Справа № 500/5074/23
Суддя: Дерех Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2023-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/5074/23

13 грудня 2023 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючої судді Дерех Н.В.

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Тернопільського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання дій протиправними та скасування пункту наказу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі, позивач) звернувся до суду з позовом до Тернопільського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (надалі, відповідач), в якому просить визнати протиправними дії Тернопільського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки стосовно застосування до ОСОБА_1 приводу до Тернопільського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, визнати протиправними дії Тернопільського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо призову на військову службу під час мобілізації та зарахування до списків особового складу ОСОБА_1 , визнати протиправним та скасувати пункт 9 наказу начальника Тернопільського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (по стройовій частині) №188 від 11.07.2023 щодо допущення ОСОБА_1 до тимчасового виконання обов`язків за вакантною посадою - стрільця - помічника гранатометника відділення охорони взводу охорони роти охорони Тернопільського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, ВОС-100915 А/630 та зарахування до списків особового складу, на всі види забезпечення.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що має стійкі релігійні переконання, які унеможливлюють проходження ним військової служби. Вказав, що позивача було примусово призвано на військову службу під час мобілізації, незважаючи на його несумісні із військовою службою релігійні переконання. Позивач вважає, що як Свідок Єгови, належить до "інших військовозобов`язаних або окремої категорії громадян", які на підставі до абз. 16 ч.1 ст.23 Закону України "Про мобілізаційну підтримку та мобілізацію" та ч.4 ст.35 Конституції України не підлягають призову на військову службу під час мобілізації. Також, позивач вважає, що сама належність позивача до "інших військовозобов`язаних або окремої категорії громадян", які на підставі абз 16 ч.1 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" та ч.4 ст.35 Конституції України не підлягають призову на військову службу під час мобілізації, є достатньою правовою підставою для утримання відповідачем від дій з призову позивача на військову службу. Просить врахувати, що дії відповідача та відповідний наказ відповідача про призов на військову службу на посаду стрільця позивача, який належить до релігійної організації, віровчення якої не допускає користування зброєю та який має ніяким законом не обмежене конституційне право на заміну виконання військового обов`язку невійськовою (альтернативно) службою, є протиправними. Крім цього, на думку позивача, у відповідача не було правових підстав для приводу позивача 11.07.2023 до приміщення територіального центру комплектування та соціальної підтримки, тому дії відповідача щодо застосування до позивача приводу до територіального центру комплектування та соціальної підтримки необхідно визнати протиправними.

Ухвалою суду від 21.08.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Даною ухвалою відповідачу встановлено 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження для подання відзиву на позовну заяву. Даною ухвалою також відмовлено позивачу у витребуванні доказів.

Заперечуючи проти позовних вимог, представник відповідача подав до суду відзив на адміністративний позов, в якому просив відмовити у задоволенні позову повністю. Вказав, що 11.07.2023 громадянин ОСОБА_1 , після оповіщення, самостійно прибув до Тернопільського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки для звірки військово-облікових даних та направлений на обстеження та медичний огляд з метою визначення придатності на військову службу під час загальної мобілізації. Просить врахувати, що по закінченню медичного огляду позивача було визнано придатним до військової служби, про що видано постанову, яка оформлена довідкою військово-лікарської комісії при Тернопільському районному територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за №9/2673 від 11.07.2023. При цьому, звернув увагу суду на тому, що на підставі особисто написаної заяви громадянина ОСОБА_1 за вхідним №10124 від 11.07.2023, довідки військово-лікарської комісії при Тернопільському районному територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за №9/2673 від 11.07.2022, 11.07.2023 поставлений на військовий облік військовозобов`язаних запасу Тернопільського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки. Відтак, вважає, що відповідачем правомірно прийнято Наказ від 11.07.2023 за №188, згідно якого військовозобов`язаний солдат ОСОБА_1 , призваний на військову службу та допущений до тимчасового виконання обов`язків за вакантною посадою стрільця-помічника гранатометника відділення охорони взвод охорони роти охорони Тернопільського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки. Також, просить врахувати, що статус військовозобов`язаного" позивач підтвердив також своєю заявою на ім`я начальника Тернопільського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (вхідний №10958 від 24.07.2022), де просить замінити військовий обов`язок на альтернативну (невійськову службу) у зв`язку з релігійними переконаннями. Та зазначає, що на нього, як на громадянина України розповсюджується дія Конституції України, стаття 35: "У разі якщо виконання військового обов`язку суперечить релігійним переконанням громадянина, виконання цього обов`язку має бути замінене альтернативною (невійськовою) службою. Відповідач вважає, що оскільки згідно статті 1 Закону України "Про альтернативну (невійськову службу)", альтернативна служба є службою, яка запроваджується замість проходження строкової військової служби і має на меті виконання обов`язку перед суспільством; в умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження права громадян на проходження альтернативної служби із зазначенням строку дії цих обмежень. У підсумку, Тернопільський районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, як відповідач у справі, не вбачає в своїх діях порушень чинного законодавства щодо призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язаного громадянина ОСОБА_1 , незалежно від місця перебування на військовому обліку (пункт 8 Положення) та направлення на медичний огляд з метою визначення ступеня придатності до військової служби під час оголошеного воєнного стану та загальної мобілізації державі (ст. 1, 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу"). При цьому, на переконання представника відповідача, дії Тернопільського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки чітко регламентовані та здійснені у відповідності до норм діючого законодавства України та в умовах воєнного стану.

Ухвалою суду від 07.09.2023 постановлено відмовити у задоволенні клопотання представника позивача про виклик свідків.

Також, ухвалою суду від 07.09.2023 постановлено відмовити у задоволенні клопотання представника позивача про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою суду від 05.10.2023 постановлено відмовити у задоволенні клопотання представника позивача про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

11.07.2023 позивач звернувся до начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 із письмовою заявою, в якій просив взяти його на військовий облік військовозобов`язаних рядового складу запасу у зв`язку з постановкою на військовий облік. До вказаної заяви позивачем долучено копію паспорта, копію військово-облікового документа.

Також, 11.07.2023 ОСОБА_1 звернувся із заявою до Начальника Тернопільського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, в якій заперечував щодо проходження військової служб за призовом по мобілізації у Збройних Силах України та інших військових формуваннях, оскільки через свої релігійні переконання не може проходити військову службу. Просив замінити призов на військову службу по мобілізації на суспільно корисну працю.

Згідно п. 9 Наказу начальника Тернопільського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (по стройовій частині) від 11.07.2023 за №188, солдата ОСОБА_1 , призваного на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період Тернопільським районним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки відповідно до Указу Президента України від 01.05.2023 №254/2023 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" та Указу Президента України від 01.05.2023 №255/2023 "Про продовження строку проведення загальної мобілізації", допустити до тимчасового виконання обов`язків за вакантною посадою стрільця - помічника гранатометника Відділення охорони взводу охорони роти охорони Тернопільського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, ВОС - 100915А/630. Згідно даного Наказу, з 11.07.2023 позивача зараховано до списків особового складу з відповідним посадовим окладом згідно з тарифним розрядом 4.

18.07.2023 ОСОБА_1 повторно звернувся до Тернопільського РТЦК та СП, в якій просив замінити виконання військового обов`язку на військову цивільну службу.

За результатами розгляду заяви позивача (вх.№10958 від 24.07.2023) з проводу заміни виконання військового обов`язку альтернативною (невійськовою) службою у зв`язку із релігійними переконаннями, Тернопільський районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки листом №7389 від 03.08.2023 відмовив у задоволенні такої заяви, зсилаючись на відсутність підстав. Даним листом позивача також повідомлено, що альтернативна (невійськова служба) не передбачена для військовозобов`язаних, які призиваються до лав Збройних Сил України по мобілізації.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, що у зв`язку з військовою агресією рф проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» (зі змінами), який затверджено Законом України від 24.02.2022 року №2102-IX, введено в Україні воєнний стан, який неодноразово продовжувався.

Відповідно до пункту 3 зазначеного Указу Президента у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30 - 34, 38, 39, 41 - 44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

На момент розгляду даної справи строк дії воєнного стану в Україні продовжено.

Пунктом 16 частини першої статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» допускається обмежувати проходження альтернативної (невійськової) служби.

Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» альтернативна (невійськова) служба під час воєнного стану не визначена, оскільки на альтернативну службу можуть бути направлені лише громадяни, які підлягають призову на строкову військову службу.

Частиною 1 статті 15 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" передбачено, що на строкову військову службу призиваються придатні для цього за станом здоров`я громадяни України чоловічої статі, яким до дня відправлення у військові частини виповнилося 18 років, та старші особи, які не досягли 27-річного віку і не мають права на звільнення або відстрочку від призову на строкову військову службу.

Указом Президента України від 24.02.2022 року №65/2022 «Про загальну мобілізацію» (зі змінами), затвердженого Законом України від 03.03.2022 року №2105-IX, оголошено проведення загальної мобілізації. Згідно з цим Указом призову на військову службу за мобілізацією підлягають військовозобов`язані та резервісти.

Згідно ст.65 Конституції України, частини першої ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Частиною 4 ст.35 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути увільнений від своїх обов`язків перед державою або відмовитися від виконання законів за мотивами релігійних переконань. У разі якщо виконання військового обов`язку суперечить релігійним переконанням громадянина, виконання цього обов`язку має бути замінене альтернативною (невійськовою) службою.

Згідно з положеннями статті 64 Конституції України в умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 цієї Конституції.

Відповідно до частини другої ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» в умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження права громадян на проходження альтернативної служби із зазначенням строку дії цих обмежень.

Згідно з положеннями частині третьої статті 4 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації» ніхто не може з мотивів своїх релігійних переконань ухилятися від виконання конституційних обов`язків. Заміна виконання одного обов`язку іншим з мотивів переконань допускається лише у випадках, передбачених законодавством України.

Крім того, уряди держав-членів Ради Європи, окрім утвердження в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод міжнародних нормативних прерогатив на свободу думки, совісті та релігії людини проголошених ООН, все ж вказують на можливість обмеження їхньої реалізації, якщо такі обмеження, перш за все, передбачені чинним законодавством демократичного суспільства та покликані захищати громадську безпеку, публічний порядок, здоров`я чи моральні засади, а також покликані захищати права та свободи інших членів суспільної ланки.

За змістом ст.1 Закону України "Про альтернативну (невійськову) службу", альтернативна служба є службою, яка запроваджується замість проходження строкової військової служби і має на меті виконання обов`язку перед суспільством. В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження права громадян на проходження альтернативної служби із зазначенням строку дії цих обмежень.

Аналіз наведених вище норм дає підстави для висновку, що для осіб, які за своїми релігійними переконаннями, віросповідання яких не дозволяє використовувати зброю не встановлено порядку направлення на альтернативну військову службу, а отже підлягають призову під час мобілізації на загальних підставах.

З матеріалів даної справи слідує, що позивач перебуває на військовому обліку військовозобов`язаних запасу у Тернопільському районному територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки, є військовозобов`язаним, пройшов військово-лікарську комісію 11.07.2023 та визнаний придатним до військової служби, після чого згідно Наказу Начальника Тернопільського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки за №188 від 11.07.2023 №188 призваний до лав Збройних Сил України.

З наведеного вище мотиву, суд приймає до уваги доводи представника відповідача стосовно того, що у пункт 11 зазначеної Карти обстеження та медичного огляду Інформація про стан мого здоров`я надана мною у повному обсязі. Попереджений про надання неповної та недостовірної інформації. У картці обстеження та медичного огляду від 11.07.2023 року проставлений особистий підпис ОСОБА_1 , що, на думку суду, підтверджує достовірність інформації щодо стану свого здоров`я.

Враховуючи те, що позивач являється мобілізованим на військову службу, а не особою, яка підлягає призову на строкову військову службу, у спірному випадку, на думку суду, ОСОБА_1 не наділений правом бути направленим на альтернативну (невійськову) службу.

З огляду на наведені вище обставини, на думку суду, не підлягають до задоволення позовні вимоги про визнання протиправними дій Тернопільського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо призову на військову службу під час мобілізації та зарахування до списків особового складу ОСОБА_1 , визнання протиправним та скасування пункту 9 наказу начальника Тернопільського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (по стройовій частині) №188 від 11.07.2023 щодо допущення ОСОБА_1 до тимчасового виконання обов`язків за вакантною посадою - стрільця - помічника гранатометника відділення охорони взводу охорони роти охорони Тернопільського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, ВОС- 100915 А/63 0 та зарахування до списків особового складу, на всі види забезпечення.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправними дій Тернопільського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки стосовно застосування до ОСОБА_1 приводу до Тернопільського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, то така позовна вимога не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

На думку суду, призов громадянина на військову службу під час мобілізації не може вважатися приводом, оскільки метою перебування позивача у приміщенні відповідача було уточнення його військово-облікових даних та проходження військової лікарської комісії з метою його призову до ЗСУ по мобілізації.

Суд звертає на тому, що на підставі особисто написаної заяви ОСОБА_1 від 11.07.2023, довідки військово-лікарської комісії при Тернопільському районному територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за №9/2673 від 11.07.2023 позивач поставлений на військовий облік зобов`язаних запасу Тернопільського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Крім цього, суд вважає, що Тернопільський районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки не наділений повноваженням щодо здійснення приводу.

Наведеному кореспондує те, що відповідно до частини третьої ст.38 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", органи Національної поліції України у встановленому законом порядку зобов`язані за зверненнями територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України доставити до таких територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України осіб, які вчинили адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210, 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Натомість, суд вважає, що Тернопільський районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки є органом військового управління, що забезпечує виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Решта доводів та заперечень учасників справи, висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у рішенні у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відображено принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29).

Статтею 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Беручи до уваги вищевикладене та оцінюючи наявні в матеріалах справи письмові докази в сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Розподіл судових витрат не здійснюється, оскільки у задоволенні позову слід відмовити повністю.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено та підписано 13 грудня 2023 року.

Копію рішення надіслати учасникам справи.

Реквізити учасників справи:

позивач - ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 );

відповідач - Тернопільський районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки (місцезнаходження:вул. Тролейбусна, 5, м. Тернопіль,46027 ).

Головуюча суддя Дерех Н.В.