Справа № 477/2729/23
Суддя: Глубоченко С. М.
Дата ухвалення: 2023-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/2729/23
Провадження №2-а/477/27/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2023 року Жовтневий районний суд Миколаївської області

у складі головуючого у справі судді Глубоченка С.М.,

за участю секретаря судового засідання Резуник Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

09 жовтня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив визнати протиправною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування на території України АА №00013749 від 21 вересня 2023 року, винесену заступником директора Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті начальником відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 132-1 КУпАП.

В обґрунтування позову посилається на те, що 22 вересня 2023 року через застосунок «Дія» отримав повідомлення про притягнення його до адміністративної відповідальності за порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі відповідно до постанови заступника директора Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті ОСОБА_2 , серії АА №000013749 від 21 вересня 2023 року.

Згідно вказаної постанови його притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1700,00 грн за правопорушення передбачене частиною другою статті 132-1 КУпАП.

За змістом отриманих у відповідному додатку відомостей, щодо винесення постанови серії АА №000013749 від 21 вересня 2023 року, позивач притягнутий до відповідальності за перевищення навантаження на одиночну вісь транспортного засобу на 11,391% (1,31 тон) під час руху транспортного засобу, марки «DAF», державний номерний знак НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 на праві приватної власності, під час руху цього транспортного засобу по автодорозі Н-11 сполученням Дніпро-Миколаїв (76-702 км) 20 вересня 2023 року о 23.30 годині.

Вважає вказану постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки спірна постанова не містить посилання на докази, що містять відомості про нормативну та фактичну масу транспортного засобу, відомості про його тип, тип осей транспортного засобу, його категорію тощо. Також при винесені постанови не було належним чином здійснено вимірювання навантаження на осі.

Крім того, посилається й на те, що вказаний транспортний засіб використовується у діяльності ФОП ОСОБА_1 , тоді як до відповідальності притягнуто ОСОБА_1 як фізичну особу.

Також у своєму позові ОСОБА_1 посилається і на ту обставину, що транспортний засіб, марки «DAF», державний номерний знак НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 на праві власності у період з 20 по 21 вересня 2023 року використовувався ФОП ОСОБА_1 для перевезення вантажу військового призначення, що з урахуванням змін, внесених до пункту 22.5 Правил дорожнього руху України виключає відповідальність позивача за вказане вище порушення.

Ухвалою судді від 09 жовтня 2023 року позовна заява була залишена без руху для усунення недоліків, які були виправлені у встановлений судом строк.

Після усунення недоліків, зазначених в ухвалі суду від 09 жовтня 2023 року, ухвалою суду від 14 листопада 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Призначено судове засідання у справі в порядку спрощеного позовного провадження.

22 листопада 2023 року через систему «Електронний суд» від представника відповідача Лобанової О.В. надійшов відзив на позовну заяву, в якому остання, посилаючись на безпідставність позовних вимог та відповідність оскаржуваної постанови вимогами закону, а також підтвердження належними доказами обставин вчинення позивачем адміністративного правопорушення, просила у задоволенні позову відмовити. Також подала до суду заяву про залишення позову ОСОБА_1 без розгляду, через пропуск строку звернення до суду з цим позовом.

Так, відповідно до статті 175 КАС України у строк, встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідач має право надіслати: суду - відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову; позивачу, іншим відповідачам, третім особам - копію відзиву та доданих до нього документів.

Частиною другою статті 162 КАС України визначено вимоги до змісту відзиву та зазначено перелік відомостей що він має містити.

Частина третя та четверта статті 162 КАС України кореспондується з вищевказаними положеннями статті 175 цього ж кодексу в частині надсилання копії відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи та необхідності долучення до відзиву доказів, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем та документів, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи.

Згідно абзацу 1 частини другої статі 175 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Так, допустимими доказами направлення відповідачем відзиву на позовну заяву та доданих до нього доказів є саме касовий чек або розрахункова квитанція та опис вкладення, які є беззаперечним доказом направлення адресату зазначених у описі документів.

У свою чергу відповідачем не долучено до відзиву жодних доказів його направлення позивачу у справі за його зареєстрованим місцем проживання, яке зазначено ним у позовній заяві.

Суд звертає увагу, що одним із елементів поняття справедливого судового розгляду є принцип рівності сторін, який також включає принцип змагальності процесу, що полягає у наданні рівних процесуальних можливостей сторонам у захисті їхніх прав і законних інтересів.

За приписами статті 8 КАС України, адміністративний суд зобов`язаний забезпечити процесуальну рівність сторін. При цьому суд повинен: не допускати процесуальних переваг однієї сторони перед іншою; однаково вимагати від сторін виконання їхніх процесуальних обов`язків; однаковим чином застосовувати до сторін заходи процесуальної відповідальності.

У той же час, відповідачем не подано до суду доказів направлення позивачу відзиву та доданих до нього доказів на адресу, зазначену позивачем у позовній заяві, що, в свою чергу, порушує визначені законом засади змагальності, рівності учасників процесу перед законом і судом, а також позбавляє учасника провадження можливості своєчасно ознайомитись з відповідними матеріалами, надати свої доводи і заперечення.

Отже, відповідач не виконав вимоги КАС у частині направлення відзиву позивачу на належну йому адресу.

Системний аналіз положень частини дев`ятої статті 79, статей 162 та 175 КАС України дає підстави для висновку, що у разі подання учасником справи відзиву та доданих до нього доказів без додержання вимог частини четвертої статті 162 КАС України, суд долучає відповідний відзив та додані до нього докази до матеріалів справи, проте не приймає до розгляду.

Нормами КАС України не передбачено можливості повернення судом відзиву та доданих до нього доказів, поданих без додержання вимог частини четвертої статті 162 КАС України, тому правових підстав їх повернення відповідному учаснику справи суд не має.

Досліджуючи поданий представником відповідача відзив, також вбачається і його необґрунтованість, так як викладені у ньому заперечення стосуються інших правовідносин, що склалися між відповідачем та третьою особою, стосовно притягнення останньої до адміністративної відповідальності, та вказані у ньому відомості, щодо дати, часу, способу вчинення правопорушення, особи, яка його вчинила, транспортного засобу, яким було допущено такі порушення є відмінними від тих, що є предметом розгляду цього позову.

Зважаючи на вищевикладене, з огляду на те, що відповідачем не подано до суду доказів, що підтверджують направлення позивачу на належну йому адресу відзиву та доданих до нього доказів, та з урахуванням того, що наведені відповідачем у відзиві заперечення не мають жодного відношення до обставин цієї справи, суд долучає до матеріалів справи відзив та додані до нього докази, проте залишає їх без розгляду.

В судове засідання позивач та його представник не з`явилися. Від представника позивача - Вялової І.М. надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю, просила позов задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Неприбуття у судове засідання учасників справи, повідомлених відповідно до положень статті 268 КАС України, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до частини четвертої статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Оскільки учасники судового розгляду в судове засідання не з`явилися, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Згідно з частиною другою статті 286 КАС України, позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Враховуючи положення статті 286 КАС України, статті 289 КУпАП, суд дійшов висновку, що позивач при зверненні до суду з адміністративним позовом не порушив передбачений 10-денний строк для захисту своїх прав в судовому порядку, оскільки звернувся до суду у передбачений 10-денний строк, оскаржувана постанова винесена 21 вересня 2023 року та 22 вересня 2023 року сповіщення про винесення цієї постанови позивачем отримано електронними засобами через застосунок «Дія», з позовом позивач звернувся, шляхом направлення позовної заяви засобами поштового зв`язку 02 жовтня 2023 року.

Як вбачається з матеріалів справи, 21 вересня 2023 року заступником директора Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті начальником відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень ОСОБА_2 було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, серії АА № 00013749 у виді штрафу в розмірі 1700,00 грн, що підтверджується відомостями отриманими позивачем в застосунку «Дія», які суд визнає у якості належного доказу, що підтверджує вчинення дій пов`язаних із притягненням позивача до адміністративної відповідальності.

За змістом отриманих позивачем відомостей вбачається, що адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено за перевищення навантаження на одиночну вісь транспортного засобу на 11,391% (1,31 тон) під час руху транспортного засобу, марки «DAF», державний номерний знак НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 на праві приватної власності, під час руху цього транспортного засобу по автодорозі Н-11 сполученням Дніпро-Миколаїв (76-702 км) 20 вересня 2023 року о 23.30 годині.

Не погоджуючись з вказаною постановою, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав з даним адміністративним позовом.

З огляду на викладене, між сторонами склалися правовідносини з приводу оскарження постанови суб`єкта владних повноважень у справі про притягнення до адміністративної відповідальності.

Постанова щодо притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що перебувають у нерівному положенні стосовно суб`єкта владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті(вчинені)вони: 1)на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2)з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3)обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення(вчинення дії); 4)безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6)розсудливо; 7)з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8)пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення(дія); 9)з урахуванням права особина участь у процесі прийняття рішення; 10)своєчасно, тобто протягом розумного строку (частина друга статті 2 КАС України).

Правила дорожнього руху, які встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, належать до виконання всіма учасниками дорожнього руху.

Особи, які порушують Правила дорожнього руху, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом (частина перша статті 7 КУпАП).

Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу адміністративного правопорушення, яка доводиться шляхом надання відповідних доказів (стаття 251 КУпАП).

Згідно пункту 22.5 ПДР, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, - 3,75м), за висотою від поверхні дороги - 4м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35м), за довжиною - 22м (для маршрутних транспортних засобів - 25м), фактичну масу понад 40т (для контейнеровозів - понад 44т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46т), навантаження на одиночну вісь - 11т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16т, строєні 22т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11т, здвоєні осі - 18т, строєні - 24т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2м. Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5м. Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11т, здвоєні осі - понад 16т, строєні осі - понад 22т або фактичною масою понад 40т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11т, здвоєні осі - понад 18т, строєні осі - понад 24т або фактичною масою понад 44т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється. Забороняється рух транспортних засобів з навантаженням на вісь понад 7 т або фактичною масою понад 24 т автомобільними дорогами загального користування місцевого значення.

Частиною другою статті 132-1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність у випадку перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами.

Згідно частини першої статті 14-3 КУпАП адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені частиною другою статті 122-2, частинами другою і третьою статті 132-1 цього Кодексу, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі (за допомогою комплексу технічних засобів автоматичного визначення вагових, габаритних та інших параметрів транспортного засобу з функціями фотозйомки та/або відеозапису, що функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань на момент запиту відсутні відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Як вбачається з матеріалів справи, транспортний засіб марки «DAF», державний номерний знак НОМЕР_1 на праві власності належить ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію цього транспортного засобу, серії НОМЕР_2 .

Відповідно до Витягу з реєстру платників єдиного податку, ОСОБА_1 з 15 червня 2020 року перебуває на обліку Головного управління ДПС в Миколаївській області та зареєстрований як фізична особа- підприємець.

Керування, належним ОСОБА_1 , транспортним засобом мало місце 20 вересня 2023 року при здійсненні діяльності з надання послуг по вантажним перевезенням ФОП ОСОБА_1 .

Між тим, сам по собі факт використання транспортного засобу в ФОП ОСОБА_1 , без внесення відомостей про це до Єдиного державного реєстру транспортних засобів, не звільняє власника від відповідальності незалежно від того, з чиєї вини невнесення відповідних відомостей до Реєстру мало місце.

Докази внесення відомостей до Єдиного державного реєстру транспортних засобів про належного користувача вказаного транспортного засобу матеріали справи не містять, тому доводи позивача в цій частині не можуть бути прийняті судом до уваги, як неналежні.

Факт перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху вищевказаним транспортним засобом позивачем не оспорювався.

При зверненні до суду з указаним позовом, ОСОБА_1 вказував на те, що постанова винесена без урахування відомостей про нормативну та фактичну масу транспортного засобу, відомостей про його тип, тип осей транспортного засобу, його категорію, без здійснення вимірювання навантаження на осі, та ін.

У свою чергу, позивачем як при зверненні до суду, так і під час судового розгляду справи не надано суду оскаржувану постанову для її дослідження щодо відомостей, які б указували на не врахування відповідачем характеристик транспортного засобу.

Надана відповідачем копія постанови, серії АА №00013288 від 01 серпня 2023 року, що долучена до відзиву стосується інших обставин та особи, стосовно якої вона була винесена та не має жодного відношення до цієї справи, а тому не може бути взята судом до уваги.

З огляду на те, що позивач, протягом розгляду справи, не маючи можливості надати спірну постанову для її дослідження судом, не вживав заходів щодо подання клопотання про витребування таких доказів у порядку встановленому КАС України, суд позбавлений можливості оцінити її на предмет наявності обставин, на які ОСОБА_1 посилається у своєму позові.

Враховуючи вищевикладене, доводи позивача, що стосуються не врахування відповідачем характеристик транспортного засобу судом також не беруться до уваги.

Водночас, постановою Кабінету Міністрів України № 1217 від 28 жовтня 2022 року внесено зміни до пункту 22.5 Правил дорожнього руху, а саме доповнено його абзацом такого змісту: «У період воєнного стану в Україні та протягом трьох місяців з дня його припинення або скасування вимоги абзаців першого та другого цього пункту не поширюються на транспортні засоби, які здійснюють перевезення вантажів з метою їх використання для забезпечення обороноздатності держави за рішенням військового командування, в інтересах якого здійснюється таке перевезення». Дані зміни набрали чинності 02 листопада 2022 року.

Таким чином, відповідальність суб`єкта, який здійснює перевезення вантажів з метою їх використання для забезпечення обороноздатності держави за рішенням військового командування виключена відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 1217 від 28 жовтня 2022 року.

Згідно статті 302 КУпАП за наявності обставин, зазначеного, зокрема у пункті 6 статті 247 цього Кодексу, орган (посадова особа), який виніс постанову про накладення адміністративного стягнення, припиняє її виконання.

Пункт 6 статті 247 КУпАП встановлює, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема у разі скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність.

Відповідно до абзацу 7 пункту 22.5 ПДР України вимоги до габаритно-вагових норм не поширюються на транспортні засоби, які в період воєнного стану здійснюють перевезення вантажів з метою їх використання для забезпечення обороноздатності держави за рішенням військового командування, в інтересах якого здійснюється таке перевезення.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 № 64/2022 (затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 №2102-ІХ), у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, введено в Україні воєнний стан з 24 лютого 2022 року, який триває по теперішній час.

Відповідно до довідки №740/33/3551 від 27 вересня 2023 року, виданої командиром військової частини НОМЕР_3 , ФОП ОСОБА_1 в період з 20 по 21 вересня 2023 року використовував транспортний засіб марки «DAF», державний номерний знак НОМЕР_1 , який згідно встановлених судом обставин на праві власності належить ОСОБА_1 , при передислокації військової частини НОМЕР_3 згідно бойового розпорядження №519 від 19 вересня 2023 року за маршрутом, який проходить по Миколаївській області

Таким чином, фіксація факту про перевищення загальної маси транспортних засобів за матеріалами створеними системою за допомогою технічних засобів, відбулася під час дії воєнного стану. Транспортний засіб, що зафіксований в цій постанові марки «DAF», державний номерний знак НОМЕР_1 , здійснював перевезення вантажів з метою їх використання для забезпечення обороноздатності держави за рішенням військового командування.

Вирішуючи питання щодо підстав для звільнення позивача від відповідальності та відповідності досліджених доказів рішенням військового командування суд виходить з приписів частини першої статті 3 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», відповідно до яких військовим командуванням, якому згідно з цим Законом надається право разом з органами виконавчої влади, військовими адміністраціями, Радою міністрів Автономної Республіки Крим та органами місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати заходи правового режиму воєнного стану, є: Головнокомандувач Збройних Сил України, Командувач об`єднаних сил Збройних Сил України, командувачі видів та окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, командувачі (начальники) органів військового управління, командири з`єднань, військових частин Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань.

Зі змісту долученої позивачем довідки вбачається, що таке перевезення ФОП ОСОБА_1 здійснювалося на підставі бойового розпорядження командира військової частини, тому в розумінні статті 3 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», та постанови Кабінету Міністрів України № 1217 від 28 жовтня 2022 року відповідає ознакам рішення військового командування.

У свою чергу, згідно підпункту 7 пункту 4 розділу ІІ Інструкції з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства інфраструктури України від 27 вересня 2021 року №512, під час опрацювання матеріалів інформаційного файлу з використанням системи уповноважена посадова особа з`ясовує наявність інформації про обставини, що виключають адміністративну відповідальність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Однак, відповідач при прийнятті спірної постанови не з`ясовував наявність інформації про обставини, що виключають адміністративну відповідальність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 132-1 КУпАП, тому суд дійшов висновку, що оскаржувану постанову слід скасувати, а провадження у справі закрити.

Щодо інших пояснень та доводів сторін, то такі не мають визначального впливу на вирішення справи.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

На підставі викладеного, керуючись статтями 241-244, 286, 293, 295 КАС України,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити повністю.

Скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування на території України АА №00013749 від 21 вересня 2023 року, винесену заступником директора Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті начальником відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 132-1 КУпАП.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 - закрити.

Апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених статтею 286 КАС України можуть бути подані протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених статтями 273, 275-277, 280, 282, пунктами 5 та 6 частини першої статті 283, статтями 286-288 цього Кодексу, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Повне найменування учасників справи:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ;

відповідач Державна служба України з безпеки на транспорті, 01135, м. Київ, проспект Перемоги, 14, код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств, установ, організацій 39816845.

СУДДЯ С.М. ГЛУБОЧЕНКО