Справа № 320/1009/22
Суддя: Леонтович А.М.
Дата ухвалення: 2023-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 грудня 2023 року № 320/1009/22

Суддя Київського окружного адміністративного суду Леонтович А.М., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області, Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру»

про зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

I. Зміст позовних вимог

До Київського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області, Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру», у якому просить суд:

- зобов`язати Державне підприємство «Центр державного земельного кадастру» здійснити перенесення з Державного реєстру земель до Державного земельного кадастру (відновити) реєстраційні відомості стосовно земельної ділянки площею 0,1000 га, кадастровий номер : :09:002:0019, яка розташована в АДРЕСА_1 , та яка на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, виданому 31.10.2008, бланк ЯЕ №891832, належить на праві власності ОСОБА_2 ;

- зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області, ідентифікаційний код: 39766281, відкрити Поземельну книгу на земельну книгу кадастровий номер :09:002:0019 в Державному земельному кадастрі та видати ОСОБА_1 витяг з Державного земельного кадастру стосовно земельної ділянки площею 0,1000 га, кадастровий номер: :09:002:0019, яка розташована в АДРЕСА_1 , та яка на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, виданому 31.10.2008, бланк ЯЕ №891832, належить на праві власності ОСОБА_2 .

II. Позиція позивача та заперечення відповідача

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що отримала у спадок земельну ділянку, однак у зв`язку з тим, що відомості про цю земельну ділянку відсутні в реєстрах, обмежена у праві оформлення документально пра на зазначену ділянку.

Відповідач своїм правом на відзив не скористався.

III. Процесуальні дії у справі

Ухвалою суду від 31.01.2022 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

Частиною 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Згідно з частиною 2 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання; якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів.

З огляду на завершення 30-ти денного терміну для подання заяв по суті справи, суд вважає можливим розглянути та вирішити справу по суті за наявними у ній матеріалами.

IV. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини

ОСОБА_1 , є донькою ОСОБА_2 , що підтверджується паспортом громадянина України, свідоцтвом про народження та свідоцтвом про укладення шлюбу.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла. У зв?язку з цим, ОСОБА_1 набула право на спадкування усіх прав та обов?язків померлої, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, яке видано 20.11.2012.

Державним нотаріусом Вишневої міської державної нотаріальної контори Київської області Білінець О.П. після відкриття спадкової справи вживалися заходи щодо розшуку майна померлої.

Натомість вжитими заходами не було виявлено, що вона за життя мала у власності земельну ділянку кадастровий номер: :09:002:0019. Відсутність відомостей про цю ділянку в Державному земельному кадастрі та в інших державних реєстрах, стала причиною, через яку це стало неможливим.

Позивачці також не було відомо про зазначену земельну ділянку.

У липні 2021 року, був виявлений Державний акт на право власності на земельну ділянку, виданий 31.10.2008 на бланку ЯЕ №891832 на ім?я ОСОБА_2 . Актом засвідчено, що остання була власницею земельної ділянки площею 0,1000 га, що розташована в Нахімовському районі міста Севастополя в межах СТ «Алмаз», ділянка № НОМЕР_1 , кадастровий номер: :09:002:0019, на підставі рішення Нахімовської районної у місті Севастополі ради від 27.06.2008 №C 25-10/1457.

3 метою прийняття у спадщину та оформлення прав щодо зазначеної ділянки позивачка звернулась до державного нотаріуса Вишневої міської державної нотаріальної контори Київської області Філатової І.I., яка 07.07.2021 виготовила та направила на адресу державного кадастрового реєстратора запит про виготовлення витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №985/02-14.

З повідомлення державного кадастрового реєстратора Леус О.А. Міжрегіонального управління Держгеокадастру у м. Херсоні та Автономній Республіці Крим Головного управління Держгеокадастру у Херсонський області від 19.07.2021 №РB-021 стало відомо про відсутність у Державному земельному кадастрі відомостей щодо запитуваної земельної ділянки.

Оскільки відомості про земельну ділянку з кадастровим номером: :09:002:0019 відсутні в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та в Реєстрі прав власності на нерухоме майно та інших, позивачка не може оформити спадщину за законом та в подальшому оформити право власності на своє ім`я, що і стало причиною позивачки звернення до суду.

V. Норми права, які застосував суд

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

VI. Оцінка суду

Відносини у сфері вчинення реєстраційних дій щодо земель регулювались (на час виникнення спірних правовідносин) нормами Земельного кодексу України, Тимчасовим порядком ведення державного реєстру земель, затверджений наказом Держкомзему України №174 від 02.07.2003 (далі - Тимчасовий порядок), Інструкцією про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, яка затверджена наказом Держкомзему України №43 від 04.05.1999 року (далі - Інструкція).

Аналіз змісту зазначених нормативних актів вказує на те, що видача власнику земельної ділянки Державного акту про право власності на земельну ділянку відбувалась лише після присвоєння кадастрового номеру земельній ділянці та лише після її реєстрації та реєстрації прав на неї у відповідному реєстрі.

Відповідно до вимог статті 202 Земельного кодексу України, в редакції, що діяла станом на жовтень 2008 року, державна реєстрація земельних ділянок здійснювалась в Державному реєстрі земель, до якого вносились відповідні реєстраційні відомості.

Відповідно до п.1.1 Тимчасового порядку (чинного на момент виникнення спірних правовідносин), цей Тимчасовий порядок ведення державного реєстру земель розроблено відповідно до положень Конституції України, Земельного кодексу України, Закону України "Про оренду землі" від 6 жовтня 1998 року №161-XIV, на виконання Указу Президента України від 17 лютого 2003 року №134 "Про заходи щодо створення єдиної системи державної реєстрації земельних ділянок, нерухомого майна та прав на них у складі державного земельного кадастру", наказу Державного комітету України по земельних ресурсах від 23 травня 2003 року №135 "Про створення слиної системи державної реєстрації земельних ділянок, нерухомого майна та прав на них у складі державного земельного кадастру та удосконалення структури державного підприємства "Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах" зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.05.2003 за №408/7729.

Зокрема, Тимчасовим порядком ведення державного реєстру земель, передбачено, що оператори державного реєстру земель - структурні підрозділи Центру ДЗК, що проводять приймання, перевірку та систематизацію реєстраційних карток земельних ділянок, здійснюють видачу та реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди (суборенди) землі, ведуть книгу реєстрації, формують Поземельну книгу та не мають прямого доступу до бази даних АС ДЗК.

Реєстраційна картка земельної ділянки - це документ, який є складовою частиною Поземельної книги і містить відомості, що вносяться до бази даних АС ДЗК.

Також, згідно з п.п.2.4, 2.5 Порядку, територіальний орган земельних ресурсів у 10-денний термін з дня отримання оформленого бланка державного акта на право власності на земельну ділянку (державного акта на право постійного користування земельною ділянкою) або договору оренди землі перевіряє наявність на титульному аркуші технічної документації відмітки про приймання обмінного файла, зміст реєстраційної картки, відповідність відомостей, що містить реєстраційна картка та оформлений бланк державного акта на право власності на земельну ділянку (державного акта на право постійного користування земельною ділянкою) або договору оренди землі до технічної документації (реєстраційної справи) та передає бланки державного акта на право власності на земельну ділянку (державного акта на право постійного користування земельною ділянкою) або договору оренди землі з реєстраційними картками оператору (реєстратору) за актом приймання-передавання. Територіальний орган земельних ресурсів за актом приймання-передавання передає реєстраційну картку оператору (реєстратору) разом з усіма примірниками державного акта на право власності на земельну ділянку, державного акта на право постійного користування земельною ділянкою, договору оренди землі для їх вилачі та державної реєстрації

Пунктом 2.8 Тимчасового порядку встановлювалось, що видача державного акта на право власності на земельну ділянку, на право постійного користування земельною ділянкою та договору оренди (суборенди) землі мала супроводжуватися внесенням запису про державну реєстрацію до відповідних розділів книги реєстрації. При цьому оператор (реєстратор) відображав дані про проведену державну реєстрацію на всіх примірниках державного акту на право власності на земельну ділянку.

Пунктом 8.1. Тимчасового порядку також встановлювалось, що реєстраційний номер державному акту на право власності на земельну ділянку присвоювався в момент здійснення його державної реєстрації

Розділом 3 Інструкції визначалось, що державні акти на право власності на земельну ділянку видавалися структурними підрозділами Центру державного земельного кадастру при Держкомземі України після їх державної ресстрації останніми.

Розділами 3 та 4 Тимчасового порядку регламентувалися порядок проведення таких реєстраційних дій, а також зміст відомостей, що обов?язково вносились до Державного реєстру земель.

Згідно з п. 1.2 Тимчасового порядку, державний реєстр земель - це складова частина державного земельного кадастру, який складається з книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі із зазначенням кадастрових номерів земельних ділянок та Поземельної книги, яка містить відомості про земельну ділянку і формується за допомогою АС ДЗК.

У Державному акті на ім' я померлої ОСОБА_3 0 міститься запис: «Акт зареєстровано у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за 680».

Наявність такого запису та самого державного акта підтверджує факт того, що відомості про спірну земельну ділянку та про право власності на неї були занесені до Державного реєстру земель і, відповідно, земельну ділянку було зареєстровано належним чином та у відповідності з вимогами чинного законодавства.

Для правильного вирішення цього спору суду належить встановити, чи була вказана позивачем земельна ділянка зареєстрована у Державному реєстрі земель у порядку, встановленому законодавством, що діяло до моменту набрання чинності Законом України «Про Державний земельний кадастр», тобто до 01.01.2013, і, в залежності від вищезазначеного, визначити, чи виникли у цьому конкретному випадку передбачені пунктом 4 розділу VII ПРИКІНЦЕВІ ТА ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ наведеного Закону підстави для перенесення відомостей про таку земельну ділянку до Державного земельного кадастру в автоматизованому порядку, без подання заяв про це її користувачем та без стягнення плати за таке перенесення.

Аналіз наведених норм Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Державний земельний кадастр» свідчить про те, що порядок перенесення (внесення) відомостей про земельну ділянку до Державного земельного кадастру - автоматично або ж на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі за заявою їх власників, залежить від того, коли зареєстровано право власності на земельну ділянку та від наявності або ж відсутності відповідних відомостей про земельну ділянку у Державному реєстрі земель.

Тобто, підставою перенесення відомостей про земельні ділянки до Державного земельного кадастру в автоматизованому порядку є факт реєстрації такої земельної ділянки до набрання чинності Законом України «Про Державний земельний кадастр», тобто до 01 січня 2013 року, у Державному реєстрі земель.

Державна реєстрація земельних ділянок у складі державного реєстру земель була передбачена ч.1 ст.202 Земельного кодексу України від 25.10.2001 №2768-ІІІ, в редакції чинній до 01.01.2013.

Зазначеною статтею передбачалось, що Державний реєстр земель складався з двох частин: а) книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі із зазначенням кадастрових номерів земельних ділянок; б) Поземельної книги, яка містить відомості про земельну ділянку.

Ведення державного реєстру земель запроваджено одночасно із набранням чинності наказу Державного комітету України по земельних ресурсах від 02.07.2003 №174 «Про затвердження Тимчасового порядку ведення державного реєстру земель» (втратив чинність на підставі наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України від 07.07.2012 № 408).

Положеннями зазначеного Тимчасового порядку визначено порядок ведення книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі із зазначенням кадастрових номерів земельних ділянок та Поземельної книги, яка містить відомості про земельну ділянку, як складових частин Державного реєстру земель.

Відповідно до абз. 5 та 7 пункту 1.2 Тимчасового порядку ведення земель від 02.07.2003 №174 Державний реєстр земель складався з книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі із зазначенням кадастрових номерів земельних ділянок та Поземельної книги.

Отже, земельна ділянка вважається зареєстрованою в Державному реєстрі земель за умови внесення записів до книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі із зазначенням кадастрових номерів земельних ділянок та Поземельної книги.

Внесення записів до книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі із зазначенням кадастрових номерів земельних ділянок та Поземельної книги, як складових Державного реєстру земель, розпочалося з липня 2003 року (Тимчасовий порядок ведення державного реєстру земель від 02.07.2003 №174)».

Вищезазначені висновки неодноразово застосовувались Верховним Судом під час розгляду у касаційному порядку справ №826/8599/16 (постанова від 11.08.2020) та №420/323/19 (постанова від 02.07.2020), правовідносини у яких є подібними до тих, що виникли у справі, яка розглядається.

Підстав для відступу від таких правових позицій Верховного Суду суд не вбачає.

У розрізі обставин цієї справи, а також ураховуючи нормативне регулювання спірних правовідносин та наявну правозастосовну практику Верховного Суду, суд констатує, що у цьому конкретному випадку відомості про земельну ділянку підлягали перенесенню до Державного земельного кадастру в автоматизованому порядку, без подання заяви про це позивачем як користувачем та без стягнення плати за таке перенесення на підставі пункту 4 розділу VII ПРИКІНЦЕВІ ТА ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ Закону України «Про Державний земельний кадастр», оскільки ця земельна ділянка була зареєстрована до набрання чинності цим Законом у Державному реєстрі земель.

При цьому, відповідно до статті 6 Закону України «Про Державний земельний кадастр» ведення та адміністрування Державного земельного кадастру забезпечуються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Станом на день набрання чинності Законом України «Про Державний земельний кадастр» статусом центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів та топографо-геодезичної і картографічної діяльності наділялося Державне агентство земельних ресурсів України, Положення про яке затверджено Указом Президента України від 08.04.2011 №445 (пункт 1), та відповідно до підпункту 15 пункту 4 якого Держземагентство України відповідно до покладених на нього завдань здійснювало ведення і адміністрування державного земельного кадастру та отримує інформацію про відведення земельних ділянок.

Водночас, постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2014 №442 «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади» утворено Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, реорганізувавши Державне агентство земельних ресурсів України шляхом перетворення (абзац третій пункту 1 вказаної постанови).

Пунктами 5, 6 цієї постанови установлено, що центральні органи виконавчої влади, що утворюються шляхом реорганізації інших центральних органів виконавчої влади, є правонаступниками органів, які реорганізуються.

Права та обов`язки центральних органів виконавчої влади, що ліквідуються, передаються відповідним центральним органам виконавчої влади, на які цією постановою покладено функції з реалізації державної політики у відповідній сфері.

Центральні органи виконавчої влади, що припиняються згідно з цією постановою, продовжують здійснювати повноваження та функції у визначених сферах до завершення здійснення заходів з утворення центральних органів виконавчої влади, яким передаються повноваження та функції центральних органів виконавчої влади, що припиняються.

Про те, що Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру є правонаступником Державного агентства земельних ресурсів України вказано й у постанові Верховного Суду від 11.06.2020 у справі №826/5602/16.

Постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 №15 затверджено Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру.

За змістом пунктів 1, 3, 4 та 8 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства і який реалізує державну політику у сфері національної інфраструктури геопросторових даних, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру.

Основними завданнями Держгеокадастру є, у тому числі, реалізація державної політики у сфері національної інфраструктури геопросторових даних, топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, державного контролю за використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів.

Держгеокадастр відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, здійснює ведення та адміністрування Державного земельного кадастру, інформаційну взаємодію Державного земельного кадастру з іншими інформаційними системами в установленому порядку.

Держгеокадастр здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 №5 утворено як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної служби з питань геодезії, картографії у Херсонській області.

Отже, суд дійшов висновку, що відповідач у цій справі - Головне управління Держгеокадастру в Херсонській області, як орган, на який покладено обов`язок забезпечувати ведення та адміністрування Державного земельного кадастру, і який є правонаступником прав та обов`язків Державного агентства земельних ресурсів України, був зобов`язаний діяти відповідно до вимог частини другої статті 19 Конституції України діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, зокрема, перенести відомості про земельну ділянку з кадастровим номером :09:002:0019 до Державного земельного кадастру в автоматизованому порядку, без подання заяви про це позивачкою як користувачем та без стягнення плати за таке перенесення на підставі пункту 4 розділу VII ПРИКІНЦЕВІ ТА ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ Закону України «Про Державний земельний кадастр», оскільки ця земельна ділянка була зареєстрована до набрання чинності цим Законом у Державному реєстрі земель.

Суд також акцентує увагу й на приписах підпункту 3 пункту 2 Порядку ведення Державного земельного кадастру, згідно з якими публічна кадастрова карта - частина програмного забезпечення Державного земельного кадастру, за допомогою якої здійснюється надання доступу до відомостей Державного земельного кадастру та оприлюднення у вигляді відкритих даних визначених Законом України «Про Державний земельний кадастр» відомостей.

За змістом же підпункту 12 пункту 196 вищеназваного Порядку з метою інформування заявників про стан та результат розгляду їх звернень на офіційному веб-сайті Держгеокадастру забезпечується безоплатний відкритий доступ до відомостей, що передбачені пунктами 214-218 цього Порядку.

Оприлюднення відомостей Державного земельного кадастру на офіційному веб-сайті Держгеокадастру здійснюється автоматизовано з моменту їх внесення до Державного земельного кадастру.

Відомості Державного земельного кадастру, зазначені в цьому пункті, оприлюднюються Держгеокадастром у вигляді відкритих даних на Публічній кадастровій карті.

Отже, оприлюдненню відомостей Державного земельного кадастру на офіційному веб-сайті Держгеокадастру у вигляді відкритих даних на Публічній кадастровій карті передує внесення таких відомостей до Державного земельного кадастру.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про реформування територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру», №581 від 31.08.2016, до складу Головного управління Держгеокадастру у Херсонський області на правах структурного його підрозділу введено Міжрегіональне управління Держгеокадастру у м. Херсоні та Автономній Республіці Крим, яким виконуються відповідні функції стосовно земель, розташованих у межах території АР Крим та м. Севастополя.

У розділі «Виправлення помилок, допущених під час ведення Державного земельного кадастру» Порядку ведення ДЗК зазначається порядок вчинення дії відповідних кадастрових ресстраторів, у тому числі під час виявлення помилок, пов?язаних з відсутністю в Державному земельному кадастрі відомостей про земельну ділянку.

Пунктом 156 Порядку ведення ДЗК встановлено, що виправлення помилок у відомостях про земельну ділянку може здійснюватися на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (вілновлення) меж земельних ділянок у натурі (на місцевості) або матеріалів інвентаризації земель чи рішення суду.

Отже, внаслідок неналежного виконання Державним підприємством «Центр державного земельного кадастру» покладених на нього державою повноважень, у тому числі при здійсненні реєстраційних дій відносно земельної ділянки та перенесенні відповідних відомостей до новоутвореного Державного земельного кадастру, в останньому відсутні відомості про неї.

Саме через таку бездіяльність Відповідача виникло обмеження прав та інтересів позивачки, яке полягає у неможливості вчинення дій з оформлення спадкових прав на таку земельну ділянку.

Відтак, позовні вимоги є обгрунтованими.

VII. Висновок суду

Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною першою статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (частини перша та друга статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України).

Частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статей 9, 77 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду доказів на підтвердження правомірності своїх дій.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення адміністративного позову.

VIII. Розподіл судових витрат

Відповідно до ч. 1 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Згідно ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Під час звернення до суду із цим позовом позивачкою сплачено судовий збір на суму 1984,80 грн.

Оскільки адміністративний позов підлягає задоволенню, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивачки за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області витрати по сплаті судового збору у розмірі 1984,80 грн.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Зобов`язати Державне підприємство «Центр державного земельного кадастру» (, місцезнаходження: 03151, м. Київ, вул. Народного ополчення, буд. 3) здійснити перенесення з Державного реєстру земель до Державного земельного кадастру (відновити) реєстраційні відомості стосовно земельної ділянки площею 0,1000 га, кадастровий номер : :09:002:0019, яка розташована в АДРЕСА_1 , та яка на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, виданому 31.10.2008, бланк ЯЕ №891832, належить на праві власності ОСОБА_2 .

Зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області (, місцезнаходження: 73036, м. Херсон, вул. Університетська, буд. 136 А), відкрити Поземельну книгу на земельну книгу кадастровий номер :09:002:0019 в Державному земельному кадастрі та видати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 ) витяг з Державного земельного кадастру стосовно земельної ділянки площею 0,1000 га, кадастровий номер: :09:002:0019, яка розташована в АДРЕСА_1 , та яка на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, виданому 31.10.2008, бланк ЯЕ №891832, належить на праві власності ОСОБА_2 .

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області (, місцезнаходження: 73036, м. Херсон, вул. Університетська, буд. 136 А) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 ) судовий збір у розмірі 1984,80 грн. (одна тисяча дев`ятсот вісімдесят чотири грн. 80 коп.).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Леонтович А.М.

Дата виготовлення та підписання повного тексту рішення - 15.12.2023