Справа № 160/24438/23
Суддя: Лозицька Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2023-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Лозицької І.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про скасування рішення, визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому позивач просить суд:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не включення ОСОБА_1 пільгового стажу за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах періоду роботи з 07.09.1992 по 05.08.1993, з 29.08.1994 по 01.08.1997, з 07.07.2005 по 17.01.2006, з 25.06.2007 по 15.09.2009, з 18.02.2022 по 02.10.2022, з 03.10.2022 по 24.03.2022, з 01.01.2023 по 30.04.2023;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах роботу з 07.09.1992 по 05.08.1993, з 29.08.1994 по 01.08.1997, з 07.07.2005 по 17.01.2006, з 25.06.2007 по 15.09.2009, з 18.02.2022 по 02.10.2022, з 03.10.2022 по 24.03.2022, з 01.01.2023 по 30.04.2023;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах з 29.08.2023 року.
Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що звернувся до пенсійного органу із заявою щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1. Однак, пенсійний орган в призначенні пенсії на пільгових умовах за Списком №1 відмовив, оскільки недостатньо необхідного пільгового стажу.
Позивач вважає таку відмову пенсійного органу протиправною, тому звернувся з даним позовом до суду.
Ухвалою суду від 29.09.2023 року було відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, а також встановлено відповідачу строк для надання відзиву на позов та докази на його обґрунтування, а також встановлено строк відповідачу для надання належним чином завіреної копії пенсійної справи позивача.
Відповідач, Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, у встановлений судом строк, своїм процесуальним правом на подання відзиву на позовну заяву не скористалося, причини неподання відзиву на позовну заяву суду не повідомило.
Відповідно до ч. 6 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Дослідивши повно і всебічно письмові докази, які містяться в матеріалах справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , досягши 50 річного віку звернувся 29.08.2023р. до територіального відділення Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до п.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». До заяви позивачем надано усі необхідні документи для призначення пенсії.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 06.09.2023 року № 55, ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах та зазначено наступне.

До пільгового стажу не зараховано періоди:

07.07.2005 по 17.01.2006, з 25.06.2007 по 15.09.2009 згідно довідки від 16.05.2011 №4, оскільки в довідці відсутній підпис начальника відділу кадрів, а також не зазначено фактично відпрацьований час та відсутні накази про проведення атестації робочих місць за умовами праці;

з 18.02.2022 по 02.10.2022, з 03.10.2022 по 24.03.2022 згідно довідки від 30.06.2023р. №018-1-187, оскільки не коректно зазначено дати (дата початку періоду 03.10.2022 більша кінця періоду 24.03.2022);

з 01.01.2023р. по 30.04.2023р. згідно довідки №15 від 01.05.2023, оскільки відсутні дані про сплату внесків в індивідуальних відомостях про застраховану особу;

з 07.09.1992р. по 05.08.1993р. , з 29.08.1994р. по 01.08.1997р. , оскільки пільговий стаж не підтверджено Комісією при головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

Не погоджуючись з позицією пенсійного органу та вважаючи його рішення протиправним, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.

Надаючи правову оцінку викладеному вище, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 6 Конституції України, органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 2 статті 22 Конституції України, при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 64 Конституції України, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Статтею 46 Конституції визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначаються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV.

Згідно частини 3 статті 4 Закону № 1058-IV виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються види пенсійного забезпечення, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення.

Відповідно до змісту статті 5 Закону № 1058-IV цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються: види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат.

Приписами ст. 8 Закону № 1058-IV передбачене право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Згідно пункту 2 Розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону №1058-ІV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року №1788-XII.

Відповідно до положень пункту 16 Розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону №1058-ІV положення Закону №1788-XII застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.

Частиною 1 статті 114 Закону України №1058-ІV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Пунктом 1 частини 2 статті 114 Закону України №1058-ІV передбачено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону, зокрема, чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи.

Частиною 1 статті 24 Закону № 1058-ІV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно частини 2 статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Приписами статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року №1788-XII визначено порядок підтвердження стажу роботи, згідно з якою основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Також згідно статті 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Аналогічне положення закріплене пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 відповідно до якого, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Пункт 3 зазначеного Порядку також вказує, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно пункту 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У довідці має бути вказано, зокрема, періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

При цьому, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Тобто, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. У разі, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 07.03.2018 року у справі № 233/2084/17, від 16.05.2019 року у справі № 161/17658/16-а, від 27.02.2020 року у справі № 577/2688/17, від 31.03.2020 року у справі № 446/656/17, від 21.05.2020 року у справі № 550/927/17, від 10.12.2020 року у справі № 372/403/17.

Відповідно до Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року № 58, записи про прийняття на роботу та про звільнення провадяться з додержанням певних правил, а саме, необхідним є вказівка порядкового номеру запису (графа 1), дата прийняття на роботу/звільнення (графа 2), факт прийняття на роботу із вказівкою посади, відділу, підрозділу тощо/причина звільнення (графа 3), підстава внесення запису - наказ (розпорядження), його дата і номер (графа 4).

За змістом п. 2.2 вказаної Інструкції до трудової книжки вносяться відомості про працівника: прізвище, ім`я по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Пунктом 2.4 Інструкції № 58 визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Відповідно до п. 2.12.Інструкції № 58 після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка.

Так, з матеріалів справи слідує, що трудова книжка ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 містить записи, зокрема:

з 07.09.1992 по 05.08.1993 працював в виробничому об`єднані «Придніпровський хімічний завод» у відділені поліакріламіду цеху №2 апаратником омиленя;

з 29.08.1994 по 01.08.1997 працював виробничому об`єднані «Придніпровський хімічний завод» апаратником - гідро металургом 5 розряду технологічної служби корпусу 95 цеху №2;

з 07.07.2005 по 17.01.2006 працював в ТОВ «Завод «Поліхімпром» на посаді апаратника омилення 5 розряду на ділянку з виробництва акріаламіду в к. 84;

з 01.11.2005 переведений апаратником з виробництва ванадію на дільницю з виробництва ванадієвого концентрату в ТОВ «Завод «Поліхімпром»;

з 25.06.2007 по 15.09.2009 працював в ТОВ «Завод «Поліхімпром» на посаді апаратника з виробництва ванадію 6 розряду на дільницю з виробництва ванадієвого Концентрату;

з 18.02.2022 по 24.03.2022 працював в AT «ДНІПРОАЗОТ» на посаді апаратника очищення газу 5 розряду рідкого хлору та соляної кислоти;

з 01.01.2023 по 30.04.2023 на посаді апаратник - гідрометалург в ДХЗ ДП «Схід ГЗК».

Відповідно до довідки виданої ліквідатором ДП «Поліхім» Івановим П.Г. на підставі архівної справи, технологічного процесу, атестації робочих місць проведено на підставі наказу №443/ЛС від 28.07.1994, згідно Постанови КМУ №162 від 11.03.1994, табелю-картки відпрацьованого часу.

Відповідно до довідки № 109 від 08.09.2009 року виданою ліквідатором ДП «Поліхім», встановлено, що з 01.01.1996 по 01.08.1997 позивач працював постійно повний робочий день (фактично відпрацьованих 01 рік 02 місяців 02 дні) у виробництві рідкоземельних елементів хімічним способом в умовах радіаційної шкідливості ПХЗ відділення 95 на посаді апаратник гідрометалург, що передбачено Списком №1 розділом XXII підрозділом 4 позицією 12204000- 17541, атестація робочого місця проведено на підставі наказу №1170/ЛС від 27.07.1999, згідно Постанови КМУ №162 від 11.03.1994).

Відповідно до довідки № 4 від 16.05.2011 року виданої керівником ТОВ «Завод «Поліхімпром» встановлено, що з 07.07.2005 по 31.10.2005 позивач працював постійно повний робочий день у виробництві хімічному, виробництво акриламіду на посаді апаратник омилення, що передбачено Списком №1 розділом VIII, позицією 8.А-1 (атестація робочого місця проведено на підставі наказу №30А від 01.11.2000, згідно Постанови КМУ №36 від 16.01.2003). Довідка видана керівником ТОВ «Завод «Поліхімпром» підставі архівної справи, технологічного процесу, особисті рахунки, атестації робочих місць проведено на підставі наказу №30А від 01.11.2000, згідно Постанови КМУ №36 від 16.01.2003.

Відповідно до довідки №3 від 15.02.2022 року виданої керівником Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» Дніпродзержинський хімічний завод» встановлено, що з 06.06.2016 по 02.08.2016 (00 років 01 місяців 27 днів), позивач працював повний робочий день в цеху загального виробництва, виконував роботу в хімічному виробництві, у виробництві фтору та його сполук (роботи з отримання металевого гафнію, фтори дів гафнію та кальцію, інших хімічних сполук за професією апаратник - гідрометалург, що передбачено Списком №1 розділом VIII, підрозділом А, пункту 1 позицією 8.А-1 (згідно Постанови КМУ №36 від 16.01.2003) підстави для видачі: технологічний процес, особова картка працівника ф. П-2, накази по підприємству, атестація робочого місця проведена на підставі наказу №269 від 03.07.2015

Відповідно до довідки №018-1-187 від 30.06.2023 року виданої AT «ДНІПРОАЗОТ» встановлено, що з 18.02.2022 по 24.03.2022 (00 років 01 місяців 07 днів) позивач працював повний робочий день у виробництві хлору, його сполук цеху рідкого хлору та соляної кислоти за професією апаратник очищення газу 5р. цеху рідкого хлору та соляної кислоти, що передбачено Списком №1 розділом VIII, пункт 1 (згідно Постанови КМУ №461 від 24.06.2016) підстави для видачі: особова картка працівника ф. П-2, особові рахунки, накази по підприємству, робоче місце атестоване наказом - постановою по підприємству від 15.07.2019 №728.

Відповідно до довідки №15 від 01.05.2023 року виданої керівником Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» Дніпродзержинський хімічний завод» встановлено, що з 02.12.2022 по 30.04.2023 (00 років 04 місяці 30 днів), позивач працював повний робочий день в цеху загального виробництва, виконував роботу в хімічному виробництві, у виробництві фтору та його сполук (роботи з отримання металевого гафнію, фтори дів гафнію та кальцію, інших хімічних сполук за професією апаратник - гідрометалург, що передбачено Списком №1 розділом VIII, пункту 1 (згідно Постанови КМУ №461 від 24.06.2016) підстави для видачі: технологічний процес, особова картка працівника ф. П-2, накази по підприємству, атестація робочого місця проведена на підставі наказу №225 від 01.07.2020.

За правовим висновком, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 року у справі № 520/15025/16-а, атестація робочого місця є важливим запобіжником порушень у забезпеченні належних умов праці на підприємствах, в організаціях та установах. Проте, за результатами атестації робочих місць як обмежувальний захід при призначенні пільгової пенсії, держава покладає відповідальність за непроведення атестації, та відповідно, надмірний тягар, на пенсіонера (позивача у цій справі).

Відповідно до частини 1 статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Елементом верховенства права є принцип правової визначеності.

Європейський суд з прав людини у пунктах 52, 56 рішення від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України» зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Однак суд зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у практиці Європейського суду з прав людини. На думку Європейського суду з прав людини, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості й точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватного захисту від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника.

Отже, в разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

З огляду на вищевикладене слідує, що особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 1, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списком № 1.

При цьому, на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи.

Як зазначено Великою Палатою Верховного Суду у наведеній вище постанові від 19.02.2020 року у справі № 520/15025/16-а, непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому, контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Верховним Судом в постанові від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а викладено правову позицію, відповідно до якої, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини підприємства не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань нарахування/призначення пенсії.

Водночас те, що у документах, наданих/оформлених уповноваженим органом (роботодавцем) відсутня окрема інформація за вказаний період, не може позбавляти особу права на врахування відповідного стажу/ періоду роботи.

Тому, наведені відповідачем мотиви щодо не зарахування спірних періодів до пільгового стажу позивача за Списком № 1 в силу встановлених обставин та правової позиції Верховного Суду є протиправними, оскільки в трудовій книжці ОСОБА_1 наявні усі необхідні відомості, які визначають його право на зарахування спірних періодів саме до пільгового стажу за Списком № 1.

Отже, на думку суду, вказаних документів достатньо для зарахування спірного періоду до пільгового стажу за Списком №1.

З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для відмови в зарахуванні періодів роботи позивача з 07.07.2005 по 17.01.2006, з 25.06.2007 по 15.09.2009, з 18.02.2022 по 02.10.2022 та з 03.10.2023 по 24.03.2023 до пільгового стажу роботи позивача за Списком № 1, оскільки вони підтверджені належними та допустимими доказами.

Щодо оскаржуваного періоду роботи позивача з 01.01.2023р. по 30.04.2023р. суд зазначає наступне.

Верховний Суд у постановах від 17.07.2019р. (справа №144/669/17) та від 20.03.2019 (справа №688/947/17) зробив висновок, що несплата страхувальником страхових внесків не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу періодів роботи на підприємстві, оскільки працівник не несе відповідальності за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку сплати страхових внесків.

Тож відсутність у Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відомостей про нарахування та сплату ДХЗ ДП «Схід ГЗК» страхових внесків із заробітної плати ОСОБА_1 , як і відсутність відомостей про нарахування та виплату позивачу заробітної плати за цей період, не є підставою для незарахування до страхового стажу періодів його трудової діяльності з 01.01.2023 по 30.04.2023 року.

Що стосується періодів роботи 07.09.1992р. по 05.08.1993р., з 29.08.1994р. по 01.08.1997, які не зараховані до пільгового стажу через те, що пільговий стаж не підтверджений Комісією при головному управлінні, суд виходить з наступного.

Вказані періоди підтверджені записами трудової книжки і ці обставини не є спірними. Записи трудової книжки засвідчені відтисками печаток відповідних підприємств, не містять виправлень/підтирань, інших застережень, які б давали підстави сумніватись у їх правдивості.

Підсумовуючи вищевикладене суд зауважує, що ГУПФ України в Дніпропетровській області вищенаведених обставин не врахувало, тоді як у силу пункту 3.3 Порядку №22-1 орган, що призначає пенсію, надає: роз`яснення підприємствам, установам, організаціям та особам з питань призначення та виплати пенсій; у разі необхідності - бланки документів; допомогу особам щодо одержання відсутніх документів для призначення пенсії; у разі необхідності - допомогу щодо визначення права на пенсію до звільнення особи з посади, яка дає право на її призначення.

А відповідно до пункту 4.7 Порядку №22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

У контексті наведеного суд звертає увагу на те, що пенсійний орган, аналізуючи надані особою документи, перш за все має виходити з їх змісту, а не лише суто з форми, адже органи Пенсійного фонду, переслідуючи в цілому законну мету попередження зловживання громадянами своїми правами та запобігання необґрунтованому призначенню пенсії, при виконанні своїх повноважень повинні діяти обґрунтовано, добросовісно, розсудливо та пропорційно, як це передбачено частиною другою статті 2 КАС України, з тим, щоб не створювати штучних і необґрунтованих перешкод для реалізації особами їх прав.

Наведене вище у своїй сукупності є підставою для висновку про неправомірність рішення ГУПФ України в Дніпропетровській області від 06.09.2023 №55, яким ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, а тому таке рішення належить визнати протиправним та скасувати, а позов в цій частині задовольнити.

Щодо вимоги про зобов`язання пенсійного органу призначити позивачу пенсію, суд зазначає наступне.

Так, пенсійним законодавством визначено, що призначення пенсії та підготовка документів для її виплати здійснюється органами Пенсійного фонду України, а тому, останні мають виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.

Суд не може підміняти пенсійний орган, уповноважений на виконання функцій з розрахунку та призначення пенсій громадянам, та на свій розсуд розраховувати страховий стаж позивача, у зв`язку з чим, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Відповідно до абзацу 2 частини 4 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Згідно частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Тому, з урахуванням наведеного, а також дискреції пенсійного органу в питаннях призначення пенсії, суд з метою ефективного захисту права позивача на пенсію вважає за необхідне зобов`язати пенсійний орган повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 29.08.2023 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 та, відповідно, відповідачем зарахувати спірні періоди до стажу.

Таким чином, порушені права та інтереси позивача підлягають відновленню шляхом визнання протиправним та скасувати рішення про відмову в призначенні пенсії від 06.09.2023 №55, винесене Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах роботу з 07.09.1992 р. по 05.08.1993 р., з 29.08.1994 р. по 01.08.1997 р., з 07.07.2005 р. по 17.01.2006 р., з 25.06.2007 р. по 15.09.2009 р., з 18.02.2022 р. по 02.10.2022 р., з 03.10.2022 р. по 24.03.2022 р., з 01.01.2023 р. по 30.04.2023 р.; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , від 29.08.2023 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, з урахуванням висновків суду у цій справі.

Відповідно до приписів статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку щодо часткового задоволення позовних вимог.

З приводу розподілу судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору, суд зазначає, що відповідно до частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому, суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного та часткового задоволення позовних вимог, стягненню з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області підлягає сума 536,80 грн., сплата яких підтверджується квитанцією від 20.09.2023 року, оригінал якої міститься в матеріалах справи

Керуючись ст.ст.9, 72-77, 139, 241-243, 245-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про скасування рішення, визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 06.09.2023 р. № 55 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах роботу з з 07.09.1992 р. по 05.08.1993 р., з 29.08.1994 р. по 01.08.1997 р., з 07.07.2005 р. по 17.01.2006 р., з 25.06.2007 р. по 15.09.2009 р., з 18.02.2022 р. по 02.10.2022 р., з 03.10.2022 р. по 24.03.2022 р., з 01.01.2023 р. по 30.04.2023 р.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 29.08.2023 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 та прийняти обґрунтоване рішення, з урахуванням висновків суду.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати у розмірі 536,80 грн.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.О. Лозицька