Справа № 420/5139/23
Суддя: Білостоцький О.В.
Дата ухвалення: 2023-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/5139/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Білостоцького О.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, Головного управління Пенсійного фонду в Сумській області про визнання протиправним та скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, Головного управління Пенсійного фонду в Сумській області, в якому позивач просить:

- визнати протиправним і скасувати рішення №797 від 11.10.2022 року Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області;

- визнати протиправним і скасувати рішення №797 від 14.11.2021 року Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, як трактористу-машиністу, безпосередньо зайнятому у виробництві сільськогосподарської продукції, у зарахуванні до пільгового стажу періодів роботи позивача: з 08.01.1988 року по 06.05.1991 року у Тарутинській райсільгоспхімії та з 08.05.1991 року по 06.10.1997 року у радгоспі (державному підприємстві) «Чорноморський».

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що він звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах, як трактористу-машиністу, та надав всі необхідні документи, які підтверджують його пільговий стаж. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області №97 від 11.10.2022 року позивачу було відмовлено у призначенні вищезазначеного виду пенсії та зазначено про відсутність у позивача страхового стажу на пільговій роботі трактористом-машиністом і безпосередньо зайнятому у виробництві сільськогосподарської продукції. Причиною такого незарахування пенсійний орган зазначив пільгову довідку №78 від 08.07.2022 року, оскільки вона оформлена не належним чином.

Не погодившись із вищезазначеним рішенням, позивач повторно звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах, як трактористу-машиністу, повторно надавши всі необхідні документи. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області №97 від 14.11.2021 року позивачу було відмовлено у призначенні вищезазначеного виду пенсії та зазначено про відсутність у позивача достатньої кількості страхового стажу на пільговій роботі трактористом-машиністом, оскільки згідно довідки №78 від 08.07.2022 року у позивача страховий стаж на пільгових умовах складає лише 19 років 01 місяців 04 дні, замість необхідної тривалості стажу трактористом-машиністом.

Вважаючи рішення пенсійних органів протиправними та такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся за захистом власних прав та інтересів в адміністративному судочинстві.

Ухвалою суду від 24.04.2023 року позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, Головного управління Пенсійного фонду в Сумській області було прийнято до розгляду, у справі було відкрито спрощене позовне провадження без виклику (повідомлення) сторін.

11.05.2023 року від Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області надійшов відзив (т. 2 а.с. 1-31), з якого вбачається, що відповідач позов не визнає та зазначає, що до пільгового стажу позивача не зараховано періоди роботи згідно довідки №78 від 08.07.2022 року, так як остання оформлена неналежним чином, зокрема, в ній відсутнє посилання на п.3 ч. 2 ст. 114 ЗУ №1058, та не підтверджено безпосередню зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції.

В результаті розгляду наданих позивачем документів, період його роботи з 08.01.1988 року по 06.05.1991 року у Тарутинській райсільгоспхімії не зараховано до пільгового стажу роботи, оскільки згідно рішення Комісії при Головному управління Пенсійного фонду України в Одеській області про результати розгляду заяви про підтвердження стажу роботи від 26.08.2022 року (оформлене протоколом №8), позивачу відмовлено у зарахуванні до пільгового стажу вказаний період роботи на посаді тракториста - машиніста Тарутинської райсільгоспхімії у зв`язку з відсутністю відомостей про безпосередню зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства протягом повного сезону сільськогосподарських робіт в рослинництві та тваринництві.

Крім того, період роботи з 08.05.1991 року по 06.10.1997 року у радгоспі (державному підприємстві) "Чорноморський" до пільгового стажу також не зарахований, оскільки заявником не надано пільгової довідки. Аналіз документів, наданих позивачем, показав, що згідно довідки від 08.07.2022 року №78, пільговий стаж позивача становить 19 років 01 місяць 04 дні, якого недостатньо для призначення пенсії за віком як трактористу - машиністу. За твердженням пенсійного органу, в трудовій книжці відсутні необхідні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, з огляду на вказане, у даній ситуацій трудової книжки недостатньо для підтвердження спеціального стажу.

17.05.2023 року від Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області надійшов відзив (т. 2 а.с. 32-38), з якого вбачається, що відповідач також позов не визнає та зазначає, що надана позивачем довідка №78 від 08.07.2022 року не може підтверджувати пільговий характер праці, оскільки не відповідає вимогам додатку №5 до Порядку №637, зокрема, дана довідка не відповідає вимогам чинного законодавства, а отже немає підтвердження, що позивач працював на пільгових умовах, а тому й не має права на призначення пенсії на пільгових умовах. За таких умов, на думку відповідача, виключається безпосередня зайнятість позивача у виробництві сільськогосподарської продукції за спірний період.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Сумській області адміністративний позов позивача з додатками, а також ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 24.04.2023 року про відкриття провадження у справі було отримано 24.04.2023 року, що підтверджується матеріалами адміністративної справи (т.1 а.с.182).

У визначений КАС України п`ятнадцятиденний строк відзив на адміністративний позов зазначеним відповідачем наданий не був, будь-яких клопотань щодо продовження строку для подання відзиву ним не заявлено, будь-яких пояснень щодо неможливості надання відзиву у строк, встановлений судом, не надано.

При цьому в ухвалі про відкриття провадження у справі судом було роз`яснено, що неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову, а також про можливість вирішення судом справи за наявними матеріалами відповідно до положень ч. 6 ст. 162 КАС України.

Ухвалами суду від 24.04.2023 року та 17.07.2023 року провадження у справі було зупинено на підставі п. 6 ч.2 ст. 236 КАС України та в подальшому було поновлено ухвалами суду відповідно 22.05.2023 року та 08.09.2023 року.

Ухвалою суду від 08.09.2023 року подальший розгляд справи було вирішено проводити в порядку загального позовного провадження із призначенням підготовчого судового засідання.

09.10.2023 року у підготовче судове засідання сторони не з`явились, були повідомлені про дату та час підготовчого судового засідання належним чином та своєчасно.

З огляду на вказане, судом було відкладено підготовче судове засідання по справі на 15.11.2023 року.

21.09.2023 року від Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області надійшло клопотання про розгляд справи без його представника.

11.10.2023 року від Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області також надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника відповідача.

15.11.2023 року та 21.11.2023 року у справі №420/5139/23 були проведені підготовчі судові засідання по справі, стороною позивача надавались додаткові письмові докази та висловлювалась власна правова позиція щодо суті спірних правовідносин.

До підготовчих судових засідань представник Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області не з`явився, був повідомлений про дату та час проведення судових засідань належним чином та своєчасно. Жодних клопотань від представника відповідача до суду не надходило.

У судове засідання 28.11.2023 року учасники справи не з`явились, від представника позивача до суду надійшло клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження. При цьому, представник позивача підтримала позовні вимоги та раніше надані пояснення у справі та просила задовольнити адміністративний позов у повному обсязі.

Згідно із ч. 9 ст. 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи наведене положення Кодексу адміністративного судочинства України, а також те, що адміністративна справа була підготовлена до розгляду по суті; представником позивача у підготовчих судових засіданнях були надані пояснення по суті позовних вимог, а подальший розгляд справи не потребував заслуховування додаткових усних пояснень; надання відповідачами заяв по суті справи, що визначені КАС України; відсутності потреби заслухати свідка чи експерта, суд ухвалив подальший розгляд справи проводити в порядку письмового провадження.

Судом за час розгляду справи встановлено наступне.

03.10.2022 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах, як трактористу-машиністу, безпосередньо зайнятому у виробництві сільськогосподарської продукції, відповідно до п. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (вх. номер заяви №1041).

Разом із заявою при призначення пенсії позивачем було надано до пенсійного органу трудову книжку серії НОМЕР_1 (т.1 а.с. 121-129), з якої вбачається, що позивач працював, зокрема:

- з 02.07.1984 року по 15.11.1984 року помічником комбайнера;

- з 15.11.1984 року по 30.11.1985 року проходив курси тракториста;

- з 21.11.1985 року по 18.12.1987 року проходив військову службу в армії;

- з 08.01.1988 року по 06.05.1991 року трактористом-машиністом;

- з 08.05.1991 року по 06.10.1997 року трактористом;

- з 31.10.1997 року по 04.07.2000 року трактористом-машиністом;

- з 25.08.2001 року по 14.05.2002 року трактористом-машиністом;

- з 21.05.2002 року по 07.11.2008 року трактористом-машиністом;

- з 17.11.2008 року по 02.04.2009 року безробіття;

- з 03.04.2009 року по 29.11.2010 року трактористом-машиністом;

- з 07.12.2010 року по 20.04.2011 року безробіття;

- з 21.04.2011 року по 12.12.2011 року трактористом-машиністом

- з 20.12.2011 року по 04.04.2012 року безробіття

- з 05.04.2012 року по 17.01.2013 року трактористом-машиністом

- з 28.01.2013 року по 16.05.2013 року безробіття

- з 17.05.2013 року по 07.12.2018 року трактористом-машиністом;

- з 17.12.2018 року по 07.03.2019 року безробіття;

- з 07.03.2019 року по 14.03.2019 року тимчасовим робітником щодо комплексного обслуговування с/г виробництва;

- з 18.03.2019 року по 22.03.2019 року - тимчасовим робітником щодо комплексного обслуговування с/г виробництва;

- з 25.03.2019 року по 26.03.2019 року безробіття

- з 26.03.2019 року по 04.12.2019 року трактористом;

- з 12.12.2019 року по 20.02.2020 року безробіття;

- з 20.02.2020 року по 28.02.2020 року - тимчасовим робітником щодо комплексного обслуговування с/г виробництва;

- з 04.03.2020 року по 14.03.2020 року - тимчасовим робітником щодо комплексного обслуговування с/г виробництва;

- з 24.03.2020 року по 25.03.2020 року безробіття;

- з 25.03.2020 року по 30.10.2020 року трактористом;

- з 14.12.2022 року трактористом екскаватора.

Додатково до заяви надавалась архівна довідка Тарутинської селищної ради Одеської області №163 від 28.03.2022 року (т. 1 а.с. 201), з якої вбачається, що позивач значився трактористом-машиністом Тарутинської райсільгоспхімії Тарутинського району Одеської області з 08.01.1988 року по 06.05.1991 року. Додатково до заяви надавалась архівна довідка №322 від 01.07.2022 року (т. 1 а.с. 200), з якої вбачається, що позивач отримував заробітню плату у період з 1988 року по 1991 року у Тарутинській «Сільгоспхімії» Тарутинського району Одеської області.

До справи також додано рішення Комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області від 26.08.2022 року (протокол №8) про результати розгляду заяви позивача про підтвердження стажу роботи для підтвердження періодів роботи, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах, в якому встановлено, що позивач з 08.01.1988 року по 06.05.1991 року працював трактористом-машиністом у Тарутинській райсільгоспхімії. У той же час, у вказаному рішенні Комісія відмовила ОСОБА_1 у зарахуванні до пільгового стажу вказаний період роботи на посаді тракториста-машиніста у зв`язку із відсутністю відомостей про безпосередню зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства протягом повного сезону сільськогосподарських робіт в рослинництві та тваринництві.

Також до заяви про призначення пенсії позивачем було надано довідку Виконавчого комітету Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області (згідно довідки №388 від 12.08.2022 року саме у вказаного органу перебувають на архівному зберіганні кадрові документи військового радгоспу «Чорноморський») про заробіток для обчислення пенсії №313 від 12.07.2022 року за період роботи з травня 1991 року по грудень 1995 року, та довідку №314 від 12.07.2022 року за період роботи з січня 1996 року по жовтень 1997 року. Також до заяви був доданий архівний витяг №205 від 08.04.2022 року з наказу №29 від 10.06.1991 року про призначення позивача на посаду тракториста з 08.05.1991 року та з наказу №57-к від 23.10.1997 року про звільнення позивача з посади тракториста у радгоспі «Чорноморський».

Крім того, до заяви була додана довідка відкритого акціонерного товариства ім. Калініна (до реорганізації колгосп ім. Калініна) №78 від 08.07.2022 року, видана на ім`я ОСОБА_1 , згідно якої вбачається, що він працював трактористом-машиністом і був безпосередньо зайнятий у виробництві сільськогосподарської продукції на протязі повного польового періоду в рослинництві або на протязі календарного року в тваринництві за наступні періоди: 31.10.1997 року по 04.07.2000 року; з 21.05.2002 року по 07.11.2008 року; з 03.04.2009 року по 29.11.2010 рок; з 21.04.2011 року по 12.12.2011 року; з 05.04.2012 року по 17.01.2013 року; з 17.05.2103 року по 07.12.2018 року; з 26.03.2019 року по 04.12.2019 року; з 25.03.2020 року по 30.10.2020 року.

До матеріалів справи сторонами були надані та судом долучені наступні документи:

- довідка Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про результати перевірки достовірності та обґрунтованості видачі довідки для призначення (перерахунку) пенсії шляхом ознайомлення з архівними документами №1500-1004-1/4676 від 02.08.2022 року, у висновку якої зазначено про відповідність довідки №322 від 01.07.2022 року первинним документам (період роботи позивача з 08.01.1988 року по 06.05.1991 року у Тарутинській райсільгоспхімії);

- довідка Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про результати перевірки достовірності та обґрунтованості видачі довідки для призначення (перерахунку) пенсії шляхом ознайомлення з архівними документами №1500-1004-1/4828 від 08.08.2022 року, у висновку якої зазначено про відповідність довідки №163 від 01.07.2022 року первинним документам (період роботи позивача з 08.01.1988 року по 06.05.1991 року у Тарутинській райсільгоспхімії);

- акт Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, складений за результатами проведення перевірки достовірності та обґрунтованості видачі довідки для призначення (перерахунку) пенсії №1500-1004-1/5959 від 15.09.2022 року, у висновку якої зазначено про відповідність довідок №313 та №314 від 12.07.2022 року первинним документам (період роботи позивача з 08.05.1991 року по 06.10.1997 року у радгоспі «Чорноморський»);

- акт Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, складений за результатами проведення перевірки достовірності та обґрунтованості видачі довідки для призначення (перерахунку) пенсії №1500-1004-1/5958 від 15.09.2022 року, у висновку якої зазначено про відповідність довідки №205 від 08.04.2022 року первинним документам (період роботи позивача з 08.05.1991 року по 06.10.1997 року у радгоспі «Чорноморський»).

Втім, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області №97 від 11.10.2022 року (т. 1 а.с. 109-111) позивачу було відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.3 ч.2 ст.114 Закону України №1058-ІV. У вказаному рішенні зазначено, що страховий стаж особи складає 34 роки 05 місяців 20 днів, з них стаж на пільгових умовах трактористом-машиністом і безпосередньо зайнятий у виробництві сільськогосподарської продукції відсутній. За доданими до заяви про призначення пенсії документами, пенсійним органом зараховано всі періоди до страхового стажу позивача, а до пільгового стажу не зараховано періоди роботи згідно пільгової довідки №78 від 08.07.2022 року, так як пільгова довідка оформлена неналежним чином, бо в ній відсутнє посилання на п.3 ч.2 ст.114 Закону України №1058-ІV, а також не підтверджено безпосередню зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції. Крім того, в оскаржуваному рішенні зазначено, що можливе зарахування пільгового стажу позивача лише після перевірки пільгової довідки.

До оскаржуваного рішення пенсійного органу було додано роздруківку наявного стажу позивача для розрахунку (форма РС-право) (т.1. а.с. 64), з якої також вбачається, що пільговий стаж на посаді трактористом-машиністом взагалі не врахований.

Не погодившись із вищезазначеним рішенням пенсійного органу, позивач 07.11.2022 року повторно звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою (т. 1 а.с. 193-194) про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах, як трактористу-машиністу, безпосередньо зайнятому у виробництві сільськогосподарської продукції, відповідно до п. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (вх. номер заяви №1158) та повторно надав вищезгадані документи, що стосуються призначення пенсії на пільгових умовах.

З акту Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (т. 1 а.с. 196-197) проведення зустрічної перевірки достовірності та обґрунтованості видачі довідки для призначення пенсії №1500-1004-1/7202 від 27.10.2022 року, згідно якого встановлено, що дані довідки №78 від 08.07.2022 року перевірені з первинними документами. Виявлені розбіжності з даними реєстру застрахованих осіб (ОК-5), а саме не зазначено ознаки спеціального стажу тракториста-машиніста за період з квітня 2011 року по грудень 2011 року, з квітня 2012 року по січень 2013 року, та окремо за травень 2013 року, тому представником пенсійного органу було лише рекомендовано виправити вказані відомості у реєстрі застрахованих осіб.

Разом з тим, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області №97 від 14.11.2021 року (т. 1 а.с. 113) позивачу вдруге було відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах як трактористу-машиністу, оскільки з наданих до заяви про призначення пенсії документів вбачається, що у позивача немає достатньої кількості страхового стажу на пільговій роботі трактористом-машиністом, зокрема, згідно довідки №78 від 08.07.2022 року страховий стаж на пільгових умовах складає лише 19 років 01 місяців 04 дні, замість необхідної тривалості стажу трактористом-машиністом.

До оскаржуваного рішення пенсійного органу було додано роздруківку наявного стажу позивача для розрахунку (форма РС-право), з якої також вбачається, що до пільгового стажу роботи позивача на посаді тракториста-машиніста не врахований період з 08.01.1988 року по 06.05.1991 року, та з 08.05.1991 року по 06.10.1997 року (т.1 а.с.114).

У той же час, з наданої позивачем до матеріалів справи копії розрахунку стажу позивача п/с №311, виконаного Суворовським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України в м. Одесі (т.1 а.с.130), вбачається, що період роботи позивача з 08.01.1988 року по 06.05.1991 року, та з 08.05.1991 року по 06.10.1997 року, визначений як стаж роботи за посадою тракториста-машиніста.

Вважаючи рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області №97 від 11.10.2022 року та рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області №97 від 14.11.2021 року протиправними та такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся з адміністративним позовом до суду.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Дослідивши адміністративний позов, відзиви пенсійних органів та інші письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному і об`єктивному дослідженні, проаналізувавши положення чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначені Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 року, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин (далі - Закон №1058-ІV).

Відповідно до статті першої Закону №1058-IV пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч. 4 ст. 24 Закону №1058-IV).

Згідно частини першої статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до абзаців першого, другого пункту 2 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону №1058-IV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Згідно з частиною 1 статті 114 Закону №1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Згідно пункту 3 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пільгових умовах пенсія за віком призначається чоловікам, які працюють трактористами-машиністами і безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі.

Згідно із частиною першою статті 44 Закону №1058-IV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 45 Закону №1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії. Пенсія призначається довічно або на період, протягом якого пенсіонер має право на виплату пенсії відповідно до цього Закону (частини друга, п`ята статті 45 Закону №1058-IV).

Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення пенсій врегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1, у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07.07.2014 року №13-1 (далі Порядок № 22-1) (в редакції від 10.12.2021 року).

Пунктом 1.1 Порядку №22-1 встановлено, що заява про призначення пенсії подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі орган, що призначає пенсію).

За приписами пункту 2.1 Порядку №22-1 документи, які додаються до заяви про призначення пенсії за віком: документ про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків або свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування; документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637; для підтвердження заробітної плати відділом персоніфікованого обліку надаються індивідуальні відомості про застраховану особу за період з 01 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера у період до 01 січня 2016 року ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) до 01 липня 2000 року (додаток 1) із зазначенням у ній назв первинних документів, на

підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

Документи, необхідні для призначення пенсії, можуть бути подані як в оригіналах, так і копіях, посвідчених нотаріально або адміністрацією підприємства, установи, організації, що подає документи заявника для призначення пенсії, чи органом, що призначає пенсію. Документи про стаж, вік та заробітну плату подаються тільки в оригіналах. У разі якщо підтвердженням страхового стажу є трудова книжка, надається копія з неї, завірена адміністрацією підприємства, установи, організації за місцем останньої роботи або органом, що призначає пенсію (п. 2.23 Порядку №22-1).

У пунктах 1 та 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі - Порядок №637) зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до п.3 Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи.

У п.18 визначено, що за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, стаж роботи установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Згідно з пунктом 20 Порядку №637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Додатково в довідці наводяться такі відомості стосовно трактористів-машиністів підприємств сільського господарства (в тому числі колгоспів) - про безпосередню зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції.

Для підтвердження трудового стажу приймаються лише ті відомості про період роботи, які внесені в довідки на підставі документів. Довідки, видані колгоспами при залишенні членом колгоспу роботи, а також довідки, видані в більш пізній період колгоспами, які згодом припинили свою діяльність, можуть братися до уваги й тоді, коли вони не містять підстав видачі (пункт 24).

У тих випадках, коли періоди роботи зараховуються до трудового стажу на підставі показань свідків, один із яких свідчить про роботу заявника за більший період, ніж інші, встановленим вважається період, який підтверджений двома або більше свідками (пункт 25).

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників, а також показання свідків.

При цьому головними умовами для призначення пенсії за віком на пільгових умовах є виконання робіт на посаді тракториста-машиніста, безпосередня зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, досягнення відповідного віку, а також наявність кількості відповідного стажу.

Порядок призначення пенсій на пільгових умовах цій категорії працівників роз`яснено у листі Міністерства соціального забезпечення України від 20 січня 1992 року №7. До трактористів-машиністів, безпосередньо зайнятих у виробництві сільгосппродукції, належать працівники, які оформлені на роботу трактористами-машиністами, мають відповідні посвідчення, постійно зайняті на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах протягом повного сезону сільгоспробіт в рослинництві та тваринництві. Трактористам-машиністам, які відпрацювали повний польовий період на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах, весь рік роботи зараховується до стажу, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення, і в тому випадку, якщо в між польовий або міжсезонний період вони виконували інші роботи на стаціонарних і причіпних установках та агрегатах, з ремонту сільськогосподарської техніки, на тваринницьких фермах тощо. Віднесення господарства до сільгосппідприємств, трактористи-машиністи яких мають право на пільгову пенсію, здійснюється відповідно до класифікатора галузей народного господарства. До сільськогосподарських належать підприємства, які виробляють продукцію рослинництва і тваринництва. Єдина назва професії „тракторист-машиніст", запроваджена в 1961 році, охоплює такі професії: бульдозерист, бульдозерист-скреперист, грейдерист; комбайнер; машиніст дощувальної установки, змонтованої на базі трактора; машиніст скрепера, скреперист; машиніст чаєзбиральної машини; машиніст екскаватора; машиніст-водій льонозбиральної машини, самохідної широкозахватної сінокосарки; механік-комбайнер, тракторист, тракторист-бульдозерист. До числа трактористів-машиністів, безпосередньо зайнятих у виробництві сільгосппродукції, віднесено працівників, прийнятих на роботу трактористами-машиністами, які мають про це відповідні посвідчення. Для призначення пенсії на пільгових умовах марка трактора, на якому працює тракторист-машиніст, значення не має.

Як вбачається з трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 , та не спростовано відповідачами під час розгляду справи, позивач працював, зокрема:

- з 02.07.1984 року по 15.11.1984 року помічником комбайнера в радгоспі ім. Калініна;

- з 08.01.1988 року по 06.05.1991 року трактористом-машиністом в Тарутинській сільгоспхімії;

- з 08.05.1991 року по 06.10.1997 року трактористом в радгоспі «Чорноморський»;

- з 31.10.1997 року по 04.07.2000 року трактористом-машиністом в ВАТ ім. Калініна;

- з 25.08.2001 року по 14.05.2002 року трактористом-машиністом у виробничо-комерційній фірмі «Уніформ»;

- з 21.05.2002 року по 07.11.2008 року трактористом-машиністом в ВАТ ім. Калініна;

- з 03.04.2009 року по 29.11.2010 року трактористом-машиністом в ВАТ ім. Калініна;

- з 21.04.2011 року по 12.12.2011 року трактористом-машиністом в ВАТ ім. Калініна;

- з 05.04.2012 року по 17.01.2013 року трактористом-машиністом в ВАТ ім. Калініна;

- з 17.05.2013 року по 07.12.2018 року трактористом-машиністом в ВАТ ім. Калініна;

- з 26.03.2019 року по 04.12.2019 року трактористом в ВАТ ім. Калініна;

- з 25.03.2020 року по 30.10.2020 року трактористом в ВАТ ім. Калініна;

- з 14.12.2022 року трактористом екскаватора в КП «Міські дороги».

Додатково до заяви надавалась довідки Тарутинської селищної ради Одеської області №163 від 28.03.2022 року та №322 від 01.07.2022 року, які підтверджують факт того, що позивач працював трактористом-машиністом у Тарутинській райсільгоспхімії Тарутинського району Одеської області з 08.01.1988 року по 06.05.1991 року; архівний витяг Виконавчого комітету Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області №205 від 08.04.2022 року з наказу №29 від 10.06.1991 року про призначення позивача на посаду тракториста з 08.05.1991 року та з наказу №57-к від 23.10.1997 року про звільнення позивача з посади тракториста, а також довідки №313 від 12.07.2022 року та №314 від 12.07.2022 року за період роботи з травня 1991 року по жовтень 1997 року про отримання заробітної плати, що також підтверджує факт праці позивача на посаді тракториста-машиніста з 08.05.1991 року по 06.10.1997 року у радгоспі «Чорноморський».

На підтвердження вищезазначених даних, у матеріалах справи також наявні довідки Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про результати перевірки достовірності та обґрунтованості видачі довідки для призначення (перерахунку) пенсії шляхом ознайомлення з архівними документами №1500-1004-1/4676 від 02.08.2022 року, №1500-1004-1/4828 від 08.08.2022 року та акт №1500-1004-1/5959 від 15.09.2022 року, у висновках яких встановлено відповідність довідок №322 від 01.07.2022 року, №163 від 01.07.2022 року, №313 та №314 від 12.07.2022 року первинним (архівним) документам, що також підтверджує факт того, що позивач у період з 08.01.1988 року по 06.05.1991 року та з 08.05.1991 року по 06.10.1997 року працював на посаді тракториста-машиніста.

Водночас суд зауважує, що відповідно до Порядку підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 10.11.2006 року №18-1 (далі Порядок), підтвердження періодів роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, здійснюється комісіями з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років (п.3 Порядку).

Згідно п.6 вказаного Порядку основним завданням Комісії є розгляд заяв про підтвердження стажу роботи та прийняття за результатами їх розгляду рішень про підтвердження (відмову в підтвердженні) стажу роботи.

Для виконання покладених на Комісію завдань їй надається право: заслуховувати на своєму засіданні особу, яка подала заяву про підтвердження стажу роботи (далі - заявник), або її законного представника, або представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально; запрошувати на засідання як консультантів та експертів фахівців центральних і місцевих органів виконавчої влади, підприємств, установ та організацій; отримувати від заінтересованих органів інформацію, необхідну для підтвердження стажу роботи, у встановленому порядку; інформувати органи Пенсійного фонду України з питань, що входять до компетенції Комісії (п.7 Порядку).

Відповідно до п.11 Порядку із заявою про підтвердження стажу роботи заявник може звернутись до будь-якого територіального органу Пенсійного фонду України незалежно від території обслуговування цього органу. Для підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу роботи для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, до заяви додаються: документи, які підтверджують факт припинення підприємства, установи, організації в результаті їх ліквідації (у тому числі архівні) - щодо підприємств, установ, організацій, ліквідованих до 01 липня 2004 року та/або щодо яких відсутні дані про проведення реєстраційних дій в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - Єдиний державний реєстр); трудова книжка; документи (за наявності), видані архівними установами, зокрема: довідка про заробітну плату; копії документів про проведення атестації робочих місць; копії документів про переведення на іншу роботу, на роботу з неповним робочим днем, надання відпусток без збереження заробітної плати.

Судом встановлено, що позивачем до пенсійного органу подавалась заява про підтвердження стажу роботи, згідно якої рішенням Комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області від 26.08.2022 року (оформлене протоколом №8) про результати розгляду вищезгаданої заяви було встановлено факт його працевлаштування на посаді тракториста-машиніста за період з 08.01.1988 року по 05.06.1991 року у Тарутинській райсільгоспхімії.

Водночас, вказаний період не був врахований до пільгового стажу, оскільки відсутні відомості про безпосередню зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства протягом повного сезону сільськогосподарських робіт в рослинництві та тваринництві.

Суд звертає увагу на те, що відповідачі в оскаржуваних рішеннях №97 від 11.10.2022 року та №97 від 14.11.2021 року, взагалі не зазначили причин неврахування записів, наявних в трудовій книжці позивача НОМЕР_1 , де відображені відомості його роботи трактористом-машиністом, враховуючи, що трудова книжка є першочерговим документом, на підставі якої встановлюється стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку.

Щодо посилання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на неврахування пільгового стажу роботи за період з 08.05.1991 року по 06.10.1997 року через відсутність пільгової довідки згідно додатку №5 до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 року, суд зазначає, що на виконання п.1 вказаного Порядку позивачем разом із заявою про призначення пенсії надавалась копія трудової книжки, в якій містяться записи щодо взяття позивача на роботу трактористом-машиністом в оспорювані періоди, зокрема, вказані записи не містять виправлень та проставлені разом із печатками організацій, в яких працював позивач.

Суд наголошує на тому, що відповідно до історичної довідки, наявної в матеріалах справи (т.1 а.с.136), щодо радгоспу (господарства) «Чорноморський» з 2005 року була відкрита процедура банкротства, з 2014 року господарство було перейменовано у Державне підприємство «Чорноморський» та передано до Міністерства аграрної політики та продовольства України, тобто наразі саме ДП «Чорноморський» є правонаступником радгоспу «Чорноморський». Кадрові документи радгоспу «Чорноморський» за період з 1980 року по 2005 року передані на архівне зберігання до Виконавчого комітету Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області (т.1 а.с.140).

Крім того, на виконання п.4.2 Порядку 22-1 при прийманні документів працівник структурного підрозділу, який здійснює прийом та обслуговування осіб повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів; надсилає запити про отримання необхідних відомостей з відповідних державних електронних інформаційних реєстрів, систем або баз даних.

У противагу зазначеному, відповідачами не здійснено жодних дій, спрямованих на отримання відомостей, додаткових документів, на підставі яких можна було б додатково підтвердити пільговий стаж позивача.

Так, у постанові Верховного Суду від 08.02.2021 року по справі №487/68/17 колегія суддів дійшла висновку, що особа, яка звертається за отриманням пенсії, не може нести відповідальність за неналежне оформлення роботодавцем особових справ працівників, відсутність у них певних документів, їх умисне ненадання на запити уповноважених органів, зокрема під час проведення пенсійним органом зустрічних перевірок на предмет достовірності поданих йому на розгляд документів (в тому числі уточнюючих довідок) і обґрунтованості їх видачі, й так само за неналежне, неповне проведення пенсійним органом таких перевірок.

Вищенаведені обставини, за умови документального підтвердження і доведеності, в тому числі в судовому порядку, наявності у особи права на пільгове пенсійне забезпечення і дотримання ним процедури звернення за пенсією, передбаченої, зокрема, пунктом «б» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», не може зумовлювати позбавлення особи такого права, яке набуто нею згідно з законодавством та гарантоване Конституцією і законами України.

Щодо твердження пенсійного органу відносно того, що до пільгового стажу позивача не зараховано період роботі на посаді тракториста з 08.01.1988 по 06.05.1991 року у Тарутинській райсільгоспхімії, оскільки рішенням Комісії з питань підтвердження стажу на посадах, що дають право призначення пенсії на пільгових умовах від 26.08.2022 року (протокол №8) було зазначено про відсутність відомостей про безпосередню зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції у колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства протягом повного сезону сільськогосподарських робіт в рослинництві та тваринництві, суд зазначає таке.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, наявного у матеріалах справи, Тарутинська сільгоспхімія (пізніше ВАТ «Тарутинська сільгоспхімія», в якій позивач працював у період з 08.01.1988 року по 06.05.1991 року, ліквідована у 2006 році, правонаступники відсутні (т.1 а.с.212-214). Трудові відомості сільгоспхімії перебувають у віданні трудового архіву Тарутинської селищної ради Одеської області (т.1 а.с. 200, 201).

Як вже було встановлено судом раніше, у випадку призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлену для окремої категорії працівників при ліквідації підприємства, установи, організації (на якій працювала особа) без визначення правонаступника, затверджена окрема процедура підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу роботи спеціально уповноваженими Комісіями при територіальних відділеннях Пенсійного фонду України.

Так, задля підтвердження періоду роботи з 08.01.1988 року по 06.05.1991 року у Тарутинській сільгоспхімії для зарахування останнього у пільговий стаж, позивачем було подана відповідна заява про підтвердження зазначеного стажу до Головного управління Пенсйного фонду України в Одеській області.

Як було встановлено судом, Комісією при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області була розглянута заява позивача, а також досліджені всі надані ним разом із заявою документи, зокрема, трудова книжка; архівні довідки, надані трудовим архівом Тарутинської селищної ради Одеської області про стаж роботи позивача та нараховану йому заробітню плату, внаслідок чого Комісією було визнано, що позивач працював трактористом-машиністом у період з 08.01.1988 року по 06.05.1991 року у Тарутинській сільгоспхімії. Разом з тим, вказаний період не був зарахований у пільговий стаж у зв`язку із відсутністю відомостей про безпосередню зайнятість позивача у виробництві сільськогосподарської продукції у колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства протягом повного сезону сільськогосподарських робіт в рослинництві та тваринництві.

Підсумовуючи викладене, а також враховуючи той факт, що Тарутинська сільгоспхімія наразі ліквідована, а правонаступників у вказаного колгоспі немає, що унеможливлює безпосереднє витребування пенсійним фондом необхідної інформації, зокрема, довідки щодо безпосередньої зайнятості позивача у виробництві сільськогосподарської продукції у вказаному колгоспі протягом повного сезону сільськогосподарських робіт в рослинництві та тваринництві, суд приходить до висновку, що відсутність можливості здійснення пенсійним органом перевірки необхідних документів, виданих підприємством, яке наразі ліквідоване, не є підставою для неврахування зазначених відомостей в інших наданих позивачем документах, за відсутності обґрунтованих сумнівів щодо достовірності останніх.

Подібна правова позиція викладена у постанові П`ятого апеляційного адміністративного суду від 07.06.2023 року по справі №420/14294/22.

Більш того, на виконання п.18 Порядку №637 через відсутність документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації колгоспу, стаж роботи позивача також міг бути встановлений пенсійними органами на підставі показань не менше двох свідків, які знають позивача по спільній з ним роботі на одному колгоспі та мають документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу позивача. Водночас, ні Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області, ні Головним управлінням Пенсійного фонду в Сумські області, при вирішенні питання щодо призначення/відмови у призначенні пенсії на пільгових умовах позивачу, не було використано вищезазначеної процедури встановлення пільгового стажу позивача та заслуховування свідків.

Суд підкреслює на тому факті, що у позивачем до матеріалів справи були надані пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (особи, які працювали разом з позивачем у радгоспі «Чорноморський» на аналогічних посадах), стосовно того, що позивач дійсно працював трактористом-машиністом та був безпосередньо зайнятий у виробництві сільськогосподарської продукції за період з 08.05.1991 року по 06.10.1997 року; а також пояснення ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (особи, які працювали разом з позивачем у Тарутинській сільгоспхімії на аналогічних посадах), стосовно того, що позивач дійсно працював трактористом-машиністом та був безпосередньо зайнятий у виробництві сільськогосподарської продукції за період з 08.01.1988 року по 06.05.1991 року (т. 1 а.с. 83-88, 150-160).

За час розгляду справи відповідачами не було надано спростувань вищезазначених пояснень осіб, що працювали разом із позивачем в оскаржувані періоди, що також свідчить про неповноту зібраної інформації, та як внаслідок про необґрунтованість прийнятих рішень пенсійних органів про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 на пільгових умовах.

Крім того, за час розгляду даної справи, відповідачами не спростований наявний у матеріалах справи розрахунок стажу позивача п/с №311, виконаного Суворовським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України в м. Одесі (т.1 а.с.130), відповідно до якого періоди роботи позивача на посаді тракториста з 08.01.1988 року по 06.05.1991 року, та з 08.05.1991 року по 06.10.1997 року, зазначені як період роботи на посаді тракториста-машиніста у сільському господарстві.

Суд при вирішенні справи також виходить із того, що зазначені рішення пенсійних органів є актами індивідуальної дії.

На думку суду правовий акт індивідуальної дії - це виданий суб`єктом владних повноважень документ, прийнятий із метою реалізації положень нормативно-правового акту (актів) щодо конкретної життєвої ситуації, який не містить загальнообов`язкових правил поведінки та стосується прав і обов`язків лише чітко визначеного суб`єкта (суб`єктів), якому (яким) він адресований.

Головною рисою такого акту є його конкретність, а саме: чітке формулювання конкретних юридичних волевиявлень суб`єктами адміністративного права, які видають такі акти; розв`язання за їх допомогою конкретних питань, що виникають у сфері державного управління; чітка визначеність адресата, конкретної особи або осіб; виникнення конкретних адміністративно-правових обов`язків, обумовлених цими актами; при цьому за умов відповідності такого акту нормам чинного законодавства.

Натомість, оскаржувані рішення контролюючого органу не відповідають критеріям чіткості та зрозумілості акту індивідуальної дії, та породжують їх неоднозначне трактування, що в свою чергу впливає на можливість реалізації права або обов`язків особи при виконанні юридичного волевиявлення суб`єкта владних повноважень.

Крім того суд зазначає про наявність різних висновків Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області у рішенні №797 від 11.10.2022 року та рішенні Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області №797 від 14.11.2021 року, а саме щодо зарахування до пільгового стажу позивачу періоду його роботи у відкритому акціонерному товаристві ім. Калініна (до реорганізації колгосп ім. Калініна) на підставі пільгової довідки №78 від 08.07.2022 року.

Зазначений висновок суду узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), рішення якого відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року є джерелом права.

У рішенні від 13 грудня 2001 року у справі «Церква Бесарабської Митрополії проти Молдови» ЄСПЛ зазначив, що закон має бути доступним та передбачуваним, тобто вираженим з достатньою точністю, щоб дати змогу особі в разі необхідності регулювати його положеннями свою поведінку.

На державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок («Лелас проти Хорватії», заява № 55555/08, п. 74, від 20 травня 2010 року; «Тошкуце та інші проти Румунії», заява №36900/03, п. 37, від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах.

На підставі вищезазначеного суд доходить висновку що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області №797 від 11.10.2022 року, про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» через неврахування до пільгового стажу позивача періоду його роботи на підставі пільгової довідки №78 від 08.07.2022 року є необґрунтованим, а тому протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

За вищенаведених умов суд також доходить висновку, що є необґрунтованим, протиправним та підлягає скасуванню рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області №797 від 14.11.2021 року про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» через неврахування до пільгового стажу позивача періодів його роботи з 08.01.1988 року по 06.05.1991 року у Тарутинській райсільгоспхімії, та з 08.05.1991 року по 06.10.1997 року у радгоспі (державному підприємстві) «Чорноморський», що зазначені у трудовій книжці.

При цьому суд зазначає, що позивачем при зверненні до суду позовних вимог зобов`язального характеру заявлено не було.

При цьому згідно з ч.2 ст.9 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як роз`яснив Верховний Суд України у пункті 3 постанови Пленуму №14 від 18 грудня 2009 року "Про судове рішення", вихід за межі позовних вимог - це вирішення незаявленої вимоги, задоволення вимоги позивача у більшому розмірі, ніж було заявлено.

Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять. З цього випливає, що вихід за межі позовних вимог можливий за наступних умов: лише у справах за позовами до суб`єктів владних повноважень, оскільки лише в цьому випадку відбувається захист прав та інтересів позивача; повний захист прав позивач неможливий у спосіб, про який просить позивач. Повнота захисту полягає в ефективності відновлення його прав; вихід за межі позовних вимог повинен бути пов`язаний із захистом саме тих прав, щодо яких подана позовна заява.

Суд також зазначає, що адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - ключовим завданням якого є здійснення правосуддя.

Відповідно до ч. 4 ст. 245 КАС України, у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, і давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, що належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Статтею 58 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та готує документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.

З огляду на встановлені обставини у справі №420/5139/23 суд вважає необхідним для належного захисту прав та інтересів позивача вийти за межі позовних вимог та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 03.10.2022 року про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах, та прийняти рішення у відповідності із процедурою, передбаченою чинним законодавством, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Аналогічна правова позиція про те, що вирішення питання призначення пенсії є виключною компетенцією Пенсійного фонду, у зв`язку з чим належним способом захисту прав позивача є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву про призначення пенсії, а ні зобов`язання відповідача призначити таку пенсію позивачу, висловлено Верховним Судом у постанові від 07.03.2018 року у справі №233/2084/17.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем за подання позовної заяви було сплачено судовий збір у розмірі 2 147,20 грн., що підтверджується квитанцією про сплату судового збору (т.1 а.с. 43, 97).

Враховуючи наявність підстав для задоволення позовної заяви, суд вважає необхідним стягнути на користь позивача суму сплаченого ним судового збору одночасно з Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області за рахунок їх бюджетних асигнувань, оскільки рішеннями зазначених суб`єктів владних повноважень були порушені права та інтереси позивача.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 5, 6-11, 12, 77, 90, 241-246, 255, 257, 258, 262, 293, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ :

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65012, м. Одеса, вул. Канатна, 83), Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (36007, м. Полтава, вул. Соборності, 66), Головного управління Пенсійного фонду в Сумській області (40030, м. Суми, вул. Пушкіна, 1) - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області №797 від 11.10.2022 року про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області №797 від 14.11.2021 року про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 03.10.2022 року про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах, та прийняти рішення у відповідності із процедурою, передбаченою чинним законодавством, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 суму сплаченого позивачем судового збору за подання адміністративного позову у розмірі 1 073,60 грн.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 суму сплаченого позивачем судового збору за подання адміністративного позову у розмірі 1 073,60 грн.

Рішення суду може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, встановлені статтями 293, 295 та пп.15.5 п.15 ч.1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Суддя О.В. Білостоцький