бездіяльність, за які передбачена відповідальність, платник податків діяв нерозумно, недобросовісно та без належної обачності.

Таким чином, умовами, які визначають вину особи, у розумінні ст. 112 Кодексу є:

- встановлення можливості дотримання особою правил та норм, за порушення яких Кодексом передбачена відповідальність, проте не вжиття цією особою достатніх заходів щодо їх дотримання;

- доведення контролюючим органом того, що вчиняючи певні дії або допускаючи бездіяльність, за які передбачена відповідальність, платник податків діяв нерозумно, недобросовісно та без належної обачності.

Саме можливість особою дотримуватися правил та норм, за порушення яких Кодексом передбачена відповідальність, однак не вжиття нею достатніх заходів щодо їх дотримання, через вчинення дій, які можуть бути кваліфіковані як нерозумні, недобросовісні та без належної обачності, за умови доведення цього контролюючим органом, є свідченням вини особи, у вчинені податкового правопорушення.

Таким чином, обов`язок доведення вини, ПК України покладено на контролюючий орган, без виконання якого, особу не можливо притягнути до фінансової відповідальності за податкове правопорушення, для кваліфікації якого, умовою є наявність вини.

Вина є характеризуючою обставиною дій (бездіяльності) особи, яка полягає у тому, що особа повинна та може дотримуватися встановлених Кодексом правил та норм. Вина в податкових правопорушеннях завжди нерозривно пов`язана з встановленням умислу.

В противагу цьому слід зазначити, що умисел у діях платника податків відсутній, якщо результат його поведінки не залежить від змісту і порядку дій. Тобто у разі, коли платник, діючи своєчасно, добросовісно й з належною обачністю не зміг би уникнути негативних наслідків податкового характеру.

Відтак, особа вважається такою, що умисно допустила порушення податкової дисципліни, якщо буде встановлено, що вона мала можливість для дотримання правил та норм, за порушення яких ПК України передбачена відповідальність, проте не вжила достатніх заходів щодо їх дотримання.

Вказаний правовий висновок міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 16.03.2023 у справі №600/747/22-а.

На підтвердження умислу з боку позивача у порушенні термінів сплати узгодженої суми податкового зобов`язання в акті камеральної перевірки контролюючий орган посилається на такі факти:

- самостійно визначив та подав уточнюючі розрахунки податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок, в якій задекларував суми податкових зобов`язань з ПДВ. Вказані розрахунки складені і підписані відповідно до ст. 48 Кодексу, та подані у спосіб визначений діючим законодавством;

у попередніх звітних періодах своєчасно та в повному обсязі сплачував задекларовані суми ПДВ;

в Електронному кабінеті платника засобами податкового календаря контролюючий орган нагадує терміни декларування та сплати податків;

платника було обізнано з вимогами Кодексу в частині своєчасності та повноти сплати ПДВ у визначені законодавством терміни.

Разом з цим, здійснивши аналіз наведених обставин, з урахуванням наведеного вище аналізу норм Податкового кодексу України, суд доходить висновку, що ці обставини не доводять наявність умислу у діях позивача.

Так, те, що позивач подав уточнюючий розрахунок з метою виправлення допущених помилок у спосіб визначений законом та не зміг здійснити сплату узгодженої суми грошового зобов`язання у терміни встановлені ПК України, не мають між собою причинно-наслідкового зв`язку у навмисному невиконанні цього податкового обов`язку.

Те, що у попередніх звітних періодах позивач своєчасно та в повному обсязі сплачував задекларовані суми ПДВ, навпаки підтверджують добросовісність позивача у виконанні податкових зобов`язань у минулі періоди, що теж не може свідчити про наявність умислу в діях позивача.

Те, що в Електронному кабінеті платника засобами податкового календаря контролюючий орган нагадує терміни декларування та сплати податків та платника було обізнано з вимогами Кодексу в частині своєчасності та повноти сплати ПДВ у визначені законодавством терміни, також не доводять, що позивач навмисно не виконував покладений на нього обов`язок.

Суд звертає увагу, що відповідно до пункту 73.3 статті 73 Кодексу контролюючі органи мають право звернутися до платників податків та інших суб`єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження.

Тобто, у разі виявлення фактів несвоєчасної сплати узгодженої суми грошового зобов`язання контролюючий орган має право звернутися із запитом до платника податку.

Разом з цим суду не надано докази того, що відповідачем з`ясовувалась у позивача причина невиконання обов`язку зі своєчасного сплати узгодженої суми грошового зобов`язання.

Верховний Суд у постанові від 04 березня 2021 року у справі №640/20899/18 зазначив, що при вирішенні питання своєчасності виконання платником податків податкового обов`язку за умови перебування такого платника під дією персональних економічних та інших обмежувальних заходів судам слід перевіряти, чи була у цієї особи за таких умов реальна можливість сплати належних платежів та зборів. У разі відсутності за наведених обставин для цього платника податків механізму виконання податкового обов`язку відповідальність за несвоєчасне його виконання не може бути покладена на нього в якості додаткового тягаря.

Верховний Суд, розглядаючи питання притягнення платників податків до відповідальності за несвоєчасну сплату узгодженого грошового зобов`язання, неодноразово вказував, що податковий обов`язок є безумовним і першочерговим.

Відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку законодавчо покладено на платника податків. Водночас, для вирішення питання про наявність/відсутність підстав для застосування до платника податку відповідальності за несвоєчасну сплату узгодженого грошового зобов`язання необхідно встановити причини, що зумовили такий пропуск, та перевірити, чи вчинив платник податку усі залежні від нього дії з метою належного та своєчасного виконання податкового обов`язку.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 4 березня 2021 року у справі№640/20899/18, у разі доведеності того, що будь-якого іншого шляху виконання податкового обов`язку не було, то несвоєчасне його виконання з огляду на застосування персональних економічних та інших обмежувальних заходів до такого платника податків не утворює складу правопорушення, передбаченого статтею 109 ПК України.

У свою чергу, у позовній заяві позивач посилався на скрутне матеріальне становище, ускладненість ведення господарської діяльності через введення воєнного стану. Позивач наголошував на відсутності умислу при вчиненні податкового правопорушення, оскільки з початком повномасштабної збройної агресії російської федерації проти України позивач не мав можливості своєчасно та в повній мірі сплатити узгоджені суми грошових зобов`язань. Разом з цим, таким доводам позивача контролюючим органом не надано належної оцінки.

Суд звертає увагу, що за приписами ПК України порушення термінів сплати узгодженої суми грошового зобов`язання є підставою для застосування штрафу до платника податків. Разом з цим, суд зазначає, що за результатами проведеної камеральної перевірки суд не вбачає можливим установлення в межах камеральної перевірки обставини, що свідчать саме про винність та умисність діянь платника податків.

Суд зазначає, що факт не своєчасної сплати узгодженої суми грошового зобов`язання є єдиним порушенням, на яке посилається податковий орган, однак дані посилання є доказом застосування до позивача штрафних санкцій, передбачених п. 124.1 ст. 124 ПК України, але не є доказом наявності умислу в діях позивача, а саме не є доказом наявності діяння, передбаченого п.124.2 цієї статті та збільшення штрафних санкцій до 25 %.

Доводи відповідача з посиланням на те, що із заявою про відсутність можливості виконати податковий обов`язок зі сплати суми податку на додану вартість, задекларованої в податковій декларації з ПДВ, позивач до контролюючого органу не звертався так і не надано сертифікат Торгово-промислової палати України про засвідчення наявності форс-мажорних обставин, які завадили підприємству позивача виконати свої зобов`язання перед бюджетом щодо сплати суми податку судом не беруться до розгляду, оскільки не можуть бути аргументами для встановлення умислу в діях позивача, що стало підставою для застосування до позивача штрафу в розмірі 25 % відповідно до п. 124.2. ст. 124 ПК України.

Оскільки відповідачем не доведено факт умислу в діяннях позивача, а саме, що вчиняючи певні дії або допускаючи бездіяльність, за які передбачена відповідальність, платник податків діяв нерозумно, недобросовісно та без належної обачності, вчинені умисно, застосування п.124.2 ст.124ПКУ, є протиправним.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного суду від 03 серпня 2023 року у справі № 520/22505/21.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

З урахуванням того, що позивачем допущено помилку у номері оскаржуваного податкового повідомлення рішення, позовні вимоги належать задоволенню шляхом визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення від 18 вересня 2023 року № 23625/15-32-04-07-20/05414700.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ч.1 ст.90 цього ж Кодексу, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві вимоги позивача є обґрунтованими, а тому позовні вимоги належать задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 6, 12, 72, 77,90, 139, 246, 255,295,297 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву Приватного акціонерного товариства «СТАРОСІЛЛЯ» (, місцезнаходження: 68212, Одеська область, Білгород-Дністровський район, с. Старосілля, вул. Чернова, 15) до Головного управління ДПС в Одеській області (, місцезнаходження: 65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,- задовольнити.

Визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області від 18 вересня 2023 року № 23625/15-32-04-07-20/05414700.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління ДПС в Одеській області (код ЄДРПОУ ВП 44069166, місцезнаходження: 65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5) на користь Приватного акціонерного товариства «СТАРОСІЛЛЯ» (, місцезнаходження: 68212, Одеська область, Білгород-Дністровський район, с. Старосілля, вул. Чернова, 15) судовий збір в розмірі 4678,52 грн (чотири тисячі шістсот сімдесят вісім гривень 52 копійки).

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст. ст. 295,297 КАС України, з урахуванням п.п.15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Суддя Л.Р. Юхтенко