Справа № 120/4521/23
Суддя: Чернюк Алла Юріївна
Дата ухвалення: 2023-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

14 грудня 2023 р. Справа № 120/4521/23

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Чернюк Алли Юріївни, розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги мотивовані протиправною, на думку позивача, бездіяльністю відповідача щодо не видачі довідки про обставини трамви ОСОБА_1 під час проходження ним військової служби в Збройних Силах України.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 21.04.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у даній справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

У встановлений судом строк, відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому він зазначає, що 08.08.2022 року гарнізонна ВЛК Військово-медичного клінічного центру, за розпорядженням командира військової частини НОМЕР_1 від 16.07.2022 року провела огляд ОСОБА_1 , згідно свідоцтва про хворобу №1054 встановлено, що захворювання, яке встановлено у солдата ОСОБА_2 , НІ, не пов`язано з проходженням військової служби. Постанова ВЛК про придатність до військової служби за військовою спеціальністю тощо. На підставі статті 8а графи П Розладу хвороб непридатний до військової служби з виключенням з військового обліку.

Згідно наказу № 402 від 14.08.2008 «Про затвердження Положення про військово- лікарську експертизу в Збройних Силах України» відповідно до пункту 1.11 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року № 402, довідка про обставини поранення травми каліцтва видається військовослужбовцям які отримали поранення, травми, каліцтва під час несення військової служби або під час захисту територіальної цілісності України, під час захисту вітчизни. Тому ОСОБА_1 згідно Наказу № 402 від 14.08.2008 «Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України» не була надана вказана довідка.

Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 07.09.2022 №247 солдат військової служби за призовом під час мобілізації ОСОБА_1 , виключений зі списків військової частини на підставі підпункту «б» (за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку) пунктом 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

На підставі вищевикладеного, представник відповідача просить відмовити в задоволенні позовних вимог та зменшити позивачу розмір витрат на правничу допомогу.

07.06.2023 року від представника позивача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній наводить свої аргументи щодо обґрунтованості позовних вимог, та просить задовольнити останні.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 з лютого 2022 року (а.с.38).

11.05.2022 року, позивач отримав висновок КТ ОГК № 930, в якому зазначається його діагноз після проходження обстеження, а саме, КТ-картина периферичного сr лівої легені, з mtc а міжчасткову плерву та лімфаденопастією (T3N2Mx).

Того ж дня, ОСОБА_1 отримав перевідний епікриз із медичної карти стаціонарного хворого № 1287, в якому вказується, про його період перебування на стаціонарному лікуванні в інфекційному відділені з 09.05.2022 року по 11.05.2022 рік, а також його діагноз: негоспітальна пневмонія в середній долі (S3-S5) лівої легені (а.с. 32).

Згідно свідоцтва про хворобу №1054 від 08.08.2022 року позивач неодноразово перебував на обстеженні та лікуванні у КНП «ОООД» ООР з 13.05.2022 р. по 07.06,2022 р., з 09.06.2022 р. по 10.06.2022 р., у КНП «ПРЦО» ВОР з 28.06.2022 р. по 01.07.2022 р., з 22.07.2022 р. по 23.07.2022 р., у ВМКЦ ЦР з 19.07.2022 р. по теперішній час (а.с. 33).

Водночас, 19.05.2022 року, ОСОБА_1 була проведена операція: діагностична торакотомія, біопсія МТС плеври.

07.06.2022 року, ОСОБА_1 , отримав виписку із медичної карти стаціонарного хворого № 9902/22, в якій вказується, про його період перебування на стаціонарі з 13.05.2022 року по 07.06.2022 рік та безпосередньо його клінічний діагноз.

10.06.2022 року, позивач отримав висновок торакального хірурга, в якому вказується його стан після операції та потребу відпустки за станом здоров`я на 30 (тридцять) календарних днів (а.с. 37).

Того ж дня, ОСОБА_1 отримав довідку ВЛК № 1405, в якій зазначається, про його діагноз та постанову ВЛК про причинний зв`язок захворювання, стан після операції (19.05.2022 року) лівобічної бокової торакотомії, біопсії МТС плеври з приводу утворення верхньої долі лівої легені, а також , про потребу відпустки на 30 (тридцять) календарних днів за станом здоров`я (а.с.38).

11.08.2022 року, ОСОБА_1 отримав заключення спіральної комп`ютерної томографії, в якому зазначається безпосередньо висновок дослідження, а саме: новоутворення верхньої частки лівої легені, MTS в медіастинальні лімфовузли. Деформація жовчного міхура, СКХ, конкременти обох нирок.

23.09.2022 року, Позивач отримав виписку - епікриз із медичної карти стаціонарного хворого № 6032, в якій вказується, про його діагноз та перебування на стаціонарі в період з 19.09.202 року по 23.09.2022 рік.

30.09.2022 року, ОСОБА_1 видано виписку № 6212, в якій зазначається про його період перебування на стаціонарі з 27.09.2022 року по 30.09.2022 рік та його повний діагноз.

12.12.2022 року, ОСОБА_1 отримав виписку із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 9247/667, в якій зазначається, про його період перебування на стаціонарі з 22.11.2022 року по 12.12.2022 рік та безпосередньо його діагноз.

В подальшому, у зв`язку з вищезазначеним, відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 07.09.2022 №247 солдат військової служби за призовом під час мобілізації ОСОБА_1 , виключений зі списків військової частини на підставі підпункту «б» (за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку) пунктом 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

У зв`язку з тим, що позивачу не було надано відповідачем, зокрема, довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), матеріалів службового розслідування з приводу отримання травми (захворювання), представником позивача 22.02.2023 року направлено на адресу відповідача рапорт, в якому він просив призначити розслідування, щодо обставини травми (контузії, поранення, каліцтва), а саме отримана ОСОБА_1 хвороба, яка була спричинена внаслідок проходження служби, та на підставі такого розслідування видати довідку про обставини травми, яка була спричинена внаслідок проходження військової служби.

Вказаний рапорт отримано відповідачем в березні 2023 року, що підтверджується відповідним рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, однак будь-якої відповіді на нього не надано.

Вважаючи протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненадання довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), позивач через свого представника звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Закон 2232-ХІІ здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

Згідно частини першої статті 2 Закону 2232-ХІІ військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Відповідно до частин другої-четвертої статті 2 Закону 2232-ХІІ проходження військової служби здійснюється громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом; іноземцями та особами без громадянства - у добровільному порядку (за контрактом) на посадах, що підлягають заміщенню військовослужбовцями рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил України. Громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями. Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до частини десятої статті 2 Закону 2232-ХІІ та з метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я, прийняття громадян на військову службу за контрактом, проведення медичного огляду військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів для визначення ступеня придатності до військової служби та визначення ступеня придатності льотного складу до льотної роботи наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402 затверджено Положення №402.

Пунктом 1.1 глави 1 розділу I Положення №402 передбачено, що військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

Відповідно до пункту 1.2 глави 1 розділу I вказаного Положення військово-лікарська експертиза - це: медичний огляд, зокрема, військовослужбовців та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової військової служби); визначення ступеня придатності до військової служби, навчання у ВВНЗ, роботи за фахом; установлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів.

Для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі). Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця. Постанови штатних та позаштатних ВЛК обов`язкові до виконання (пункт 2.1 глави 2 розділу I Положення №402).

Відповідно до пункту 1.1 глави 1 розділу II Положення №402 медичний огляд включає в себе вивчення та оцінку стану здоров`я і фізичного розвитку громадян на момент огляду в цілях визначення ступеня придатності до військової служби, навчання за військово-обліковими спеціальностями, вирішення інших питань, передбачених цим Положенням, з винесенням письмового висновку (постанови). Під придатністю до військової служби у цьому Положенні розуміється такий стан здоров`я і фізичного розвитку громадян, який дозволяє їм виконувати передбачені статутами, інструкціями службові обов`язки з конкретної військової спеціальності у виді Збройних Сил України та інших військових формуваннях у мирний та воєнний час. Медичний огляд проводиться ВЛК з метою визначення придатності, зокрема, військовослужбовців до військової служби, а також з метою визначення: можливості проходження військової служби військовослужбовцями та проживання членів їх сімей за кордоном; необхідності в тривалому спеціалізованому лікуванні, медичному спостереженні або в навчанні (вихованні) у спеціалізованих навчальних закладах членів сімей військовослужбовців, транспортабельності їх за станом здоров`я.

Главою 6 розділу II Положення №402 передбачено порядок медичного огляду військовослужбовців.

Пунктом 6.1 глави 6 розділу II Положення №402 визначено, що направлення на медичний огляд проводиться, зокрема, військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби): прямими начальниками від командира окремої частини, йому рівних та вище, органами управління та підрозділів Військової служби правопорядку Збройних Сил України, прокуратурою, судом, начальниками гарнізонів, штатних ВЛК, військових лікувальних закладів за місцем лікування, військовими комендантами гарнізонів та військовими комісарами.

Пунктом 6.2 глави 6 розділу II Положення №402 визначено чіткий перелік документів, які подаються на військовослужбовців, які направляються на медичний огляд ВЛК у мирний час. Вказаний перелік передбачає, крім того: подання на осіб, які направляються на огляд з приводу поранень, травм, контузій, каліцтв, одержаних у період проходження ними військової служби, - оригінал довідки про обставини одержання травми (поранення, контузії, каліцтва) (абзац дев`ятий пункту 6.2 глави 6 розділу II Положення).

Відповідно до пункту 6.10 глави 6 розділу II Положення №402 медичний огляд військовослужбовців, які отримали захворювання, травми (поранення, каліцтва, контузії), з метою визначення ступеня придатності до військової служби проводиться при визначеному лікарсько-експертному наслідку (результаті) захворювання, травми (поранення, каліцтва, контузії). Визначений наслідок (результат) захворювання, поранення, травми, контузії, каліцтва - це такий стан здоров`я, коли результати обстеження та лікування дають підстави ВЛК (ЛЛК) винести постанову про ступінь придатності до військової служби (служби за військовою спеціальністю), а подальше лікування не призведе до відновлення придатності до військової служби.

Пунктом 20.4 глави 20 розділу II Положення №402 передбачено, що за статтями (пунктами статей) Розкладу хвороб, що передбачають індивідуальну оцінку непридатності до військової служби або обмежену придатність осіб, які пройшли медичний огляд за графами II, III, ВЛК приймає одну з таких постанов, зокрема, «непридатний до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час».

Відповідно до пункту 21.1 глави 21 розділу II Положення №402 у разі коли під час медичного огляду військовослужбовців встановлено діагноз, ВЛК встановлює причинний зв`язок захворювання, травми, контузії, каліцтва, поранення.

Пунктом 21.5 глави 21 розділу II Положення №402 визначено, що постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв приймаються в таких формулюваннях, зокрема:

а) «Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини» - якщо поранення (травма, контузія, каліцтво) одержане під час захисту Батьківщини або виконання обов`язків військової служби під час служби у складі діючої армії і флоту у роки Громадянської війни, Великої Вітчизняної війни та війни з Японією (Другої світової війни), участі у бойових діях з розмінування боєприпасів часів Великої Вітчизняної війни (Другої світової війни), при безпосередній охороні державного кордону чи суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні у складі прикордонного наряду, екіпажу корабля (катера), екіпажу літака (вертольота) або під час проведення оперативно-розшукових заходів, або здійснення самостійно чи в складі підрозділу відбиття збройного нападу чи вторгнення на територію України військових груп і злочинних угруповань, а також під час захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.

д) «Захворювання (поранення, контузія, каліцтво, травма), ТАК, пов`язане з проходженням військової служби» - якщо воно виникло в період служби у військових частинах та установах, які не входять до складу діючої армії, або коли захворювання, що виникло до військової служби, у період служби досягло такого розвитку, який обмежує придатність або призводить до непридатності (у тому числі тимчасової) до військової служби, служби з військової спеціальності.

У такому самому формулюванні приймаються постанови при медичному огляді військовослужбовців за результатами поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних ними в період проходження військової служби, коли документи про обставини їх одержання на момент медичного огляду відсутні.

Аналіз вище наведеного дає підстави для висновку, що формулювання постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв безпосередньо пов`язане із встановленим ВЛК діагнозом, причинним зв`язком захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв, а також із наданням відповідних документів про обставини їх одержання.

У спірному випадку відповідно до довідки ВЛК №1405 від 10.06.2022 захворювання ОСОБА_1 , ТАК, пов`язане з проходженням військової служби; на підставі статті 11 графи ІІ Розкладу хвороб потребує відпустки за станом здоров`я на 30 календарних днів (а.с. 38).

Відповідний висновок ВЛК також підтверджено токаральним хірургом 10.06.2022 року (а.с.37).

Окрім того, згідно свідоцтва про хворобу №1054, на підставі статті 8А графи ІІ Розкладу хвороб, позивач визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку.

Саме на підставі вказаних документів прийнято наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 07.09.2022 №247 про виключення позивача зі списків військової частини на підставі підпункту «б» (за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку) пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

При цьому, відповідачем не заперечується, що на момент медичного огляду ВЛК ОСОБА_1 довідка про обставини травми або акт розслідування про нещасний випадок не були надані.

Суд звертає увагу на те, що у свідоцтві про хворобу №1054 зазначено, що медичний огляд позивача проводився за розпорядженням командира Військової частини НОМЕР_1 від 16.07.2022 №76/565.

Зі змісту пунктів 6.1 та 6.2 глави 6 розділу II Положення №402 слідує, що направлення на медичний огляд військовослужбовців проводиться, зокрема, прямими начальниками від командира окремої частини, йому рівних та вище, та на таких військовослужбовців подається відповідний перелік документів, в тому числі в разі, якщо особи, які направляються на огляд з приводу поранень, травм, контузій, каліцтв, одержаних у період проходження ними військової служби, - оригінал довідки про обставини одержання травми (поранення, контузії, каліцтва).

Також Додатком 5 до Положення №402 визначено форму довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) та зі змісту якої слідує, що саме на підставі наказу командира (начальника) військової частини та за його підписом така довідка видається.

З огляду на вищенаведене суд погоджується з доводами позивача про те, що при наявності довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) постанова ВЛК військової частини могла бути ухвалена в іншому формулюванні, ніж це передбачено підпунктом «д» пункту 21.5 Положення №402.

В той же час, як встановлено в ході розгляду даної справи, при направленні на медичний огляд позивача довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) відповідачем не подавалася, що не заперечується відповідачем, при цьому, ОСОБА_1 через свого представника звертався рапортом з метою її отримання, проте вжиті заходи не призвели до бажаного результату.

При вирішенні даного спору суд також враховує, що відповідно до частини першої статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 №3551-XII до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать особи з числа військовослужбовців діючої армії та флоту, партизанів, підпільників, працівників, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків) чи пов`язаних з перебуванням на фронті, у партизанських загонах і з`єднаннях, підпільних організаціях і групах та інших формуваннях, визнаних такими законодавством України, в районі воєнних дій, на прифронтових дільницях залізниць, на спорудженні оборонних рубежів, військово-морських баз та аеродромів у період громадянської та Другої світової воєн або з участю в бойових діях у мирний час.

Також відповідно до частини першої статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-XII (далі - Закон №2011-XII) одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Статтями 16-1, 16-2 Закону №2011-XII передбачено підстави для призначення та виплати одноразової грошової допомоги та її розміри, які безпосередньо залежать від формулювання постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв.

Вищенаведене дає підстави для висновку, що відсутність як такої довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), передбаченої Додатком 5 до Положення №402, дійсно може вплинути на законні права та інтереси позивача.

Водночас, аналіз положень Інструкції №36 дає підстави для висновку, що виданню військовослужбовцю довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) передує певна процедура, визначена вказаною Інструкцією, та її оформлення належить до виключної компетенції спеціально уповноваженого на те органу, відповідно до висновків, зазначених в акті комісією з розслідування нещасного випадку.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч. 3 ст. 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Отже, враховуючи те, що до повноважень Військової частини НОМЕР_1 належить оформлення (видача) довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), та з огляду на те, що відповідач таку довідку ОСОБА_1 не надав, тому суд вважає, що відповідач допустив протиправну бездіяльність в цій частині.

З урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, тому позов належить задовольнити.

Визначаючись щодо розподілу судових витрат суд зазначає, що відповідно до положень статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з частиною 1, 7 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідно до частини 9 статті 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Таким чином, документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Суд зазначає, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі № 826/1216/16 та постанові Верховного Суду від 17.09.2019 року у справі № 810/3806/18.

На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу позивачем надано договір про надання правової допомоги від 18.01.2023 року, розрахунок понесених судових витрат, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю та ордер від 28.03.2023 року серії АВ № 1069454.

Судом встановлено, що понесені позивачем витрати на правничу допомогу, пов`язані із юридичним супроводом справи № 120/4521/23 і підтверджені належними та допустимими доказами.

Суд, вирішуючи питання про відшкодування судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу, у відповідності до частини 5 статті 242 КАС України враховує висновок Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладений у постанові від 22.04.2021 року у справі № 460/302/19, відповідно до якого склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з справ людини, як джерело права.

Частиною 2 статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

У справі Est/West Alliance Limited проти України (заява № 19336/04; остаточне рішення 02.06.2014) Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10% від суми справедливої сатисфакції виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

При визначенні суми відшкодування суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг, що відповідає позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 23.04.2019 року у справі №826/9047/16 (касаційне провадження №К/9901/5750/19).

Разом із тим, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої прийнято рішення, всі її витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом пропорційності, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документу (документів), витрачений адвокатом час тощо є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що сума судових витрат на правничу допомогу, яку представник позивача просить стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, підлягає зменшенню у зв`язку з відсутністю ознак співмірності, визначених частиною 5 статті 134 КАС України.

Виходячи з принципу співмірності та розумності судових витрат, пропорційності до ціни позову та розміру судового збору, враховуючи конкретні обставини справи та обсяг виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), ступінь складності справи, суд вважає за доцільне зменшити розмір судових витрат на професійну правничу допомогу та покласти на відповідача понесені позивачем судові витрати на оплату правничої допомоги адвоката в суді першої інстанції в сумі 4000,00 грн.

Враховуючи відсутність витрат пов`язаних із сплатою судового збору у даній справі, питання про їх розподіл судом не вирішується.

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що позивачем при зверненні до суду з позовною заявою сплачено судовий збір в розмірі 1073,60 гривень, а тому на його користь слід стягнути відповідну суму за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 73 - 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненадання ОСОБА_1 довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), передбаченої Додатком №5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року №402.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 провести службове розслідування, щодо отримання травми (захворювання) ОСОБА_1 під час проходження військової служби у Збройних Силах України, за наслідком якого видати довідку про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), передбачену Додатком №5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року №402.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору при звернені до суду у сумі 1073,60 грн. (одна тисяча сімдесят три гривні шістдесят копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 .

Стягнути на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в сумі 4000,00 грн. (чотири тисячі гривень) за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 .

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 )

Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , )

Суддя Чернюк Алла Юріївна