Справа № 420/4323/23
Суддя: Марин П.П.
Дата ухвалення: 2023-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/4323/23
УХВАЛА

14 грудня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Марина П.П., розглянувши в порядку письмового провадження заяву позивача про встановлення судового контролю

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду перебувала справа за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, в якому позивач просив:

визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо застосування грудня 2014 року як місяця за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 в період з 13.04.2016 року по 27.04.2017 року включно;

зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 13.04.2016 року по 27.04.2017 року включно із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення січень 2008 року.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 10.05.2023 року, яке набрало законної сили 13.06.2023 року, адміністративний позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо відмови нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 13.04.2016 року по 27.04.2017 року включно із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення січень 2008 року. Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 13.04.2016 року по 27.04.2017 року включно із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення січень 2008 року. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Від позивача надійшла заява про встановлення судового контролю за виконанням рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10.05.2023 року по справі №420/4323/23, згідно ст. 382 КАС України.

Заява обґрунтована тим, що рішення суду є невиконаним, оскільки відповідачем не враховано абзац 5 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення (далі Порядок №1078) при складанні розрахунку індексації грошового забезпечення. Як наслідок відповідачем щомісяця зменшено суму індексації на розмір підвищення щомісячної премії та щомісячної додаткової грошової винагороди, яка згідно розрахунку відповідача щомісяця збільшувалась перевищуючи суму місячної індексації при застосуванні базового місяця січень 2008 року. У відповідь на звернення відповідачем надано лист від 21.11.2023 року №3/14/12-1410, розрахунок та зазначено, що на виконання Рішення суду відповідачем проведено розрахунок індексації грошового забезпечення та нарахована сума індексації грошового забезпечення складає 1415,48 грн., а не 36074,98 грн. Між тим, враховуючи те, що станом на день звернення до суду з даною заявою нарахована на виконання рішення суду індексація в розмірі 1415,48 грн не виплачена, сума недоплати складає 36074,98 грн.

Розглянувши заяву позивача, суд дійшов такого.

Відповідно до ч.1 ст.382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Згідно з ч.ч.2-3 ст.382 КАС України за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Половина суми штрафу стягується на користь позивача, інша половина - до Державного бюджету України.

Суд зазначає, що інститут судового контролю за виконанням судового рішення спрямований на забезпечення права особи на ефективний судовий захист в адміністративному судочинстві.

Відповідно до ст.129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

За приписами ч.ч.1-2 ст.370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно з ч.4 ст.372 КАС України примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

З огляду на вищенаведені норми законодавства, рішення суду, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи. Це забезпечується, в першу чергу, через примусове виконання судових рішень відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».

Зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду, яке має застосовуватися у виключних випадках.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем здійснено розрахунок індексації грошового забезпечення позивача за період з квітня 2016 року по квітень 2017 розу з урахуванням базового місяця січень 2008 року. Розмір індексації склав 1415,98 грн.

В свою чергу, відповідно до змісту поданої заяви, позивач не погоджується з розміром нарахованої індексації, з підстав недотримання відповідачем Порядку №1078.

Отже, позивач не погоджується саме з діями та рішенням, прийнятим на виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 КАС України, особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Суд зазначає, що одночасно з заявою в порядку статті 382 КАС України заявником подано заяву в порядку статті 383 КАС України.

Крім того, згідно з ч.4 ст.372 КАС України примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

З огляду на вищенаведені норми законодавства, рішення суду, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи. Це забезпечується, в першу чергу, через примусове виконання судових рішень відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».

Зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду, яке має застосовуватися у виключних випадках.

Між тим, з матеріалів справи вбачається, що позивач не отримував виконавчий лист та, відповідно, не звертався до виконавчої служби з заявою про примусове виконання рішення.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволенні заяви позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у справі № 420/4323/23 у спосіб обраний позивачем.

Керуючись ст.ст. 248, 256, 293, 382 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у справі № 420/4323/23 відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст.256 КАС України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції в порядку ст.295 КАС України.

Суддя П.П.Марин