Справа № 600/5676/23-а
Суддя: Григораш Віталій Олександрович
Дата ухвалення: 2023-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2023 р. м. Чернівці Справа №600/5676/23-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Григораша В.О., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

18.08.2023 до Чернівецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (відповідач) з такими позовними вимогами:

визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, яке оформлене листами від 05.07.2023 №4507-4415/С-17/8-2400/23 та від 03.08.2023 №5093-5008/С-17/8-2400/23 про відмову йому перерахунку певного стажу роботи, здійснення перерахунку та виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 80 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді з 01.07.2023 згідно з його заявами від 22.06.2023 та від 20.07.2023;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області здійснити ОСОБА_1 , як судді у відставці, перерахунок та виплату (з урахуванням раніше виплачених сум) щомісячного довічного грошового утримання згідно з довідкою Господарського суду Чернівецької області №02.03-24-63/23 від 19.06.2023 та розрахунку Господарського суду Чернівецької області від 19.06.2023 №02.02-20-483/23 про стаж роботи, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, який працює на відповідній посаді, починаючи з 01.07.2023, зарахувавши до стажу роботи судді, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці: період проходження строкової військової служби, який становить 1 рік 11 місяців та 30 днів; навчання на денній формі на юридичному факультеті Львівського державного університету ім. І.Франка, що становить 2 роки 5 місяців та 13 днів; та роботу на посаді стажиста прокуратури Ленінського району міста Чернівці, що становить відповідно 1 рік та 19 днів.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до ч.3 ст.142 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці 50% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний piк роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на 2% грошового утримання судді.

Як зазначено позивачем у позовній заяві, згідно розрахунку Господарського суду Чернівецької області від 19.06.2023 №02.02-20-483/23, який виданий на підставі його трудової книжки, окрім суддівського стажу його роботи тривалістю більше 29 років, в стаж, який дає йому право на отримання щомісячного довічного грошового утримання, необхідно також зарахувати: період проходження строкової військової служби, який становить 1 рік 11 місяців та 30 днів; навчання на денній формі на юридичному факультеті Львівського державного університету iм. I.Франка, що становить 2 роки 5 місяців та 13 днів; роботу на посаді стажиста прокуратури Ленінського району міста Чернівці, що становить відповідно 1 рік та 19 днів

Вказано, що загальний стаж, який дає право позивачу на отримання максимального розміру щомісячного грошового утримання від винагороди працюючого судді 80 відсотків становить 35 років, 4 місяців та 16 днів.

Однак, відповідачем протиправно зараховано йому лише 68 відсотків від винагороди працюючого судді (50 % за 20 необхідних років на посаді судді та 18 % за решту 9 років), який дає право на утримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Відмова відповідача у зарахуванні йому до стажу роботи судді, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці: період проходження строкової військової служби, навчання на денній формі на юридичному факультеті Львівського державного університету ім. І.Франка, та роботу на посаді стажиста прокуратури Ленінського району міста Чернівці, у здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання та його виплату є протиправною та порушує його права як судді у відставці на належне матеріальне та соціальне забезпечення.

Відповідач, не погоджуючись із позовними вимогами, подав до суду відзив на позовну заяву, згідно якого посилаючись на ст. 137 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" вказував, що в органу Пенсійного фонду України правових підстав для зарахування періоду проходження строкової військової служби, навчання на денній формі навчання та роботи на посадах слідчого та помічника прокурора в органах прокуратури до стажу роботи на посаді судді немає.

Зазначав, що Закон №1402-VIII не передбачав проведення перерахунків щомісячного довічного грошового утримання суддям, яким щомісячне довічне грошове утримання було обчислено на умовах Закону України "Про судоустрій і статус суддів" або ж Закону України "Про статус суддів".

Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 23.08.2023 відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Зважаючи на відсутність клопотання будь-якої зі сторін про інше, суд вважає за можливе продовжити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

З`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши письмові докази, судом встановлено наступне.

Позивач, суддя у відставці ОСОБА_1 , з жовтня 2017 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Чернівецькій області та отримує довічне грошове утримання у розмірі 68 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Як вбачається із матеріалів справи, 19.06.2023 Господарським судом Чернівецької області видано позивачу довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за №02.03-24-63/23, згідно якої станом на 01.06.2023 суддівська винагорода ОСОБА_1 , яка враховується при визначенні/перерахунку щомісячного грошового утримання судді у відставці складає 128327,10 грн, у тому числі: посадовий оклад 69366,00 грн, доплата за вислугу (80%) 55492,80 грн та доплата за перебування на адміністративній посаді в суді (5%) 3468,30 грн.

Згідно розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, виданого Господарським судом Чернівецької області від 19.06.2023, загальний стаж судді становить 35 років 4 місяці та 16 днів, з яких: строкова військова служба з 05.11.1975 по 04.11.1977, що становить 1 рік, 11 місяців та 30 днів; денна форма навчання на юридичному факультеті Львівського державного університету (половина строку навчання), з 30.07.1981 по 26.06.1986, що становить 2 роки, 5 місяців та 13 днів; стажист прокуратури Ленінського району міста Чернівці з 25.08.1986 по 14.09.1987, що становить відповідно 1 рік та 19 днів; державний арбітраж при виконавчому комітеті Чернівецької обласної ради народних, депутатів, державний арбітр з 05.10.1987 по 04.06.1991, що становить 3 роки 7 місяців та 29 днів; державний арбітраж при виконавчому комітеті Чернівецької обласної ради перейменовано у Арбітражний суд Чернівецької області, суддя з 04.06.1991 по 19.06.1992, що становить 1 рік 5 днів; арбітражний суд Чернівецької області, заступник голови суду з 19.06.1992 по 10.07.2001, що становить 9 роки 2 дні; арбітражний суд Чернівецької області з 10.07.2001 перейменовано у Господарський суд Чернівецької області, заступник голови суду з 10.07.2001 по 27.09.2017, що становить 16 років, 2 місяці та 18 днів.

22.06.2023 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області із заявою, в якій просив з 01.06.2023 здійснити перерахунок раніше призначеного йому щомісячного грошового утримання судді у відставці в розмірі 80% від суддівської винагороди, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці відповідно до довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці №02.03-24-63/23 від 19.06.2023, з урахуванням раніше проведеної оплати.

Листом від 05.07.2023 №4507-4415/С-17/8-2400/23 Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області повідомило позивача про те, що повідомлення від Державної судової адміністрації України до органу пенсійного фонду щодо наявності підстав для перерахунку щомісячного грошового утримання судді не надходило.

20.07.2023 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області із заявою, в якій просив: зарахувати йому до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання: період проходження строкової військової служби, який становить 1 рік 11 місяців та 30 днів; навчання на денній формі на юридичному факультеті Львівського державного університету ім. І.Франка, що становить 2 роки 5 місяців та 13 днів; та роботу на посаді стажиста прокуратури Ленінського району міста Чернівці, що становить відповідно 1 рік та 19 днів; здійснити перерахунок та виплату йому щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (з урахуванням раніше виплачених сум) згідно довідки Господарського суду Чернівецької області №02.03-24-63/23 від 19.06.2023 та розрахунку Господарського суду Чернівецької області від 19.06.2023 №02.02-20-483/23 про стаж роботи, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, який працює на відповідній посаді починаючи з 01.07.2023.

Листом від 03.08.2023 №5093-5008/С-17/8-2400/23 Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області повідомило позивача про те, що стаж роботи судді складає 29 років 11 місяців 24 дні. Загальний відсоток розрахунку довічного грошового утримання складає 68 % (50% за 20 років та 18 % за 9 років понад 20 років (9*2% = 18%)). Повідомлено, що до стажу судді враховано періоди: з 05.10.1987 по 27.09.2017 (з 05.10.1987 по 03.06.1991 державний арбітр), з 04.06.1991 по 18.06.1992 суддя у Арбітражному суді Чернівецької області, з 10.07.2001 по 27.09.2017 заступник голови суду Господарського суду Чернівецької області. Вказано, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці виплачується в межах чинного законодавства.

Не погоджуючись із відмовами щодо перерахунку стажу роботи, здійснення перерахунку та виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 80 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді з 01.07.2023, позивач звернувся до суду.

До спірних правовідносин суд застосовує наступні положення законодавства та робить висновки по суті пору.

Статтею 64 Конституції України передбачено, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Частиною першою статті 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 11.10.2005 № 8-рп/2005 зазначив, що право судді, який перебуває у відставці, на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, в тому числі після звільнення від виконання обов`язків судді. Надання судді за рахунок держави матеріального і соціального захисту є гарантією забезпечення його незалежності. Разом з тим, будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя.

У рішенні Конституційного Суду України від 03.06.2013 №3-рп/2013 (справа щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці) зазначено, що визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці. Право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією належного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості. Щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу. Конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя.

Конституційний Суд України також висловлював аналогічні позиції у відношенні гарантій незалежності суддів, їх матеріального та соціального забезпечення у рішеннях від 24 червня 1999 року № 6-рп/99 (справа про фінансування судів), від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 (справа щодо пільг, компенсацій та гарантій), від 01 квітня 2004 року № 19-рп/2004 (справа про незалежність суддів як складову їхнього статусу), від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005 (справа про рівень пенсії та щомісячного довічного грошового утримання), від 18 червня 2007 року №4-рп/2007 (справа про гарантії незалежності суддів).

З огляду на викладене, конституційний статус судді зумовлює обов`язок держави гарантувати достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв`язку з досягненням пенсійного віку чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці - щомісячне довічне грошове утримання. Статус судді та його елементи, зокрема, матеріальне забезпечення судді після припинення його повноважень, є не особистим привілеєм, а виступає засобом забезпечення незалежності працюючих суддів і надається для гарантування верховенства права та в інтересах осіб, які звертаються до суду та очікують неупередженого правосуддя.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У статті 130 Конституції України передбачено, що держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

Відповідно до положень ст. 137 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" №1402-VIII до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; 2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу. До стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Судом встановлено, що пенсійним органом при проведенні обрахунку щомісячного довічного грошового утримання, як судді у відставці, не було враховано до стажу роботи позивача, який дає право на отримання довічного грошового утримання, період проходження ним строкової військової служби, який становить 1 рік 11 місяців та 30 днів; половину строку навчання на денній формі на юридичному факультеті Львівського державного університету ім. І.Франка (половина строку навчання), що становить 2 роки 5 місяців та 13 днів; роботу на посаді стажиста прокуратури Ленінського району міста Чернівці, що становить відповідно 1 рік та 19 днів.

Абзацом 4 п. 34 розділу ХІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про судоустрій і статус суддів" встановлено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Згідно ч. 4 ст. 43 Закону №2862-ХІІ зі змінами, внесеними Законом України від 24.02.1994 року "Про внесення змін і доповнень до Закону України "Про статус суддів", до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних із керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Відповідно до абз. 2 ст. 1 Указу Президента України "Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів" від 10.07.1995 №584/95 до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби. Після втрати чинності ст. 1 вказаного Указу Президента України питання зарахування в стаж роботи судді інших періодів діяльності було врегульовано постановою Кабінету Міністрів України від 11.06.2008 №545.

Постановою Кабінету Міністрів України №545 пункт 3-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 №865 (865-2005-п) "Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів" доповнено абзацом такого змісту: "До стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби". Зазначена постанова Кабінету Міністрів України (№865-2005-п) втратила чинність 01 січня 2012 року.

У відповідності до п.11 Перехідних положень Закону України "Про судоустрій та статус суддів" від 07.07.2010 №2453-VI судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Відповідно до абз. 4 п. 34 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про статус суддів" від 02.06.2016 №1402-VIII судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Таким чином, законодавством, яке діяло на момент набрання чинності Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 №2453-VI, було визначено право зарахування до стажу, що дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, половини строку навчання на юридичному факультеті вищого навчального закладу, періоду проходження строкової служби, а також роботу на посадах прокурорів і слідчих.

Вказані висновки узгоджуються із позицією, викладеною в постановах Верховного Суду від 08.03.2018 справа №308/6953/17, від 19.06.2018 справа №243/4458/17, від 05.12.2019 справа №592/2737/17, від 31.03.2021 справа №235/7316/16-а, від 13.02.2020 справа №592/5433/17, від 12.05.2020 справа №303/1504/17-а, від 30.03.2023 справа №280/2167/21.

Згідно ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку про наявність у позивача права на зарахування до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку період проходження строкової військової служби, половини строку навчання на денній формі на юридичному факультеті Львівського державного університету ім. І.Франка, та роботу на посаді стажиста прокуратури Ленінського району міста Чернівці.

Як вбачається із матеріалів справи, загальний стаж роботи позивача для обрахунку щомісячного довічного грошового утримання, як судді у відставці, у розумінні Закону України "Про судоустрій і статус суддів" №1402-VIII складає повних 35 років 4 місяці 16 днів, про що свідчить розрахунок Господарського суду Чернівецької області від 19.06.2023 №02.02-20-483/23 про стаж роботи, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, який не взято відповідачем до уваги при визначенні позивачу щомісячного довічного грошового утримання.

Відтак, відмова відповідача у зарахуванні до відповідного стажу роботи на посаді судді, період проходження строкової військової служби, половини строку навчання на денній формі на юридичному факультеті Львівського державного університету ім. І.Франка, та роботу на посаді стажиста прокуратури Ленінського району міста Чернівці є протиправною.

Зазначене, узгоджується із правовою позицією викладеною у постанові Верховного Суду від 23 червня 2022 року по справі №420/1987/21.

Стосовно визначення відсотку (обчислення) щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, суд наступне.

Як зазначено відповідачем у листі від 03.08.2023 №5093-5008/С-17/8-2400/23 стаж роботи позивача складає 29 років 11 місяців 24 дні. Загальний відсоток розрахунку довічного грошового утримання складає 68% (50% за 20 років та 18% (9 років понад 20 років*2% =18%).

Однак, суд зауважує, що для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді за правилами ч. 4 ст. 142 Закону №1402 у формулі його обрахунку має застосуватись розмір відсоткового значення суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, визначений ч. 3 ст. 142 Закону №1402- VIII.

Як зазначалось вище, ч. 3 ст. 142 Закону №1402-VI передбачено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Отже суд зазначає, що з урахуванням періодів проходження строкової військової служби, половини строку навчання на денній формі на юридичному факультеті Львівського державного університету ім. І.Франка, та роботу на посаді стажиста прокуратури Ленінського району міста Чернівці стаж позивача на посаді судді складає 35 роки 4 місяців 16 днів, що дає право на отримання грошового утримання в розмірі 80 (50% + 30% (15 років понад 20 років * 2%)) відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Таким чином, з огляду на вказане, доводи відповідача про те, що зарахування до стажу роботи на посаді судді при розрахунку розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці періодів проходження строкової військової служби, половини строку навчання на денній формі на юридичному факультеті Львівського державного університету ім. І.Франка, та роботу на посаді стажиста прокуратури Ленінського району міста Чернівці не передбачено, суд вважає безпідставними.

Враховуючи наведе вище, суд вважає, що відмови відповідача, викладені у листах №15431/15102/П-02/8-1500/23 від 14.06.2023 від 05.07.2023 №4507-4415/С-17/8-2400/23 та від 03.08.2023 №5093-5008/С-17/8-2400/23 про відмову позивачу у перерахунку певного стажу роботи, здійснення перерахунку та виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 80 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді з 01.07.2023 є протиправними, оскільки суперечать встановленим обставинам справи та законодавству, чинному на момент виникнення спірних правовідносин.

При цьому, суд звертає увагу відповідача на те, що останній повинен при кожному наступному перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці позивача враховувати до стажу роботи, що дає право на щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці період проходження строкової військової служби (1 рік 11 місяців та 30 днів); половину строку навчання на денній формі на юридичному факультеті Львівського державного університету ім. І.Франка (2 роки, 5 місяців та 13 днів) та роботу на посаді стажиста прокуратури Ленінського району міста Чернівці (1 рік та 19 днів).

Суд зазначає, що при обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права статтею 1 Першого протоколу до Конституції про захист прав людини і основоположних свобод, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

Верховний Суд України у своєму рішенні від 16.09.2015 у справі №21-1465а15 вказав, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

За таких обставин, з метою ефективного способу захисту порушених прав позивача, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області здійснити з 01.07.2023 перерахунок та виплату (з урахуванням раніше виплачених сум) позивачу, як судді у відставці, щомісячного довічного грошового утримання згідно з довідкою Господарського суду Чернівецької області №02.03-24-63/23 від 19.06.2023 та розрахунку Господарського суду Чернівецької області від 19.06.2023 №02.02-20-483/23 про стаж роботи, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 80 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, зарахувавши до стажу роботи судді, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці: період проходження строкової військової служби, який становить 1 рік 11 місяців та 30 днів; половину строку навчання на денній формі на юридичному факультеті Львівського державного університету ім. І.Франка, що становить 2 роки 5 місяців та 13 днів; та роботу на посаді стажиста прокуратури Ленінського району міста Чернівці, що становить відповідно 1 рік та 19 днів.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29).

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з частиною 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність вказаних вище доказів окремо, а також достатність і взаємний зв`язок цих доказів у їх сукупності, суд вважає, що позивачем доведено наявність підстав для задоволення заявлених вимог. Натомість доводи відповідача не свідчать про законність вчинених ним дій.

Стосовно розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Частиною 1 ст. 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи встановлено, що при зверненні до суду з даним позовом позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Враховуючи зазначене, суд стягує з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача сплачений судовий збір в сумі 1073,60 грн.

Керуючись статтями 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, яке оформлене листами від 05.07.2023 №4507-4415/С-17/8-2400/23 та від 03.08.2023 №5093-5008/С-17/8-2400/23 про відмову ОСОБА_1 у перерахунку стажу роботи, здійснення перерахунку та виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 80 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді з 01.07.2023, згідно з його заявами від 22.06.2023 та від 20.07.2023.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області здійснити з 01.07.2023 перерахунок та виплату (з урахуванням раніше виплачених сум) ОСОБА_1 , як судді у відставці, щомісячного довічного грошового утримання згідно з довідкою Господарського суду Чернівецької області №02.03-24-63/23 від 19.06.2023 та розрахунком Господарського суду Чернівецької області від 19.06.2023 №02.02-20-483/23 про стаж роботи, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 80 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, зарахувавши до стажу роботи судді, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці: період проходження строкової військової служби, який становить 1 рік 11 місяців та 30 днів; половину строку навчання на денній формі на юридичному факультеті Львівського державного університету ім. І.Франка, що становить 2 роки 5 місяців та 13 днів; роботу на посаді стажиста прокуратури Ленінського району міста Чернівці, що становить відповідно 1 рік та 19 днів.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1073,60 грн.

Згідно статті 255 КАС України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 КАС України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників процесу:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код РНОКПП НОМЕР_1 );

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (площа Центральна, 3, м. Чернівці, 58002, ).

Суддя В.О. Григораш