Справа № 520/6637/22
Суддя: Губська О.А.
Дата ухвалення: 2023-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

12 грудня 2023 року

м. Київ

справа №520/6637/22

адміністративне провадження №К/990/39285/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Губської О.А.,

суддів: Білак М.В., Мацедонської В.Е.

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14 березня 2023 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 16 травня 2023 року у справі № 520/6637/22 за позовом ОСОБА_1 до Харківської обласної військової адміністрації, начальника Харківської обласної військової адміністрації Синєгубова Олега Васильовича про визнання протиправними та нечинними розпоряджень,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Харківської обласної військової адміністрації, начальника Харківської обласної військової адміністрації Синєгубова Олега Васильовича, у якому, з урахуванням уточнень, просив:

визнати протиправним та нечинним Розпорядження Харківської обласної військової адміністрації № 2В від 24 лютого 2022 року «Про введення комендантської години на території Харківської області»;

визнати протиправним та нечинним Розпорядження Харківської обласної військової адміністрації № 134В від 25 серпня 2022 року «Про внесення зміни до розпорядження начальника обласної військової адміністрації від 24 лютого 2022 року № 2В (зі змінами)».

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 14 березня 2023 року, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 16 травня 2023 року, відмовлено у задоволенні позову.

Не погоджуючись із вказаними судовими рішеннями, позивач втретє звернувся із касаційною скаргою до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до статті 327 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), подавши її 22 листопада 2023 року через підсистему «Електронний суд».

Відповідно до частини першої статті 334 КАС України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам процесуального закону, Суд дійшов висновку, що касаційну скаргу належить залишити без руху з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 329 КАС України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Частиною другою вказаної статті визначено, що учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Строк на подання касаційної скарги також може бути поновлений у разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною п`ятою статті 333 цього Кодексу.

Як вбачається з Єдиного державного реєстру судових рішень, КП «Діловодство спеціалізованого суду» та матеріалів касаційної скарги, постанова Другого апеляційного адміністративного суду ухвалена 16 травня 2023 року, повне судове рішення складено цього ж дня. Тобто останнім днем на подачу касаційної скарги було 15 червня 2023 року.

Вперше касаційну скаргу подано 24 травня 2023 року, яка була повернута ухвалою Верховного Суду від 01 червня 2023 року. Копію цієї ухвали скаржнику доставлено до електронного кабінету 01 червня 2023 року о 20:29 год. Вдруге касаційну скаргу подано 21 червня 2023 року, яка була повернута ухвалою Верховного Суду від 11 липня 2023 року. Копію цієї ухвали скаржнику доставлено до електронного кабінету 12 липня 2023 року о 23:11 год. Втретє касаційну скаргу подано 22 листопада 2023 року.

Скаржник заявляє клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження.

Вирішуючи клопотання скаржника в частині поновлення строків на касаційне оскарження, колегія суддів виходить з наступного.

Частина друга статті 44 КАС України покладає на учасників справи обов`язок добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Колегія суддів зауважує, що норми КАС України не містять виключень або підстав для звільнення учасників процесу від обов`язку надавати докази до суду та доводи ті обставини, які є підставами для поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження.

Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно з частиною першою статті 77 КАС України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що пропуск такого строку дійсно пов`язаний з об`єктивно непереборними обставинами чи істотними перешкодами.

Поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулася із адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

У постанові від 17 вересня 2020 року у справі №640/12324/19 Верховний Суд зазначив, що причина пропуску строку звернення до суду із адміністративним позовом може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам:

1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк;

2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк;

3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено;

4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Тобто, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулася з касаційною скаргою, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.

Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом.

Суд звертає увагу на те, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин, якщо ці відносини стали спірними.

Поняття поважних причин пропуску процесуальних строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд судді, суду.

Водночас навіть наявність об`єктивних та непереборних обставин, що обумовлюють поважність причин пропуску строку звернення до суду, не може розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення пропущеного строку (справа «Олександр Шевченко проти України», пункт 27), оскільки у випадку, якщо минув значний проміжок часу з моменту закінчення пропущеного строку, відновлення попереднього становища учасників справи, що може бути зумовлено скасуванням рішення або визнанням незаконної дії (бездіяльності) суб`єкта владних повноважень, буде значно ускладнено та може призвести до порушення прав та інтересів інших осіб.

Обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків, не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя (Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року № 17-рп/2011). Такі обмеження направлені на досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулюють учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків та поважати права та інтереси інших учасників правовідносин.

Тобто, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, у тому числі й установленням строків на звернення до суду з касаційними скаргами.

Підсумовуючи Верховний Суд зазначає, що строк на касаційне оскарження у разі повторного подання касаційної скарги може бути поновлено у випадку дотримання одночасно таких умов:

первісне звернення до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою відбулось у межах передбаченого процесуальним законом строку на касаційне оскарження;

повторне подання касаційної скарги відбулось в межах строку касаційної оскарження, встановленого процесуальним законом, або упродовж розумного строку після отримання копії відповідної ухвали суду про повернення первісної скарги, без невиправданих затримок і зайвих зволікань;

скаржником продемонстровано добросовісне ставлення до реалізації ним права на касаційної оскарження й вжито усіх можливих та залежних від нього заходів з метою усунення недоліків касаційної скарги, які стали підставою для повернення вперше поданої касаційної скарги, і такі недоліки фактично усунуті станом на момент повторного звернення з касаційною скаргою;

доведено, що повернення попередньо поданих касаційних скарг відбулося з причин, які не залежали від особи, яка оскаржує судові рішення, і які обумовлені наявністю об`єктивних і непереборних обставин, що унеможливили або значно утруднили можливість своєчасного звернення до суду касаційної інстанції, й не могли бути усунуті скаржником;

наявність таких обставин підтверджено належними і допустимими доказами.

Скаржник однією із причин пропуску строку звернення до суду касаційної інстанції зазначає про те, що перебуваючи за кордоном не мав можливості знайти українського адвоката для отримання правової допомоги та скласти касаційну скаргу з іншим змістом, оскільки попередньо подані було повернуто Верховним Судом. Вказує, що за сприяння Українського представництва Міжнародного інформаційного агентства «Демократичний контроль» 21 листопада 2023 року йому було надано безкоштовну правову допомогу від юристів зазначеного агентства. Після указаний подій скаржник подав втретє касаційну скаргу.

З матеріалів касаційної скарги вбачається, що 19 липня 2023 року позивач звернувся до Міжнародного інформаційного агентства «Демократичний контроль» із запитом щодо надання йому безоплатної правової допомоги у касаційному оскарженні судових рішень у справі № 520/6637/22. Керівник зазначеного Міжнародного інформаційного агентства 07 серпня 2023 року надав відповідне доручення юридичному департаменту агентства, на підставі якого начальник Юридичного департаменту 19 серпня 2023 року видав розпорядження про залучення до розгляду указаного питання працівників Українського представництва агентства. 21 листопада 2023 року позивачу було надано безоплатну правову консультацію.

З наведених обставин вбачається, що опрацювання запиту позивача щодо надання йому правової консультації та підготовка проектів касаційної скарги юридичним департаментом Міжнародного інформаційного агентства «Демократичний контроль» відбувалося протягом 4 місяців.

В контексті наведеного Верховний Суд наголошує на тому, що тривале та нічим необґрунтоване зволікання з наданням правової допомоги не може бути обґрунтованою та поважною підставою для поновлення процесуального строку, поза як не пов`язане із дійсними непереборними обставинами, що виключає поновлення строку на касаційне оскарження лише на цій підставі.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Частиною першою статті 16 КАС України визначено право учасника справи користуватися правничою допомогою.

Відтак, позивач не був поваблений права звернутися до іншого центру з надання безоплатної правничої допомоги, адвоката, який надає безоплатну вторинну правничу допомогу, за умови наявності права у нього на таку допомогу чи будь-якого іншого юриста (адвоката) в загальному порядку, що відповідає загальному принципу диспозитивності.

Суд наголошує, що тягар ефективності реалізації звернення до суду покладається виключно на заявника відповідної касаційної скарги.

Разом з цим, проживання позивача закордоном не свідчить про неможливість звернення ним до суду у встановлені строки. Факт перебування за межами країни не може свідчити про відсутність можливості своєчасного звернення до суду із касаційною скаргою.

Надаючи оцінку доводам скаржника щодо можливості повторної подачі касаційної скарги після повернення попередньо поданих касаційних скарг, Суд зазначає наступне.

Скаржник двічі подавав касаційну скаргу до Верховного Суду. Проте Верховний Суд повертав зазначені касаційні скарги як такі, що не містили підстав касаційного оскарження судових рішень у цій справі. Втретє скаржник звернувся з касаційної скаргою через 4 місяців після повернення попередньо поданої касаційної скарги.

Підстави пропуску строку касаційного оскарження можуть бути визнані поважними, строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк подання касаційної скарги.

Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення у касаційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку касаційного оскарження з поважних причин.

Колегія суддів, не заперечуючи проти права на повторне звернення з касаційною скаргою після її повернення, вважає, що таке право не є абсолютним. Це обґрунтовується змістом частини восьмої статті 169 КАС України, відповідно до якої скаржник має право на повторне звернення з касаційною скаргою, якщо будуть усунуті недоліки касаційної скарги, які стали підставою для повернення вперше поданої касаційної скарги і таке звернення відбувається без зайвих зволікань.

За змістом процесуального закону поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Водночас Суд касаційної інстанції зазначає, що неналежна організація процесу із оскарження судового рішення з боку скаржника є суто суб`єктивною причиною, а негативні наслідки, які настали у зв`язку з такою причиною є певною мірою відповідальністю за неналежне виконання своїх процесуальних обов`язків, які для усіх учасників справи мають бути рівними.

Суд наголошує, що невиконання скаржником вимог процесуального закону щодо належного оформлення касаційної скарги, та як наслідок, повернення заявнику касаційної скарги, не належать до об`єктивних обставин особливого і непереборного характеру, які можуть зумовити перегляд остаточного і обов`язкового судового рішення після закінчення строку його касаційного оскарження, а відтак не свідчить про наявність поважних підстав для поновлення цього строку.

Слід зазначити, що право на касаційний перегляд судових рішень кореспондується з обов`язком дотримуватися процесуального законодавства щодо порядку, строків і умов реалізації цього права. Такі процесуальні обов`язки для всіх учасників судового процесу є однаковими, що забезпечує принцип рівності сторін.

З урахуванням наведеного, зважаючи на приписи вказаних правових норм законодавства, невиконання скаржником вимог процесуального закону щодо належного оформлення касаційної скарги, та як наслідок, неодноразове повернення заявнику касаційної скарги не належать до об`єктивних обставин особливого і непереборного характеру, які можуть зумовити перегляд остаточного і обов`язкового судового рішення після закінчення строку його касаційного оскарження, а відтак не свідчать про наявність поважних підстав для поновлення цього строку.

Інших підстав для поновлення строку на касаційне оскарження скаржник не вказав.

З огляду на наведене, подана касаційна скарга підлягає залишенню без руху, зі встановленням особі, яка її подала, строку для усунення недоліків - надання заяви про поновлення строку на касаційне оскарження, із поданням заяви поновлення строку на касаційне оскарження (із зазначенням інших причин поважності пропуску строку на касаційне оскарження та з наданням відповідних доказів їхньої поважності).

При цьому Суд звертає увагу скаржника на те, що залишення позовної заяви без руху не є обмеженням у доступі до правосуддя, а є лише вимогою суду привести касаційну скаргу у відповідність до норм КАС України.

Згідно із частиною другою статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

Частинами першою, другою статті 169 КАС України визначено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись статтями 169, 248, 328, 329, 330, 332 КАС України,

у х в а л и в:

Залишити без руху касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14 березня 2023 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 16 травня 2023 року у справі № 520/6637/22.

Надати скаржнику строк у десять днів із дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліку касаційної скарги, зазначеного у мотивувальній частині ухвали.

Роз`яснити, що в разі невиконання вимог цієї ухвали у встановлений судом строк у відкритті касаційного провадження буде відмовлено.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та не може бути оскаржена.

...........................

...........................

...........................

О.А. Губська

М.В. Білак

В.Е. Мацедонська ,

Судді Верховного Суду