Справа № 460/20073/23
Суддя: К.М. Недашківська
Дата ухвалення: 2023-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

13 грудня 2023 року м. Рівне №460/20073/23

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді К.М.Недашківської, розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання протиправною та скасування вимоги, зобов`язання вчинення певних дій.

До Рівненського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління ДПС у Рівненській області (далі відповідач), в якому позивач просить суд визнати протиправною та скасувати Вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-4836-1700 від 17.07.2023; зобов`язати відповідача вчинити дії для проведення коригування даних (показників) інтегрованої картки позивача шляхом виключення суми єдиного соціального внеску в розмірі 10434,90 грн.

Заяви по суті справи.

Позовна заява обґрунтована тим, що отримана позивачем Вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ф-4836-1700 від 17.07.2023 (заборгованість зі сплати єдиного внеску) є протиправною, оскільки платник податків має право на користування пільгами, передбаченими частиною четвертою статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування»; позивач є пенсіонером за віком; у добровільному порядку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування не рахується; добровільної згоди на участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування не надавав. Просив задовольнити позов у позовному обсязі.

Відзив на позовну заяву обґрунтований тим, що оскаржувана Вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ф-4836-1700 від 17.07.2023 сформована на підставі даних інформаційної системи податкових органів на суму боргу у розмірі 10434,90 грн. Дані інформаційної системи містять інформацію щодо заборгованості позивача по сплаті єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2019 по 31.12.2019 за наслідками самостійно поданого позивачем звіту 07.02.2020. Тому сформована Вимога є правомірною. Просив відмовити позивачу у задоволенні позову повністю.

Ухвалою суду від 28.08.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі, та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвалою суду від 30.10.2023 клопотання Головного управління ДПС у Рівненській області про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін у судове засідання залишене без задоволення.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до частини четвертої статті 229 КАС України.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд при вирішенні справи керується принципами верховенства права, законності, рівності усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом, змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин, гласності і відкритості адміністративного процесу.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази у їх сукупності та з`ясувавши всі обставини, які мають правове значення для вирішення спору по суті, суд

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 пройшла процедуру державної реєстрації, а відтак набула правового статусу суб`єкта господарювання в розумінні Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» №755-IV від 15.05.2003; перебуває на обліку в Головному управлінні ДПС у Рівненській області (стаття 63 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (далі ПК України)); та зареєстрована за податковою адресою: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 .

Дата та номер запису в ЄДРЮОФОПГФ 25.09.2017, 0007634.

07 лютого 2020 року платник податків подав до контролюючого органу Звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2019 рік, яким визначено суму єдиного внеску у розмірі 11016,72 грн.

На суму боргу 11016,72 грн контролюючим органом сформована Вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ф-2688-52 від 03.03.2020.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 20.11.2020 у справі №460/6166/20 постановлено, зокрема: «Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДПС у Рівненській області про сплату боргу (недоїмки) №Ф-2688-52 від 03 березня 2020 року в повному обсязі».

Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 20.11.2020 у справі №460/6166/20 набрало законної сили та не скасоване судом апеляційної інстанції.

Відповідно до частини першої статті 255 КАС України, рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (частина друга статті 255 КАС України).

За правилами частини першої статті 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом (частина друга статті 370 КАС України).

Відповідно до частини другої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIII від 02.06.2016, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

За правилами частини четвертої статті 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 20.11.2020 у справі №460/6166/20 установлено:

«Заборгованість позивача по сплаті єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 11016,72 грн виникла за період з 01.01.2019 по 31.12.2019 за наслідками самостійно поданого позивачем звіту 07.02.2020 року. Як стверджує позивач, такий звіт був поданий ним помилково»;

«Судом встановлено, що позивач є пенсіонером за віком з 03.02.2015, про що свідчить пенсійне посвідчення серії НОМЕР_2 від 03.02.2015»;

«Позивач у добровільному порядку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування не рахується. Доказів зворотного суду не надано і судом не встановлено»;

«З урахуванням того, що позивач є пенсіонером, отримує пенсію за віком та добровільної згоди на участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування не надавав, суд дійшов висновку, що він має право на користування пільгами, передбаченими ч. 4 ст. 4 Закону України № 2464-VI»;

«Таким чином, доводи відповідача про те, що позивач зобов`язаний сплачувати єдиний соціальний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, є неприйнятними в силу їх необґрунтованості».

17 липня 2023 року контролюючим органом сформована оскаржувана Вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ф-4836-1700, якою визначено до сплати суму боргу у розмірі 10434,90 грн (далі Вимога №Ф-4836-1700).

Зі змісту Вимоги №Ф-4836-1700 вбачається, що така сформована на підставі статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та на підставі даних інформаційної системи податкових органів.

Контролюючим органом наданий суду Розрахунок виникнення податкової заборгованості, який містить посилання на «Нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування №3107 від 07.02.2020 термін сплати 10.02.2020».

Перевіривши правову та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених суб`єктом владних повноважень в основу оскаржуваного рішення Вимоги №Ф-4836-1700, на відповідність вимогам частини другої статті 2 КАС України, яка визначає, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку; суд зазначає таке.

Нормативно-правовим актом, який визначає правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, є Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464-VI (далі Закон №2464-VI).

Єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування (пункт 2 частини першої статті 1 Закону №2464-VI).

Виключно цим Законом визначаються: принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску (частина друга статті 2 Закону №2464-VI).

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 4 Закону №2464-VI, платниками єдиного внеску є, зокрема, фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

За приписами частини четвертої статті 4 Закону №2464-VI, особи, зазначені у пунктах 4 та 5-1 частини першої цієї статті, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до статті 10 Закону №2464-VI, платниками, які мають право на добровільну сплату єдиного внеску, є:

члени особистого селянського господарства, якщо вони не належать до осіб, які підлягають страхуванню;

особи, які досягли 16-річного віку та не перебувають у трудових відносинах з роботодавцями, визначеними пунктом 1 частини першої статті 4, та не належать до платників єдиного внеску, визначених пунктами 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, у тому числі іноземці та особи без громадянства, які постійно проживають або працюють в Україні, громадяни України, які працюють або постійно проживають за межами України, якщо інше не встановлено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Особи, зазначені в частині першій цієї статті, беруть добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування протягом строку, визначеного в договорі про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування, але не менше одного року (крім договорів про одноразову сплату).

Особи, зазначені в частині першій цієї статті, подають до податкового органу за місцем проживання відповідну заяву в порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Податковий орган, що отримав заяву про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування, має право перевіряти викладені в заяві відомості та вимагати від особи, яка подала заяву, документи, що підтверджують зазначені відомості.

З особою, яка подала заяву про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування, податковим органом в строк не пізніше ніж 30 календарних днів з дня отримання заяви укладається договір про добровільну участь відповідно до типового договору, що затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

У договорі про добровільну участь зазначаються: назва документа; відомості про особу, які вносяться до системи персоніфікованого обліку (частина третя статті 20 цього Закону); строк дії договору; порядок сплати єдиного внеску та рахунки, на які він має сплачуватися; умови набуття застрахованою особою права на виплати за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням відповідно до закону; умови розірвання договору; права та обов`язки сторін, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору; інші умови за згодою сторін або передбачені типовим договором про добровільну участь, що не суперечать законодавству про загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Договір про добровільну участь набирає чинності з дня його підписання.

Договором про добровільну участь може бути передбачена одноразова сплата особою єдиного внеску за попередні періоди, в яких особа не підлягала загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню (у тому числі за період з 1 січня 2004 року по 31 грудня 2010 року). Сума сплаченого єдиного внеску за кожен місяць такого періоду не може бути меншою за мінімальний страховий внесок на дату укладення договору, помножений на коефіцієнт 2.

В усіх випадках ця сума не може бути більшою за суму єдиного внеску, обчисленого виходячи з максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої на дату укладення договору.

Одноразова сплата особою єдиного внеску за попередні періоди, передбачена цією частиною, може бути здійснена за окремим договором, укладеним у порядку, передбаченому частинами першою, третьою та четвертою цієї статті.

Єдиний внесок для осіб, які мають право на добровільну сплату внеску, встановлюється у розмірі, визначеному статтею 8 цього Закону (крім випадків одноразової сплати, передбачених частиною п`ятою цієї статті).

За правилами частини першої статті 25 Закону №2464-VI, рішення, прийняті податковими органами та органами Пенсійного фонду з питань, що належать до їх компетенції відповідно до цього Закону, є обов`язковими до виконання платниками єдиного внеску, посадовими особами і застрахованими особами.

Положення цієї статті поширюються лише на тих платників, які відповідно до цього Закону зобов`язані нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

У разі несплати або несвоєчасної сплати частини суми страхових внесків, що сплачується за рахунок коштів державного бюджету відповідно до Закону України "Про державну підтримку сільського господарства України", положення цієї статті застосовуються виключно щодо суми страхових внесків, що має сплачуватися платником єдиного внеску.

Відповідно до частини третьої статті 25 Закону №2464-VI, суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

За приписами частини четвертої статті 25 Закону №2464-VI, податковий орган у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, надсилає в паперовій та/або електронній формі платникам єдиного внеску вимогу про сплату недоїмки з єдиного внеску.

Вимога про сплату недоїмки з єдиного внеску, винесена за результатами документальної перевірки, надсилається (вручається) платнику в порядку, визначеному статтею 42 Податкового кодексу України.

Вимога про сплату недоїмки з єдиного внеску, винесена з метою стягнення недоїмки з єдиного внеску у разі його несплати платником у визначені цим Законом строки, надсилається податковим органом платнику в паперовій та/або електронній формі у порядку, визначеному статтею 42 Податкового кодексу України.

У разі несплати частини суми страхових внесків, що сплачується за рахунок коштів державного бюджету відповідно до Закону України "Про державну підтримку сільського господарства України", податковий орган у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, інформує про це платників єдиного внеску.

Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею.

Судом встановлено, що позивач є пенсіонером за віком з 03.02.2015, про що свідчить пенсійне посвідчення серії НОМЕР_2 від 03.02.2015; у добровільному порядку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування не рахується; доказів укладення договору про добровільну участь не надано; добровільної згоди на участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування не надано; тому суд дійшов висновку, що позивач має право на користування пільгами, передбаченими частиною четвертою статті 4 Закону України №2464-VI.

Суд також надає оцінку підставам винесення оскаржуваної Вимоги №Ф-4836-1700, зазначених в такому рішенні: «на підставі даних інформаційної системи податкових органів».

Як зазначалося вище, контролюючим органом наданий суду Розрахунок виникнення податкової заборгованості, який містить посилання на «Нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування №3107 від 07.02.2020 термін сплати 10.02.2020».

Аналізуючи зміст інтегрованої картки платника податків, судом установлено, що Розрахунок виникнення податкової заборгованості щодо оскаржуваної Вимоги №Ф-4836-1700 містить записи: Нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування №3107 від 07.02.2020 термін сплати 10.02.2020».

Такий же запис міститься в інтегрованій картці платника податків станом на 10.02.2020: «Нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування №3107 від 07.02.2020 термін сплати 10.02.2020».

Станом на 10.02.2020 недоїмка складає 11016,72 грн.

Станом на 30.11.2020 недоїмка складає 10434,90 грн.

Оскаржувана Вимога №Ф-4836-1700 визначає суму податкової заборгованості, яка зменшена внаслідок сплати позивачем відповідних сум з моменту винесення попередньої Вимоги №Ф-2688-52 від 03.03.2020:

колонка «Недоїмка»:

10.02.2020 11016,72 грн (попередня Вимога №Ф-2688-52 від 03.03.2020, яка скасована судом),

29.02.2020 11016,72 грн,

31.03.2020 11016,72 грн,

30.04.2020 11016,72 грн,

31.05.2020 11016,72 грн,

30.06.2020 11016,72 грн,

31.07.2020 11016,72 грн,

31.08.2020 11016,72 грн,

30.09.2020 11016,72 грн,

20.10.2020 11016,72 грн,

20.10.2020 10816,72 грн,

31.10.2020 10816,72 грн,

20.11.2020 10434,90 грн,

30.11.2020 10434,90 грн (оскаржувана Вимога №Ф-4836-1700).

Тобто оскаржувана вимога №Ф-4836-1700 не формувалася за нових підстав, а фактично дублює (продовжує) попередню Вимогу №Ф-2688-52 від 03.03.2020, яка скасована судом.

Суд зазначає, що після скасування попередньої Вимоги №Ф-2688-52 від 03.03.2020 у судовому порядку, контролюючий орган мав обов`язок відобразити таке коригування в інтегрованій картці платника податків.

Проте таких дій податковий орган не вчинив, що призвело до подальшого відображення в інтегрованій картці платника податків відомостей про наявну суму податкової заборгованості, на яку сформовано оскаржувану Вимогу №Ф-4836-1700.

Тому заявлена позовна вимога про визнання протиправною та скасування Вимоги №Ф-4836-1700 підлягає до задоволення.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача вчинити дії для проведення коригування даних (показників) інтегрованої картки позивача шляхом виключення суми єдиного соціального внеску в розмірі 10434,90 грн, суд зазначає таке.

Відповідно до пункту 23 частини першої статті 4 КАС України, похідна позовна вимога - вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі ЄКПЛ або Конвенція) та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України відповідно до статті 9 Конституції України як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Ратифікація Конвенції відбулася на підставі Закону України №475/97-ВР від 17.07.1997; Конвенція набула чинності для України 11.09.1997.

За приписами статті 8 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» №3477-IV від 23.02.2006, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні від 13.01.2011 (остаточне) по справі «ЧУЙКІНА ПРОТИ УКРАЇНИ» (CASE OF CHUYKINA v. UKRAINE) (Заява №28924/04) констатував: «50. Суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює «право на суд», в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom), пп. 2836, Series A № 18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати «вирішення» спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (див. рішення у справах «Мултіплекс проти Хорватії» (Multiplex v. Croatia), заява № 58112/00, п. 45, від 10 липня 2003 року, та «Кутіч проти Хорватії» (Kutic v. Croatia), заява № 48778/99, п. 25, ECHR 2002-II)».

Суд зазначає, що відновлення порушених прав, свобод та охоронюваних законом інтересів позивача слід здійснити також шляхом зобов`язання відповідача внести коригування до особового рахунку платника податків, виключивши інформацію щодо недоїмки зі сплати єдиного внеску.

Зобов`язання відповідача внести коригування до особового рахунку платника податків, є дотриманням судом гарантій на те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений, а подальший облік заборгованості не призведе до формування нової вимоги про сплату боргу з тих самих підстав, за яких формувалися Вимога №Ф-2688-52 від 03.03.2020 (яка скасована судом) та оскаржувана Вимога №Ф-4836-1700.

За приписами статті 19 Конституції України від 28.06.1996 №254к/96-ВР, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідачем не доведено правомірності оскаржуваного рішення в порядку статті 77 КАС України, а тому права та інтереси позивача підлягають судовому захисту шляхом визнання протиправним і скасування такого рішення суб`єкта владних повноважень та зобов`язання вчинити відповідні дії.

За правилами частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На користь позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 1073,60 грн, сплачена відповідно до квитанції від 17.08.2023 №.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Рівненській області (вулиця Відінська, 12, місто Рівне, 33023; код ЄДРПОУ ВП 44070166) про визнання протиправною та скасування вимоги, зобов`язання вчинення певних дій задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати Вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 17 липня 2023 року №Ф-4836-1700.

Зобов`язати Головне управління ДПС у Рівненській області привести у відповідність дані інтегрованої картки платника податків ОСОБА_1 , шляхом виключення суми недоїмки у розмірі 10434,90 грн.

Стягнути на користь ОСОБА_1 суму судового збору у розмірі 1073 грн 60 коп за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління ДПС у Рівненській області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 13 грудня 2023 року

Суддя К.М. Недашківська