Справа № 420/5579/23
Суддя: Шеметенко Л.П.
Дата ухвалення: 2023-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2023 р.м. ОдесаСправа № 420/5579/23

Головуючий в І інстанції: Єфіменко К.С.

Дата та місце ухвалення рішення: 29.08.2023 р. м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

суддя-доповідач Шеметенко Л.П.

судді Градовський Ю.М.

судді Турецької І.О.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2023 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2023 року ОСОБА_1 (далі Позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Одеській області (далі Відповідач), в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати пункт 2 наказу № 460 від 22.02.2023 року щодо застосування до підполковника поліції ОСОБА_1 , заступника начальника відділу кримінальної поліції Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області, дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з посади;

- визнати протиправним та скасувати наказ ГУНП в Одеській області № 222 о/с від 06.03.2023 року щодо призначення відповідно до абз. 5 п.3 ч. 1 ст. 65 Закону України «Про Національну поліцію» підполковника поліції ОСОБА_1 на посаду оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділу поліції №5 Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області у порядку виконання накладеного дисциплінарного стягнення та звільнення з посади заступника начальника відділу кримінальної поліції Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області з 06.03.2023 року;

- поновити з 06.03.2023 року підполковника поліції ОСОБА_1 на посаді заступника начальника відділу кримінальної поліції Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області;

- стягнути з ГУНП в Одеській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу з 06.03.2023 року з відповідними відрахуваннями, встановленими законодавством податків та інших обов`язкових платежів;

- допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць з відповідними відрахуваннями, встановленими законодавством податків та інших обов`язкових платежів.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2023 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано пункт 2 наказу №460 від 22.02.2023 року щодо застосування до підполковника поліції ОСОБА_1 , заступника начальника відділу кримінальної поліції Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з посади.

Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції в Одеській області №222 о/с від 06.03.2023 року щодо звільнення з посади заступника начальника відділу кримінальної поліції Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області з 06.03.2023 року.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника начальника відділу кримінальної поліції Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області з 06.03.2023 року.

Стягнуто з Головного управління Національної поліції в Одеській області на користь ОСОБА_1 суму грошового забезпечення за час вимушеного прогулу з 06.03.2023 року по день фактичного поновлення на посаді.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника начальника відділу кримінальної поліції Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області з 06.03.2023 року.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Національної поліції в Одеській області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, апелянт зазначив, що позивач притягнутий до відповідальності як керівник, який зобов`язаний контролювати дотримання підлеглими службової дисципліни, аналізувати її стан та об`єктивно доповідати про це безпосередньому керівникові, проводити профілактичну роботу із зміцнення службової дисципліни та запобігання вчиненню підлеглими правопорушень.

Також, скаржник зазначає, що суд першої інстанції не до кінця дослідив взаємозв`язок між підлеглим та керівником. На думку апелянта, позивач самоусунувся від виконання своїх службових обов`язків, перебуваючи на посаді заступника начальника відділу кримінальної поліції, оскільки, як зазначає апелянт, тільки той керівник, який дійсно якісно виконує свої посадові обов`язки, цікавиться життям підлеглих (у допустимій мірі) міг би визначити та попередити протиправні дії свого підлеглого.

Крім того, апелянт зазначає, що судом першої інстанції не надано належної оцінки та не досліджено питання, що полягає у встановлені належного контролю за автотранспортною дисципліною, хоча саме неналежний контроль за діями підлеглого у частині дотримання автотранспортної дисципліни призвів до порушення службової дисципліни останнім.

Апелянт звертає увагу суду, що в рамках цього питання (дотримання автотранспортної дисципліни), позивачу було відомо, що ввірений його підрозділу транспортний засіб зберігається не у відповідності до вимог наказу МВС № 757 від 07.09.2017 року, але жодним чином про це не доповідав керівництву. Таким чином, на думку апелянта, позивач усвідомлював, що неналежне зберігання ТЗ «Volkswagen Passat» реєстраційний номер НОМЕР_1 (на синьому фоні) у подальшому може призвести до настання певних негативних наслідків (пошкодження автомобіля, порушення дисципліни підлеглим складом та інше), що є свідченням непрямого умислу у діях позивача.

Крім того, як вказує апелянт, ОСОБА_1 проводив інструктажі з автотранспортної дисципліни всупереч нормам наказу МВС № 757, оскільки він не був відповідальною за автотранспортну діяльність особою. Апелянт вважає, що таке свідоме ігнорування норм чинного законодавства не відповідає вимогам, які розповсюджуються на осіб, працюючих в правоохоронних органах.

Також, скаржник вказує, що однією з підстав для скасування судового рішення, є зокрема те, що судом першої інстанції не взято до уваги обставини стосовно перевірки позивачем підлеглих за їх місцем мешкання, які на думку апелянта проводились формально або не проводились взагалі, оскільки рапорти, які складав позивач за результатами відвідування своїх підлеглих за місцем мешкання один раз на три місяці, не є належним підтвердженням тих обставин, на підставі яких він виноситься. Разом з тим, апелянт зазначає, що жоден із рапортів не містить будь-яких додатків, які б підтверджували його зміст (фотографії місця проживання або прилеглої території, письмові пояснення сусідів або співмешканців та інше).

Окремо ГУНП в Одеській області звертає увагу на вимогу щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та зазначає, що звільнення поліцейського з посади не обов`язково передбачає зменшення його грошового забезпечення, адже звільнення з посади не тотожне звільненню зі служби в поліції. Апелянт повідомив, що у зв`язку із застосуванням дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з посади, грошове забезпечення ОСОБА_1 не припинялось.

Позивач своїм процесуальним правом на подання відзиву не скористався.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), згідно якого суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 23.11.2023 року, у зв`язку з витребуванням від ГУНП в Одеській області по справі додаткових доказів для всебічного та повного з`ясування всіх обставин у справі, провадження у справі № 420/5579/23 було зупинено до отримання витребуваних доказів.

На виконання вимог ухвали апеляційного суду відповідачем були подані до суду витребуванні докази, а тому, на підставі ч.1 ст.237 КАС України провадження у даній справі підлягає поновленню.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 проходив службу в ГУНП в Одеській області на посаді заступника начальника відділу кримінальної поліції Одеського районного управління поліції № 1.

Наказом ГУНП в Одеській області від 07.02.2023 року №329 з метою повної, всебічної та об`єктивної перевірки відомостей щодо порушення службової дисципліни окремими посадовими особами Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області, у тому числі оперуповноваженим відділу кримінальної поліції того ж підрозділу поліції - лейтенантом поліції ОСОБА_2 за фактом порушення 05.02.2023 року комендантської години, керування незакріпленим за ним службовим транспортним засобом, без права керування, з ознаками алкогольного сп`яніння, а також для вивчення ефективності проведення відповідної профілактичної роботи безпосереднім та прямими керівниками щодо останнього, відповідно до статей 14, 15 та 26 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 року № 2337-VI, Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, Положення про дисциплінарні комісії в Національній поліції України, затверджених наказом МВС України від 07.11.2018 року № 893, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 28.11.2018 року за №1355/32807 та №1356/32808 відповідно, призначено службове розслідування, проведення якого визначено здійснювати у формі письмового провадження, та створено дисциплінарну комісію.

Відповідно до висновку службового розслідування від 20.02.2023 року визначено, що дисциплінарною комісією ГУНП в Одеській області розглянуто відповідно до статей 14, 15 та 26 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15 березня 2018 року №2337-VIII (зі змінами), пункту 1 розділу ІІ Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого наказом MBC від 07 листопада 2018 року № 893, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 28 листопада 2018 року за №1355/32807, у формі письмового провадження матеріали службового розслідування, проведеного на підставі наказу ГУНП від 07.02.2023 року № 329, за відомостями, викладеними в доповідній записці начальника УГІ полковника поліції В. Капуляка від 05.02.2023 року № 55/328, за фактом можливого порушення службової дисципліни окремими працівниками Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області, у тому числі оперуповноваженим відділу кримінальної поліції того ж підрозділу поліції лейтенантом поліції ОСОБА_2 , зокрема за фактом порушення 05.02.2023 року комендантської години, керування незакріпленим за ним службовим транспортним засобом, без права керування, з ознаками алкогольного сп`яніння, а також для вивчення ефективності проведення відповідної профілактичної роботи безпосереднім та прямими керівниками.

Так, з матеріалів висновку службового розслідування стосовно позивача вбачається, що на запит дисциплінарної комісії від 07.02.2023 року № 55/400 щодо надання копій матеріалів, які б засвідчували створення підполковником поліції ОСОБА_1 умов, необхідних для виконання підлеглими обов`язків поліцейського, сприятливого морально-психологічного клімату в колективі, своєчасного запобігання порушенню службової дисципліни підлеглими та контролю за дотриманням підлеглими службової дисципліни, або підтверджували проведення ним заходів, визначених статтею 3 Дисциплінарного статуту, наказами Національної поліції України від 23.09.2016 року № 920, від 21.07.2017 року № 747, дорученням Національної поліції України від 03.04.2017 року № 3384/01/12-2017, доповідною запискою Департаменту кадрового забезпечення Національної поліції України від 11.01.2020 року № 949, листом Національної поліції України від 18.02.2019 року № 1884/01/12/2019, наказом ГУНП від 02.01.2023 року № 1 «Про вчинення кримінальних правопорушень поліцейськими ГУНП упродовж 2022 року та додаткові заходи щодо зміцнення службової дисципліни», наказом ГУНП від 03.01.2023 року № 7 «Про заходи щодо зміцнення службової дисципліни та дотримання законності в діяльності поліції», наказом ГУНП від 04.01.2023 року № 13 «Про інформування УГІ ГУНП щодо подій з особовим складом ГУНП в Одеській області», надано лише відомості ознайомлення особового складу із наказами ГУНП від 02.01.2023 року № 1, від 03.01.2023 року № 7, нормативно-правовими актами, які регламентують діяльність поліції та один протокол оперативної наради керівництва ОРУП № 1 ГУНП від 26.01.2023 року № 21 під головуванням т.в.о. начальника ОРУП № 1 ГУНП підполковника поліції Міталі Д.І.

Так, у висновку встановлено, що під час вивчення даного протоколу на нараді було розглянуто 9 питань, більшість з яких відносяться до організації службової підготовки поліцейських ОРУП № 1 ГУНП у 2023 році та лише 2 питання, що стосуються дотримання дисципліни та законності. Під час розгляду питання «Про стан організації дистанційної підготовки поліцейських ОРУП № 1 ГУНП в області за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи «ІПНП» було ухвалено рішення щодо проведення додаткових занять з вивчення вимог пунктів 3.4 та 3.9 розділу I Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 року № 2337-VIII. Однак, Статут має статті та частини, а лише потім пункти, тому не зрозуміло проведення додаткових занять з вивчення яких саме вимог малося на увазі.

Вивченням питань, розглянутих на оперативній нараді, які стосуються дотримання дисципліни та законності, дисциплінарною комісією встановлено, що керівникам усіх рівнів ставилися завдання щодо посилення контролю за дотриманням підлеглими службової дисципліни, своєчасного вчинення дій для запобігання її порушенню, удосконалення профілактичної роботи зі зміцнення службової дисципліни та недопущення вчинення підпорядкованим особовим складом правопорушень. Зокрема, було ухвалено 3 рішення спрямованих на посилення контролю щодо експлуатації службових транспортних засобів, у тому числі серед яких - забезпечення зберігання службових транспортних засобів після завершення несення служби виключно в автомобільних боксах, або на відкритих огороджених майданчиках та здійснення контролю за дотриманням порядку позагаражного зберігання службових транспортних засобів, недопущення позавідомчого зберігання транспортних засобів водіями, які не мешкають та не працюють у сільській місцевості.

Проте, як зазначено у висновку, надзвичайна подія за участю лейтенанта поліції ОСОБА_3 продемонструвала про цілковите ігнорування керівниками ВКП та відповідальними особами за автотранспортну діяльність вимог керівництва, що може свідчити або про формальність таких оперативних нарад або про цілковите самоусунення зазначених поліцейських від належного виконання своїх службових обов`язків.

Так, в рамках службового розслідування опитаний підполковник поліції ОСОБА_1 , пояснив, що службовий автомобіль «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_1 , закріплений у тому числі за працівниками ВКП ОРУП № 1 ГУНП, яким користуються ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Даний службовий автомобіль зберігається як на території ОРУП № 1 ГУНП, так і на підставі дозволу на позагаражне зберігання за межами ОРУП № 1 ГУНП.

Як вказує позивач, зазначений вище автомобіль перебував у задовільному технічному стані, тому поліцейські (С. Костецький та В. Варикаша) систематично його ремонтували та приводили до справного технічного стану.

Разом з тим, підполковник поліції ОСОБА_1 пояснив, що безпосередньо 01.02.2023 року йому стало відомо, що майор поліції ОСОБА_6 відігнав даний службовий автомобіль на СТО через технічну несправність, про що останній написав відповідний рапорт.

Проте, вранці 05.02.2023 року майор поліції ОСОБА_7 та підполковник поліції ОСОБА_8 повідомили позивачу обставини надзвичайної події за участю ОСОБА_2 .

Стосовно вказаної події, позивач повідомив, що ОСОБА_2 посвідчення водія не має, тому службовий транспорт не експлуатував. Вказівок забирати службовий автомобіль із СТО 04.02.2023 року останньому не надавав, та йому про таку необхідність взагалі не було відомо.

Крім того, позивач зазначив, що раніше не отримував інформацію про можливу схильність лейтенанта поліції ОСОБА_2 до зловживання алкогольними напоями. Зокрема, що стало причиною вживання в ніч на 05.02.2023 року підлеглим алкогольних напоїв не досліджував, оскільки ОСОБА_2 не проходив освідування на стан алкогольного сп`яніння.

З огляду на вказане, дисциплінарна комісія дійшла висновку, що вжиті підполковником поліції ОСОБА_1 заходи є недостатніми, а отже, він неналежно поставився до виконання своїх обов`язків як керівник в частині, що стосується здійснення превентивної та профілактичної, а також іншої роз`яснювальної роботи, спрямованої на запобігання вчиненню підлеглими порушень службової дисципліни, не створив належний та достатній контроль за дотриманням підлеглими службової дисципліни, не вживав заходів, направлених на вивчення побутових умов підлеглих, зокрема за місцем проживання підлеглих не відвідував, додаткових заходів щодо зміцнення службової дисципліни не вживав.

Таким чином, на думку дисциплінарної комісії, підполковник поліції ОСОБА_1 порушив вимоги пунктів 1, 2, 4, 9, 13 частини третьої статті 1, пунктів 4, 6, 7 частини першої статті 3 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 року № 2337-VIII, пунктів 1, 2 частини першої статті 18, статті 64 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року № 580-VIII, абзаців другого, третього пункту 1 розділу ІІ, абзацу другого пункту 3 розділу V Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 року № 1179, підпункту 15 пункту 3 Заходів щодо укріплення службової дисципліни в органах та підрозділах Національної поліції України, затверджених наказом НПУ від 23.09.2016 року № 920, пункту 2.1 розділу ІІ Правил внутрішнього службового розпорядку ГУНП в Одеській області, затверджених наказом ГУНП в області від 01.02.2021 року № 177, підпунктів 5, 12 пункту 1 наказу ГУНП в Одеській області від 02.01.2023 року № 1 «Про вчинення кримінальних правопорушень поліцейськими ГУНП упродовж 2022 року та додаткові заходи щодо зміцнення службової дисципліни», підпунктів 9, 12 пункту 1, підпункту 2 пункту 2 наказу ГУНП в Одеській області від 04.01.2023 року № 7 «Про заходи щодо зміцнення службової дисципліни та дотримання законності в діяльності поліції», що виразилося у недотриманні положень законів України та інших нормативно- правових актів, що регламентують діяльність поліції, неналежній організації та проведенні превентивної та профілактичної роботи, спрямованої на недопущення порушення службової дисципліни підлеглими. Надалі це призвело до скоєння лейтенантом поліції ОСОБА_2 дисциплінарного проступку, зокрема порушення 05.02.2023 року о 01:53 комендантської години, перевезення цивільних осіб у заборонений час, невжиття заходів щодо запобігання вчиненню правопорушень пасажирами службового автомобіля, керування транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, використання свого службового становища для користування державним майном в приватних інтересах, нецільового використання службового транспортного засобу у вихідний день без відповідного дозволу, без права такого керування. ОСОБА_9 систематично проводив інструктажі водіїв, не маючи таких повноважень, не здійснював щоквартального вивчення побутових умов поліцейських, їхньої соціальної захищеності як складових, що впливають на морально-психологічний стан працівників поліції та їх ставлення до виконання службових обов`язків, щотижневого комісійного обстеження всіх службових приміщень та службових транспортних засобів, не узагальнював відомості про всіх працівників, схильних до порушення службової дисципліни.

На підставі наведеного, дисциплінарна комісія дійшла висновку, що за вчинення дисциплінарного проступку, який виразився в порушенні вимог пунктів 1, 2, 4, 9, 13 частини третьої статті 1, пунктів 4, 6, 7 частини першої статті 3 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 року № 2337-VIII, пунктів 1, 2 частини першої статті 18, статті 64 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року № 580-VІІІ, абзаців другого, третього пункту 1 розділу ІІ, абзацу другого пункту 3 розділу V Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 року № 1179, підпункту 15 пункту 3 Заходів щодо укріплення службової дисципліни в органах та підрозділах Національної поліції України, затверджених наказом НПУ від 23.09.2016 року № 920, пункту 2.1 розділу ІІ Правил внутрішнього службового розпорядку ГУНП в Одеській області, затверджених наказом ГУНП в області від 01.02.2021 року № 177, підпунктів 5, 12 пункту 1 наказу ГУНП в Одеській області від 02.01.2023 року № 1 «Про вчинення кримінальних правопорушень поліцейськими ГУНП упродовж 2022 року та додаткові заходи щодо зміцнення службової дисципліни», підпунктів 9, 12 пункту 1, підпункту 2 пункту 2 наказу ГУНП в Одеській області від 04.01.2023 року № 7 «Про заходи щодо зміцнення службової дисципліни та дотримання законності в діяльності поліції», до підполковника поліції ОСОБА_1 , заступника начальника відділу кримінальної поліції Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області, застосувати дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з посади.

Пунктом 2 наказу Головного управління Національної поліції в Одеській області № 460 від 22.02.2023 року «Про застосування дисциплінарних стягнень до посадових осіб ОРУП №1 ГУНП в Одеській області» за вчинення дисциплінарного проступку, що виразився в порушенні вимог пунктів 1, 2, 4, 9, 13 частини третьої статті 1, пунктів 4, 6, 7 частини першої статті 3 Дисциплінарного статуту НПУ, затвердженого Законом України від 15.03.2018 року №2337-VIII, пунктів 1, 2 частини першої статті 18, статті 64 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року №580- VIII, абзаців другого, третього пункту 1 розділу ІІ, абзацу другого пункту 3 розділу V Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 року №1179, підпункту 15 пункту 3 Заходів щодо укріплення службової дисципліни в органах та підрозділах Національної поліції України, затверджених наказом НПУ від 23.09.2016 року № 920, пункту 2.1 розділу ІІ Правил внутрішнього службового розпорядку ГУНП в Одеській області, затверджених наказом ГУНП в області від 01.02.2021 року № 177, підпунктів 5, 12 пункту 1 наказу ГУНП в області від 02.01.2023 року № 1 «Про вчинення кримінальних правопорушень поліцейськими ГУНП упродовж 2022 року та додаткові заходи щодо зміцнення службової дисципліни», підпункту 9, 12 пункту 1, підпункту 2 пункту 2 наказу ГУНП в Одеській області від 04.01.2023 року № 7 «Про заходи щодо зміцнення службової дисципліни та дотримання законності в діях поліції» до підполковника поліції ОСОБА_1 , заступника начальника відділу кримінальної поліції Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області, застосувати дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з посади.

Також, на виконання наказу Головного управління Національної поліції в Одеській області № 460 від 22.02.2023 року, Головним управлінням Національної поліції в Одеській області видано наказ №222 о/с від 06.03.2023 року, відповідно до якого позивача, відповідно до абзацу п`ятого пункту 3 частини першої статті 6 ЗУ «Про Національну поліцію» призначено оперуповноваженим сектору кримінальної поліції відділу поліції №5 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області, у порядку виконання накладеного дисциплінарного стягнення, та звільнено з посади заступника начальника відділу кримінальної поліції ОРУП №1 цього Головного управління.

Не погоджуючись із діями відповідача, що полягають у застосуванні дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з посади заступника начальника відділу кримінальної поліції Одеського РУП №1 ГУНП в Одеській області, та призначення на посаду оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділу поліції №5 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області, вважаючи їх протиправними позивач звернувся з позовом до адміністративного суду.

Суд першої інстанції, вирішуючи справу та задовольняючи позовні вимоги, зазначив, що під час визначення виду дисциплінарного стягнення необхідно враховувати характер дисциплінарного проступку, обставини, за яких він був вчинений, настання тяжких наслідків, попередню поведінку поліцейського та його ставлення до виконання службових обов`язків.

Керуючись вказаним, суд першої інстанції дійшов висновку, що матеріалами службового розслідування не доведено наявності вчинення саме позивачем дисциплінарного проступку, та не конкретизовано, в чому ж саме полягає невиконання чи неналежне виконання позивачем службової дисципліни, що свідчить про його низькі морально-ділові якості, які суперечать інтересам законності та компрометують звання поліцейського.

При цьому, суд зазначив, що фактично, в даній справі, відповідачем до позивача застосовано дисциплінарне стягнення за вчинення дисциплінарного проступку іншим поліцейським.

З огляду на викладене суд першої інстанції дійшов висновку, що наявність обставин, встановлених в ході службового розслідування, не підтверджена належними доказами, що свідчили б про реальну наявність у діях особи ознак дисциплінарного проступку, зокрема, протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ним і дією порушника дисципліни.

Крім цього, суд першої інстанції звернув увагу на те, що відповідачем при обранні до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з посади, не враховано його попередньої поведінки, важкості вчиненого ним дисциплінарного проступку, обставин, що пом`якшують відповідальність, ставлення до служби, що, як зазначив суд першої інстанції, є порушенням ст. 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Разом з цим, суд першої інстанції вказав, що у висновку службового розслідування дисциплінарною комісією не обґрунтовано своє рішення щодо рекомендованого для позивача таких видів стягнення як: зауваження, догана, сувора догана, попередження про неповну службову відповідність, пониження у спеціальному званні на один ступінь. На думку суду першої інстанції, вказане є порушенням вимог ч. 2 ст.29 Дисциплінарного статуту відповідно до якої, у період дії воєнного стану, дисциплінарні стягнення застосовуються в порядку зростання від менш суворого, яким є зауваження, до більш суворого - звільнення зі служби в поліції.

Також, судом першої інстанції зазначено, що для правомірного накладення дисциплінарного стягнення роботодавцем необхідна наявність сукупності таких умов: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку. Невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності. Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов висновку, що будь-яких належних та допустимих доказів наявності вини, якій передує причинно-наслідковий зв`язок вчинених дій чи допущеної бездіяльності саме позивача в розрізі його функціональних обов`язків щодо факту вчинення протиправних дій матеріали справи не містять та відповідачем не надано, у зв`язку з чим позовні вимоги в частині поновлення позивача на посаді з 06.03.2023 року підлягають задоволенню.

Разом з тим, щодо позовних вимог в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 06.03.2023 року з відповідними відрахуваннями, встановленими законодавством податків та інших обов`язкових платежів, суд першої інстанції дійшов висновку, що вказана позовна вимога підлягає задоволенню шляхом стягнення з Головного управління Національної поліції в Одеській області на користь ОСОБА_1 суми грошового забезпечення за час вимушеного прогулу з 06.03.2023 року по день фактичного поновлення на посаді.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено Законом України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року №580-VIII (далі Закон №580-VIII).

Відповідно до ст. 3 Закону №580-VIII у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Згідно ч.1 ст. 17 Закону №580-VIII поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу в поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Згідно ст. 59 Закону №580-VIII служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Частиною 1 ст. 18 Закону №580-VIII встановлено, що поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; поважати і не порушувати прав і свобод людини; надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Так, з метою формування в поліцейських почуття відповідальності стосовно дотримання професійно-етичних норм поведінки під час виконання службових обов`язків, а також сприяння посиленню авторитету та довіри громадян до Національної поліції України, Наказом МВС України від 09.11.2016 року №1179 затверджено Правила етичної поведінки поліцейських (далі Правила).

Так, розділом ІІ Правил передбачено, що під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен: неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами; поважати і не порушувати права та свободи людини, до яких, зокрема, відносяться права: на життя; на повагу до гідності; на свободу та особисту недоторканність; недоторканність житла; на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань; на свободу світогляду і віросповідання; володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності; на мирні зібрання; на свободу пересування, вільний вибір місця проживання; інші права, які передбачені Конституцією та законами України, міжнародними договорами України; у кожному окремому випадку обирати той захід з-поміж заходів, передбачених законодавством України, застосування якого призведе до настання найменш негативних наслідків; неухильно дотримуватись антикорупційного законодавства України, обмежень, пов`язаних зі службою в Національній поліції України, визначених Законами України «Про Національну поліцію», «Про запобігання корупції» та іншими актами законодавства України; виявляти повагу до гідності кожної людини, справедливо та неупереджено ставитися до кожного, незважаючи на расову чи національну приналежність, мову, стать, вік, віросповідання, політичні чи інші переконання, майновий стан, соціальне походження чи статус, освіту, місце проживання, сексуальну орієнтацію або іншу ознаку, не допускати дискримінації в будь-якій формі; поводитися стримано, доброзичливо, відкрито, уважно і ввічливо, викликаючи в населення повагу до поліції і готовність співпрацювати; контролювати свою поведінку, почуття та емоції, не дозволяючи особистим симпатіям або антипатіям, неприязні, недоброму настрою або дружнім почуттям впливати на прийняття рішень та службову поведінку; мати охайний зовнішній вигляд, бути у встановленій формі одягу; дотримуватися норм ділового мовлення, не допускати використання ненормативної лексики; зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Контроль керівників поліції за дотриманням етики поліцейським передбачено розділом V Правил етичної поведінки поліцейський, відповідно до якого, зокрема, керівник органу (підрозділу) поліції повинен: бути прикладом дотримання Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, професійно-етичних вимог, основних принципів професійної діяльності та правил поведінки поліцейських, визначених цими Правилами, а також вимагати їх дотримання від підлеглих; відповідати за віддані (видані) розпорядження (доручення) і накази, наслідки їх реалізації, відповідність їх законодавству України; об`єктивно оцінювати виконання службових обов`язків підлеглими, а в разі порушення норм законодавства України або недотримання вимог цих Правил - ініціювати притягнення їх до відповідальності згідно із законодавством України; заохочувати етичну поведінку; запобігати виникненню конфлікту інтересів у діяльності підлеглих, а в разі виникнення - сприяти його оперативному вирішенню.

Дисциплінарним статутом Національної поліції України (далі Дисциплінарний статут), затверджений Законом України від 15 березня 2018 року №2337-VIII, визначено сутність службової дисципліни й поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження.

Так, ч. 1 ст. 1 Дисциплінарного статуту визначено, що службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Пункти 1, 2, 3, 6, 7, 11 ч.3 ст. 1 Дисциплінарного статуту зобов`язують поліцейського: бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини; поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень.

Також, ч. 1, ч. 2 ст. 19 Закону №580-VIII визначено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону, а також з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України «Про оборону України».

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом, що затверджується законом.

Відповідно п.3 ч.1 ст. 65 Закону №580-VIII переміщення поліцейських на посади нижчі ніж та, на якій перебував поліцейський, зокрема, як виконання накладеного дисциплінарного стягнення звільнення з посади відповідно до Дисциплінарного статуту.

Згідно ст. 2 Дисциплінарного статуту, за своїм службовим становищем поліцейські можуть бути керівниками або підлеглими стосовно інших поліцейських.

Керівник це службова особа поліції, наділена правами та обов`язками з організації службової діяльності підлеглих їй поліцейських та інших працівників поліції і контролю за їхньою службовою діяльністю.

Згідно ст. 3 Дисциплінарного статуту керівник несе відповідальність за дотримання підлеглими службової дисципліни. З метою забезпечення дотримання службової дисципліни керівник зобов`язаний:

1) створити умови, необхідні для виконання підлеглими обов`язків поліцейського;

2) поважати честь і гідність підлеглих, не допускати порушень їхніх прав та соціальних гарантій;

3) розвивати у підлеглих розумну ініціативу та самостійність під час виконання ними обов`язків поліцейського;

4) сприяти підвищенню підлеглими рівня кваліфікації, достатнього для виконання службових повноважень;

5) вивчати індивідуальні та професійні якості підлеглих, забезпечуючи прозорість і об`єктивність в оцінюванні їхньої службової діяльності;

6) забезпечити сприятливий стан морально-психологічного клімату в колективі, своєчасно вчиняти дії із запобігання порушенню службової дисципліни підлеглими та виникненню конфліктів між ними;

7) контролювати дотримання підлеглими службової дисципліни, аналізувати її стан та об`єктивно доповідати про це безпосередньому керівникові, проводити профілактичну роботу із зміцнення службової дисципліни та запобігання вчиненню підлеглими правопорушень;

8) у разі виявлення порушення підлеглим службової дисципліни вжити заходів для припинення такого порушення та застосувати дисциплінарне стягнення до порушника або порушити клопотання про застосування стягнення уповноваженим керівником.

Згідно ст. 12 Дисциплінарного статуту Дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Відповідно ст. 13 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

Згідно з положеннями ст. 14 Дисциплінарного статуту Національної поліції України службове розслідування це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, медіа (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

У разі надходження до органу поліції матеріалів про вчинення поліцейським адміністративного правопорушення, що складені в порядку, визначеному Кодексом України про адміністративні правопорушення, службове розслідування не призначається, а рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності приймається на підставі зазначених матеріалів.

Відповідно до ч.1, ч.4 ст. 16 Дисциплінарного статуту службове розслідування проводиться на засадах неупередженості та рівності всіх поліцейських перед законом незалежно від займаної посади, спеціального звання, наявних у них державних нагород та заслуг перед державою.

Службове розслідування вважається завершеним у день затвердження керівником, який призначив службове розслідування, чи особою, яка його заміщує, висновку за результатами службового розслідування. Якщо закінчення строку проведення службового розслідування припадає на вихідний чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Порядок застосування дисциплінарних стягнень визначено ст. 19 Дисциплінарного статуту.

Так, у висновку за результатами службового розслідування зазначаються: 1) дата і місце складання висновку, прізвище та ініціали, посада і місце служби членів дисциплінарної комісії, що проводила службове розслідування; 2) підстава для призначення службового розслідування; 3) обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку; 4) пояснення поліцейського щодо обставин справи; 5) пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи; 6) пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи; 7) документи та матеріали, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку; 8) відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; 9) причини та умови, що призвели до вчинення проступку, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення, обставини, що знімають з поліцейського звинувачення; 10) висновок щодо наявності або відсутності у діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону; 11) вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського у разі наявності в його діянні дисциплінарного проступку.

Висновок підписується всіма членами дисциплінарної комісії, що проводила розслідування. Члени дисциплінарної комісії мають право на окрему думку, що викладається письмово і додається до висновку.

Під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Обставинами, що пом`якшують відповідальність поліцейського, є: 1) усвідомлення та визнання своєї провини у вчиненні дисциплінарного проступку; 2) попередня бездоганна поведінка; 3) високі показники виконання повноважень, наявність заохочень та державних нагород; 4) вжиття заходів щодо запобігання, відвернення або усунення негативних наслідків, які настали або можуть настати внаслідок вчинення дисциплінарного проступку, добровільне відшкодування завданої шкоди; 5) вчинення проступку під впливом погрози, примусу або через службову чи іншу залежність; 6) вчинення проступку внаслідок неправомірних дій керівника.

Для цілей застосування конкретного виду дисциплінарного стягнення можуть враховуватися й інші, не зазначені у частині четвертій цієї статті, обставини, що пом`якшують відповідальність поліцейського.

Обставинами, що обтяжують відповідальність поліцейського, є: 1) вчинення дисциплінарного проступку у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння; 2) вчинення дисциплінарного проступку повторно до зняття в установленому порядку попереднього стягнення; 3) вчинення дисциплінарного проступку умисно на ґрунті особистої неприязні до іншого поліцейського, службовця, у тому числі керівника, чи помсти за дії чи рішення стосовно нього; 4) настання тяжких наслідків, у тому числі збитків, завданих вчиненням дисциплінарного проступку; 5) вчинення дисциплінарного проступку на ґрунті ідеологічної, релігійної, расової, етнічної, гендерної чи іншої нетерпимості.

У разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.

Під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби

За кожен дисциплінарний проступок не може застосовуватися більше одного дисциплінарного стягнення. Якщо поліцейський вчинив кілька дисциплінарних проступків, стягнення застосовується за сукупністю вчинених дисциплінарних проступків та враховується під час визначення виду дисциплінарного стягнення.

Відповідно до частини десятої статті 14, частини сьомої статті 15 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, з метою належної організації заходів, спрямованих на зміцнення службової дисципліни в діяльності органів та підрозділів Національної поліції України, запобігання надзвичайним подіям за участю поліцейських, упорядкування питань призначення, проведення службових розслідувань за фактами порушення поліцейськими службової дисципліни, Наказом МВС України від 07 листопада 2018 року № 893 затверджено Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України (далі Порядок №893).

Відповідно до п. 1 розділу V Порядку №893 проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків.

Згідно п.п.1-2 розділу VІ Порядку №893 зібрані під час проведення службового розслідування матеріали та підготовлені дисциплінарною комісією документи формуються нею у справу.

Підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування готує і підписує дисциплінарна комісія.

Згідно п.1 розділу VІІ Порядку №893 у разі якщо за результатами розгляду матеріалів службового розслідування (справи) дисциплінарна комісія встановить наявність у діях (бездіяльності) поліцейського дисциплінарного проступку, керівнику, який призначив службове розслідування, вносяться пропозиції щодо накладення на поліцейського дисциплінарного стягнення.

Уповноважений керівник, враховуючи характер проступку, обставини, за яких він був учинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби, визначає вид дисциплінарного стягнення, що підлягає застосуванню до поліцейського, та видає письмовий наказ про його застосування. У разі якщо керівник не уповноважений на застосування дисциплінарних стягнень, він порушує перед старшим прямим керівником клопотання про притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності.

Застосування до поліцейського, винного в учиненні дисциплінарного проступку, дисциплінарних стягнень та їх виконання здійснюються з урахуванням вимог статей 19-22 Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Таким чином, з аналізу наведених правових норм вбачається, що підставою для притягнення особи до дисциплінарної відповідальності є дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у невиконанні чи неналежному виконанні службової дисципліни та означає недотримання Конституції і законів України, актів Президента України Кабінету Міністр України, наказів, інших нормативно-правових i актів, присяги.

Отже, підставою для накладення дисциплінарного стягнення є виключно фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях поліцейського ознак дисциплінарного проступку, зокрема протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ним і дією (бездіяльністю) порушника дисципліни.

Обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини поліцейського, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого начальник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні поліцейського складу дисциплінарного проступку, та, відповідно, вирішує питання щодо наявності чи відсутності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, обґрунтовуючи при цьому своє рішення у наказі, у тому числі в частині обрання виду стягнення.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності за скоєння дисциплінарного проступку, що виразився у порушенні вимог 1, 2, 4, 9, 13 частини третьої статті 1, пунктів 4, 6, 7 частини першої статті 3 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 року № 2337-VIII, пунктів 1, 2 частини першої статті 18, статті 64 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року № 580-VІІІ, абзаців другого, третього пункту 1 розділу ІІ, абзацу другого пункту 3 розділу V Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 року № 1179, підпункту 15 пункту 3 Заходів щодо укріплення службової дисципліни в органах та підрозділах Національної поліції України, затверджених наказом НПУ від 23.09.2016 року № 920, пункту 2.1 розділу ІІ Правил внутрішнього службового розпорядку ГУНП в Одеській області, затверджених наказом ГУНП в області від 01.02.2021 року № 177, підпунктів 5, 12 пункту 1 наказу ГУНП в Одеській області від 02.01.2023 року № 1 «Про вчинення кримінальних правопорушень поліцейськими ГУНП упродовж 2022 року та додаткові заходи щодо зміцнення службової дисципліни», підпунктів 9, 12 пункту 1, підпункту 2 пункту 2 наказу ГУНП в Одеській області від 04.01.2023 року № 7 «Про заходи щодо зміцнення службової дисципліни та дотримання законності в діяльності поліції».

Так, згідно висновку службового розслідування від 20.02.2023 року, позивач належним чином не контролював дії підлеглого оперуповноваженого відділу кримінальної поліції ОРУП №1 ГУНП в Одеській області лейтенанта поліції ОСОБА_2 , які призвели до грубого порушення службової дисципліни.

Так, з матеріалів справи вбачається, що 05.02.2023 року о 02:00 до УГІ ГУНП із чергової частини ГУНП надійшла інформація про керування оперуповноваженим відділу кримінальної поліції Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП лейтенантом поліції ОСОБА_2 з ознаками алкогольного сп`яніння службовим автомобілем «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_1 (на синьому фоні).

Виїздом на місце події працівниками УГІ ГУНП встановлено, що нарядом поліції УПП в Одеській області ДПП НПУ «Океан-204» 05.02.2023 року о 01:55 год. за адресою: м. Одеса, вул. Михайлівська, буд. 44А, був зупинений автомобіль «Volkswagen Passat» (реєстраційний номер НОМЕР_1 ) під керуванням лейтенанта поліції ОСОБА_2 , при цьому в салоні службового автомобіля знаходились також пасажири: курсант ОДУВС рядовий поліції ОСОБА_10 та чотири цивільні особи.

У подальшому, в ході спілкування з лейтенантом поліції ОСОБА_2 поліцейськими УПП було встановлено, що, зокрема, останній мав явні ознаки алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим йому було запропоновано пройти огляд на місці зупинки за допомогою спеціального технічного засобу «Drager Alcotest», або КНП «ООМЦПЗ» ООР, на що ОСОБА_2 категорично відмовився.

Крім того, в рамках події, було встановлено, що водій керував службовим автомобілем не маючи на це права керування таким транспортним засобом.

Стосовно лейтенанта поліції ОСОБА_2 поліцейськими УПП складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 428413 за ч.1 ст. 130 КУпАП та винесено постанову про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС № 6501709 за ч.2 ст. 126 КУпАП (керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом), та накладено штраф у розмірі 3400 грн.

Так, у поясненнях позивача, наданих в межах службового розслідування, останній повідомив, що службовий автомобіль «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_2 , закріплений, у тому числі за ВКП ОРУП №1 ГУНП, яким користуються ОСОБА_11 та ОСОБА_12 . Даний службовий автомобіль зберігається як на території ОРУП №1 ГУНП, так і на підставі дозволу про позагаражне зберігання за межами ОРУП №1 ГУНП. Враховуючи, що службовий автомобіль перебував у задовільному технічному стані, вищезазначені поліцейські систематичного його ремонтували та приводили до справного технічного стану.

Разом з цим, позивач пояснив, що 01.02.2023 року йому стало відомо, що майор поліції ОСОБА_6 відігнав службовий автомобіль на СТО у зв`язку з технічною несправністю, про що було написано відповідний рапорт.

Однак, вранці 05.02.2023 року підполковнику ОСОБА_1 зателефонував оперативний черговий, який повідомив про кримінальне правопорушення (вбивство). На місці кримінального правопорушення, позивач зустрів майора поліції ОСОБА_7 та підполковника поліції ОСОБА_8 , які і повідомили позивачу про обставини події за участю підлеглого ОСОБА_2 .

Позивач вказує, що ОСОБА_2 посвідчення водія не має, тому службовий транспорт не експлуатує, вказівок забирати службовий автомобіль із СТО 04.02.2023 року він підлеглому не давав та про таку необхідність не було відомо взагалі.

Разом з цим, позивач зазначив, що раніше не отримував інформацію про можливу схильність підлеглого ОСОБА_2 до зловживання алкогольними напоями, що стало причиною вживання в ніч на 05.02.2023 року ним не досліджувалось, оскільки підлеглий не проходив освідування на стан алкогольного сп`яніння.

Крім того, в поясненнях ОСОБА_1 також зазначено про те, що він та майор ОСОБА_7 (начальник відділу кримінальної поліції) систематично проводять інструктажі водія, коли заступають на добове чергування, у якості відповідальних від керівництва. Крім того, позивач здійснює контроль за поведінкою у побуті підлеглого особового складу та щоквартально вивчає побутові умови підлеглих, зокрема, щодо ОСОБА_2 , про що складаються відповідні рапорти.

Також позивач пояснив, шо у відповідності до наказу ГУНП від 02.01.2023 року №1 ним проводяться заходи з підлеглим особовим складом.

Як встановлено судом першої інстанції, та перевірено колегією суддів, позивачем, на підтвердження належного виконання своїх обов`язків, надавалися дисциплінарній комісії відомості ознайомлення особового складу із наказами ГУНП від 02.01.2023 року № 1, від 03.01.2023 року № 7, нормативно-правовими актами, які регламентують діяльність поліції та один протокол оперативної наради керівництва ОРУП № 1 ГУНП від 26.01.2023 року № 21 під головуванням т.в.о. начальника ОРУП № 1 ГУНП підполковника поліції ОСОБА_8 .

Досліджуючи надані докази колегією суддів встановлено, що на нараді було розглянуто 9 питань, більшість з яких відносяться до організації службової підготовки поліцейських ОРУП № 1 ГУНП у 2023 році та лише 2 питання стосуються дотримання дисципліни та законності. Під час розгляду питання «Про стан організації дистанційної підготовки поліцейських ОРУП № 1 ГУНП в області за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи «ІПНП» було ухвалено рішення щодо проведення додаткових занять з вивчення вимог пунктів 3.4 та 3.9 розділу І Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 року № 2337-VIII.

Так, вирішуючи спірні правовідносини, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що притягненню до дисциплінарної відповідальності, у всіх випадках, повинно передувати встановлення вини особи, яка персонально несе дисциплінарну відповідальність за скоєний дисциплінарний проступок.

В даній справі вбачається, що позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності лише за тим фактом, що дисциплінарний проступок вчинено підпорядкованим поліцейським.

Разом з тим, законодавство України не передбачає інституту «decimatio» та навпаки, відповідно ст.61 Конституції України, юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Колегія суддів зазначає, що лише за фактом зайняття посади заступника начальника відділу кримінальної поліції до позивача не може бути застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з посади за скоєння дисциплінарного проступку його підлеглим.

Так, Верховний Суд у постанові від 26.01.2022 року по справі №480/1338/19 зазначив, що вирішуючи питання правомірності застосування до працівника поліції дисциплінарного стягнення на підставі висновку службового розслідування, адміністративний суд має з`ясувати, чи відповідають висновки службового розслідування меті та підставам його призначення, і чи дійсно в ході проведення службового розслідування підтвердилися відомості, які стали підставою для його призначення.

Так, колегія суддів зазначає, що у висновку службового розслідування зазначено про невиконання позивачем заходів щодо контролю за дотриманням підлеглим службової дисципліни. При цьому, дисциплінарна комісія не розмежовує, які дії повинен був вжити, але не вжив, саме позивач. До того ж, зазначаючи про обставини невжиття достатніх заходів запобігання факту порушення підлеглим ОСОБА_2 вимог законодавства та правил службової етики, дисциплінарна комісія вказує про весь керівний склад.

Також, суд апеляційної інстанції зазначає, що з висновку службового розслідування в частині, яка стосується позивача, вбачається, що в ході проведення службового розслідування, відповідачем не проведено об`єктивного, повного та всебічного дослідження обставин, а саме не встановлено та не обґрунтовано, в чому полягає провина позивача, тяжкість вчиненого проступку, не доведено вину в скоєнні проступків та причинно-наслідкового зв`язку, що, в свою чергу, спричинило застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з посади.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що матеріали дисциплінарної справи не містять чіткої інформації щодо невиконання позивачем своїх посадових обов`язків та належним чином не доведено наявності вчинення саме позивачем дисциплінарного проступку, не конкретизовано, в чому саме полягає невиконання/ неналежне виконання позивачем службової дисципліни.

Разом з тим, відповідачем не доведено підстави, які свідчать про його низькі морально-ділові якості, що суперечать інтересам законності, компрометують звання поліцейського.

Колегія суддів також враховує положення статті 29 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» від 15 березня 2018 року № 2337-VIII, якою встановлено особливості застосування дисциплінарних стягнень у період дії воєнного стану, зокрема, відповідно до ч. 2 зазначеної статті Статуту дисциплінарні стягнення застосовуються в порядку зростання від менш суворого, яким є зауваження, до більш суворого звільнення зі служби в поліції.

Відтак, враховуючи вище викладене, а також те, що на момент проведення службового розслідування у ОСОБА_1 не було діючих дисциплінарних стягнень, обраний вид дисциплінарного стягнення у виді звільнення з посади є незаконним, непропорційним, необґрунтованим, та таким, що обраний з порушенням положень статті 29 Статуту.

Викладене вище, у своїй сукупності свідчить, що висновок службового розслідування, безпосередньо відносно позивача, є поверхневим та занадто узагальненим, складеним без належного дослідження і обґрунтування обставин, які, по своїй суті, не узгоджуються з зібраними матеріалами службового розслідування.

Також, відповідачем жодним чином не обґрунтовано застосування відносно позивача заходів дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення із займаної посади, який є суворим заходом дисциплінарного стягнення. Водночас, в даному випадку суд позбавлений можливості застосовувати до особи певний вид дисциплінарного стягнення (більш м`який) за наслідком спростування частини виявлених дисциплінарних проступків під час судового розгляду справи, оскільки вибір та застосування видів дисциплінарних стягнень відноситься до виключної (дискреційної) компетенції суб`єкта владних повноважень, під час яких враховується тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов`язків, рівень кваліфікації тощо.

За таких обстави, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірних висновків, що пункт 2 наказу № 460 від 22.02.2023 року щодо застосування до підполковника поліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з посади та наказ Головного управління Національної поліції в Одеській області №222 о/с від 06.03.2023 року щодо звільнення з посади заступника начальника відділу кримінальної поліції Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області з 06.03.2023 року підлягають скасуванню.

Надаючи оцінку доводам апелянта, стосовно того, що судом першої інстанції не надано належної оцінки та не досліджено питання, яке полягає у встановлені належного контролю за автотранспортною дисципліною, хоча, як зазначає апелянт, саме неналежний контроль за діями підлеглого у частині дотримання автотранспортної дисципліни призвів до порушення службової дисципліни останнім, колегія суддів зазначає наступне.

Так, відповідно до матеріалів справи контроль щодо питання, яке стосується автотранспортної дисципліни, покладено на начальника сектору логістики ОРУП №1 підполковника поліції ОСОБА_13 та старшого інспектора сектору протидії домашньому насильству ОРУП №1 майора поліції ОСОБА_14 , який проходив стажування на посаді начальника сектору логістики (керівник стажування майор поліції ОСОБА_15 ).

Зокрема, з висновку службового розслідування вбачається, що документального розподілення обов`язків по автотранспортній діяльності між відповідальними особами немає, тому за всі напрямки зазначені особи відповідають однаково.

Крім того, матеріали справи містять рапорт з резолюцією від 31.12.2022 року, відповідно до якого відповідальність за експлуатацією і зберігання ТЗ «Volkswagen Passat» реєстраційний номер 16 0006 покладено на лейтенанта поліції ОСОБА_16 (т.2, а.с.326).

Разом з тим, відповідно до дозволу про позагаражне (позавідомче) зберігання вищевказаного ТЗ дозволено позагаражне зберігання автомобіля на території охороняємої стоянки зі збереження авто-мото транспорту за адресою АДРЕСА_1 терміном до 31.12.2023 року, відповідальність також покладена на ОСОБА_16 (т.2, а.с.327).

Зокрема, колегія суддів зазначає, що із витягу посадових інструкцій заступника начальника відділу кримінальної поліції ОСОБА_1 , наявного в матеріалах справи, не передбачено прямого обов`язку щодо здійснення контролю за автотранспортною дисципліною.

Крім того, беручи до уваги положення ст.3 Дисциплінарного статуту, відповідно до якої керівник несе відповідальність за дотримання підлеглими службової дисципліни, колегія суддів вказує, що для того, щоб притягнути керівника до дисциплінарної відповідальності разом з підлеглим, який його вчинив, необхідно під час службового розслідування встановити факти конкретних дій чи бездіяльності керівника, що знаходиться у прямому причинному зв`язку з скоєним підлеглим проступком.

Таким чином, оскільки матеріали справи не містять прямих доказів того, що позивач безпосередньо здійснював контроль за автотранспортною дисципліною, а навпаки підтверджують, що відповідальність за це покладено на інших осіб, колегія суддів спростовує доводи апелянта, що неналежний контроль позивача за діями підлеглого, у частині дотримання автотранспортної дисципліни, призвів до порушення службової дисципліни останнім.

Більш того, колегія суддів враховує, що відповідачем не встановлено які конкретні дії вчинив або не вчинив позивач, внаслідок чого підлеглий поліцейський у позаробочий час, у стані алкогольного сп`яніння потрапив у надзвичайну подію, з урахуванням того, що у позивача в цей момент також був неробочий час.

Також, доводи апелянта, що позивач не доповідав керівництву щодо зберігання ввіреного його підрозділу транспортного засобу («Volkswagen Passat» реєстраційний номер НОМЕР_1 ) у невідповідності до вимог наказу МВС № 757 від 07.09.2017 року, колегія суддів спростовує, оскільки апелянтом не доведено належним чином та не підтверджено жодними доказами факт відповідальності позивача за зберігання ТЗ «Volkswagen Passat».

Разом з тим, як зазначалось вище, колегія суддів зауважує, що відповідно до дозволу про позагаражне (позавідомче) зберігання вищевказаного ТЗ дозволено позагаражне зберігання автомобіля на території охороняємої стоянки зі збереження авто-мото транспорту (м. Одеса, вул. Михайлівська, 8) терміном до 31.12.2023 року. Зазначений дозвіл підписаний заступником начальника ГУНП в Одеській області Хутняк О., що свідчить про те, що керівному складу ГУНП в Одеській області було відомо місце зберігання автомобіля, на якому підлеглим позивача було вчинено адміністративне правопорушення.

Щодо посилань апелянта, що позивач проводив інструктажі з автотранспортної дисципліни всупереч нормам наказу МВС № 757, оскільки він не був відповідальною за автотранспортну діяльність особою, колегія суддів не приймає до уваги з тих підстав, що в поясненнях, отриманих від ОСОБА_1 під час службового розслідування, позивач пояснив, що проводить інструктажі коли заступає на добове чергування у якості відповідального від керівництва.

Також, а апеляційній скарзі скаржник звертає увагу, що позивачем зазначалось про те, що він відвідує своїх підлеглих за місцем мешкання один раз на три місяці, про що складає відповідні рапорти. При цьому, як зазначає апелянт, жоден із рапортів не містить будь-яких додатків, які б підтверджували його зміст (фотографії місця проживання або прилеглої території, письмові пояснення сусідів або співмешканців та інше), що свідчить про те, що перевірки позивачем підлеглих за місцем мешкання проводились формально або не проводились взагалі.

Колегія суддів не приймає до уваги зазначені доводи скаржника, оскільки матеріали справи не містять жодних рапортів перевірок, та відповідачем їх до суду також не надавалось.

При цьому, колегія суддів зазначає, що в матеріалах службового розслідування містяться пояснення позивача, в яких вказано, що його підлеглий проживає по АДРЕСА_1 , де орендує однокімнатну квартиру, в якій проживає сам. Також, позивач зазначив, що сусіди бачать ОСОБА_2 дуже рідко, оскільки останній постійно знаходиться на роботі; побутові умови задовільні, скарги на поведінку не надходили.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що позивач був обізнаний про позаслужбове життя ОСОБА_2 та вчиняв дії, направлені на перевірку свого підлеглого за місцем проживання.

На підставі наведеного, колегія суддів зазначає, що при вирішенні справи, суд першої інстанції дійшов вірних висновків, зазначивши, що обставини подій, які стали підставою для призначення службового розслідування, мають бути підтверджені й оцінені в сукупності з іншими зібраними під час службового розслідування поясненнями та документами.

Водночас, суд апеляційної інстанції вказує, що відповідачем не наведено доказів того, які саме дії із запобігання порушення службової дисципліни позивач не вжив.

Враховуючи наведене, оскільки, будь-яких належних та допустимих доказів наявності вини, якій передує причинно-наслідковий зв`язок вчинених дій чи допущеної бездіяльності саме позивача в розрізі його функціональних обов`язків щодо факту вчинення протиправних дій підлеглим матеріали справи не містять, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги позивача в частині визнання протиправним та скасування п. 2 наказу № 460 від 22.02.2023 року щодо застосування до підполковника поліції ОСОБА_1 , заступника начальника відділу кримінальної поліції Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області, дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з посади підлягають задоволенню.

В зв`язку з тим, що вимоги позивача щодо дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з посади заступника начальника відділу кримінальної поліції задоволено, колегія суддів приходить до висновку, що також підлягають задоволенню позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасування наказу ГУНП в Одеській області № 222 о/с від 06.03.2023 року щодо призначення відповідно до абз. 5 п.3 ч. 1 ст. 65 Закону України «Про Національну поліцію» підполковника поліції ОСОБА_1 на посаду оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділу поліції №5 Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області у порядку виконання накладеного дисциплінарного стягнення та звільнення з посади заступника начальника відділу кримінальної поліції Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області з 06.03.2023 року.

Щодо позовної вимоги позивача по стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу з 06.03.2023 року з відповідними відрахуваннями, встановленими законодавством податків та інших обов`язкових платежів, колегія суддів зазначає наступне.

За приписами частини 2 статті 235 Кодексу законів про працю України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Частиною першою статті 27 Закону України «Про оплату праці», порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Так, підпунктом «з» пункту 1 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №100 від 8 лютого 1995 року (далі - Порядок №100), встановлено, що вказаний Порядок обчислення середньої заробітної плати застосовується у випадку вимушеного прогулу.

Пунктом 2 вказаного Порядку визначено, що обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час. Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абзацу пункту 4 цього Порядку.

Відповідно до пункту 5 цього Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Згідно з пунктом 8 цього ж Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Згідно п. 9 розділу І Порядку №260, при виплаті поліцейським грошового забезпечення за неповний місяць розмір виплати за кожний календарний день визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення за повний місяць на кількість календарних днів у місяці, за який здійснюється виплата.

Відповідно до ст. 91 Закону №580, особливий характер служби в поліції містить такі спеціальні умови для певних категорій поліцейських: 1) службу у святкові та вихідні дні; 2) службу позмінно; 3) службу з нерівномірним графіком; 4) службу в нічний час. Тобто згідно з чинним законодавством робочий час поліцейських є ненормованим.

Так, ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 23.11.2023 року, з урахуванням ухвали П`ятого апеляційного адміністративного суду від 06.12.2023 року про виправлення описки, від ГУНП в Одеській області судом апеляційної інстанції було витребувано:

- довідку про середню заробітну плату ОСОБА_1 за останні два місяці перед звільненням з посади заступника начальника відділу кримінальної поліції Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області та про середньоденну заробітну плату ОСОБА_1 з розрахунку за останні два місяці перед звільненням;

- довідку про середньоденну заробітну плату ОСОБА_1 під час перебування на посаді оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділу поліції №5 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області з 06.03.2023 року по теперішній час.

На виконання вимог суду апеляційної інстанції, ГУНП в Одеській області надано до суду: довідку №1061 від 30.11.2023 року про останні два місяці перед звільненням позивача з посади заступника начальника відділу кримінальної поліції ОРУП №1 ГУНП в Одеській області та про середньоденну заробітну плату з розрахунку за останні два місяці перед звільненням та довідку №1110 від 08.12.2023 року про середньоденну заробітну плату позивача під час перебування на посаді оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділу поліції №5 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області за серпень та вересень 2023 року.

Колегія суддів зазначає, що, вирішуючи справу в частині позовних вимог щодо стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу, суд першої інстанції дійшов вірних висновків про стягнення з Головного управління Національної поліції в Одеській області на користь ОСОБА_1 суми грошового забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 06.03.2023 року по день фактичного поновлення на посаді.

Крім того, при виплаті позивачу середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 06.03.2023 року по день фактичного поновлення на посаді, колегія суддів звертає увагу відповідача на необхідність врахування виплачених сум грошового забезпечення ОСОБА_1 за час перебування на посаді оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділу поліції №5 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області.

При цьому, з вказаної суми слід відрахувати податки, збори та інші обов`язкові платежі, які повинні утримуватися із сум доходу поліцейського.

Доводи та міркування, викладені в апеляційній скарзі, не впливають на правильність висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що при розгляді справи судом першої інстанції правильно встановлено обставини у справі, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

За таких обставин підстав для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 241, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Поновити провадження у справі № 420/5579/23.

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Одеській області залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2023 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення постанови в повному обсязі безпосередньо до Верховного Суду.

Судове рішення складено у повному обсязі 14.12.2023 р.

Суддя доповідач: Л.П. Шеметенко

Суддя: Ю.М. Градовський

Суддя: І.О. Турецька