Справа № 935/3090/23
Суддя: Янчук В. В.
Дата ухвалення: 2023-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 935/3090/23
Провадження № 2-а/935/54/23
РІШЕННЯ

Іменем України

12 грудня 2023 року м.Коростишів

Коростишівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого - судді Янчук В.В.,

за участі секретаря судових засідань - Кумечко С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Коростишів справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Житомирській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

У С Т А Н О В И В:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Позивач звернувсь до суду з вказаним адміністративним позовом про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, що зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 559557 від 16.09.2023. В обґрунтування позову зазначив наступне.

16.09.2023 р. по вул. Шевченка у м. Коростишів, їдучи на власному автомобілі Citroen C 4 Picasso реєстраційний номер НОМЕР_1 з дотриманням вимог ПДР, позивач був зупинений працівниками поліції. Зупинившись на вимогу патрульної поліції з дотриманням вимог ПДР, інспектор вказав, що позивачем було порушено ПДР, а саме проїжджаючи по вулиці не увімкнув покажчик повороту. Пояснення ОСОБА_1 , відповідно до яких зазначав, що не змінював напрямок руху, а тому обов`язку вмикати покажчик повороту у нього не виникало, працівником поліції взято до уваги не було та відносно нього було складено постанову.

Відповідно до постанови, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу за ч. 1 ст. 122 КУпАП та ч. 2 ст. 122 КУпАП « ОСОБА_1 в м. Коростишів по вул. Шевченка не увімкнув світловий покажчик повороту при зміні напрямку руху, здійснив зупинку-стоянку т/з ближче 10 м. від пішохідного переходу».

Позивач зазначив, що працівник поліції не здійснював жодних вимірів відстаней знаходження транспортного засобу до інших об`єктів ( менше ніж 10 м. до будь-якого об`єкта), інших доказів, які б підтверджували б факт зупинки ТЗ з порушенням ПДР позивачу не надано. Окрім того, вказав, що рухався з вул. Семінарській, не змінюючи напрямку руху по цій вулиці, не з`їжджаючи з неї, не розвертаючись, а тому не мав обов`язку вмикати покажчик повороту перед тим, як рухатись по цій вулиці на заокругленні.

Притягнення до адміністративної відповідальності є необґрунтованим та недоведеним. З вказаною постановою позивач не погоджується, вважає її незаконною, а викладені обставини не відповідають дійсності, притягнення до адміністративної відповідальності є безпідставним, постанова у справі є необгрунтованою у зв`язку з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, порушень ПДР не вчиняв, а тому вимушений звернутись до суду з даним позовом.

Головне управління Національної поліції в Житомирській областідо суду подали відзив відносно позовних вимог, відповідно до якого, просили відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Відповідно до відзиву, ОСОБА_1 , 16.09.2023 р. о 10 год 51 хв. в м. Коростишів по вул. Шевченка, водій керуючи ТЗ Citroen, не увімкнув світловий покажчик повороту при зміні напрямку руху, здійснив зупинку-стоянку ближче 10 м. до пішохідного переходу,чим порушив п.п.9.2 б, 15.9 Г ПДР України. У зв`язку з порушенням вищевказаних норм, поліцейським СРПП ВП № 2 ЖРУП ГУНП в Житомирській області винесено постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення передбаченого ч.1,2 ст. 122, ст. 36 КУпАП у виді штрафу в розмірі 510 грн. Твердження позивача на неправомірні дії з боку поліцейського, що допущені під час складання спірної постанови, є необґрунтованими, оскільки будь яких доказів наявності таких дій суду не надано. Оскаржувана постанова винесена в межах повноважень, в порядку та в спосіб визначений КУпАП із дотриманням встановленої процедури та з врахуванням всіх обставин справи.

Заяви, клопотання учасників справи.

В судове засідання позивач не з`явивсь, до суду подав заяву, відповідно до якої просить здійснювати розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Представник відповідача - Головного управління Національної поліції в Житомирській областіу судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, до суду подали відзив відносно позовних вимог, відповідно до якого, просили відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, а розгляд справи здійснювати за відсутності їх представника.

Процесуальні дії у справі.

Згідно ч. 1 ст. 286 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Ухвалою Коростишівського районного суду Житомирської області від 02.10.2023 відкрито провадження у справі та призначено судове засідання

Обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, норми права, які застосовує суд, мотиви суду.

Згідно постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, що зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №559557 від 16.09.2023 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , о 10 год. 51 хв. в м. Коростишів по вул. Шевченка, керуючи ТЗ Citroen, не увімкнув світловий покажчик повороту при зміні напрямку руху, здійснив зупинку-стоянку ближче 10 м. до пішохідного переходу,чим порушив п.п.9.2 «б», 15.9 «г» ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1,2 122 КУпАП. Даною постановою на позивача накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн.

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідальність за ч.1 ст. 122 КУпАП настає за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КУпАП за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, передбачена відповідальність у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями, далі - ПДР ).

Відповідно до статті 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до п. 1.3. ПДР України, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Згідно з пунктом 1.9. ПДР України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до підпункту «б» пункту 9.2 ПДР України водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Забороняєтья зупинка на пішохідних переходах і ближче 10 м. від них з обох боків, крім випадків надання переваги в русі ( п.15.9 г ПДР України).

Статтею 7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог ст. 245 КУпАП відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з частиною другою статті 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису).

У статті 222 КУпАП встановлено, що органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про адміністративні правопорушення, передбачені частиною першою, другою статті 122 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв.

Отже, законодавством передбачено спрощену процедуру розгляду посадовою особою УПП справи про адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою, другою статті 122 КУпАП. Вказане виключає необхідність дотримання інспектором поліції таких процедур, передбачених для розгляду справи про адміністративне правопорушення в загальному порядку, як надання особі можливості скористатися правом на правову допомогу, подати клопотання про перенесення розгляду справи за місцем проживання особи тощо. Реалізація права позивача щодо можливості скористатися правовою допомогою забезпечується під час оскарження безпосередньо рішення суб`єкта владних повноважень у суді.

Наведена вище правова позиція викладена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 7 листопада 2019 року по справі №487/2179/17.

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Як роз`яснено у п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст.283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Саме відповідач зобов`язаний довести правомірність складання ним постанови, зокрема, шляхом доведення належними та допустимими доказами порушення позивачем вимог ПДР, за що передбачена відповідальність Кодексом України про адміністративні правопорушення.

З долученого відповідачем до матеріалів справи диску з відеофіксацією події, який було оглянуто в судовому засіданні, вбачається, що на одному відео файлі зафіксовано сам факт правопорушення знятий на відео реєстратор патрульного автомобіля, а на інших - процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення, під час якої позивач не визнав своєї провини у порушенні правил дорожнього руху.

Матеріали справи та пояснення поліцейського, зафіксовані нагрудною камерою, свідчать, що причиною зупинки позивача є не увімкнення ним покажчика правого повороту при зміні напрямку руху.

Попереджувальними сигналами є:

а) сигнали, що подаються світловими покажчиками повороту або рукою;

б) звукові сигнали;

в) перемикання світла фар;

г) увімкнення ближнього світла фар у світлу пору доби;

ґ) увімкнення аварійної сигналізації, сигналів гальмування, ліхтаря заднього ходу, розпізнавального знаку автопоїзда;

д) увімкнення проблискового маячка оранжевого кольору (п.9.1 ПДР України).

Відповідно до підпункту «б» пункту 9.2 ПДР України водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

При цьому, обов`язок вмикати світловий покажчик повороту виникає лише у випадку вчинення водієм маневру, тобто перед початком руху, перестроюванням, поворотом праворуч чи ліворуч, розворотом, з`їздом з проїзної частини, рухом заднім ходом (пункт 1.10 ПДР України).

Крім того, відповідно до п. 9.4 ПДР України подавати сигнал покажчиками повороту або рукою належить завчасно до початку маневру (з урахуванням швидкості руху), але не менш як за 50-100 м у населених пунктах і за 150-200 м поза ними, і припиняти негайно після його закінчення (подавання сигналу рукою слід закінчити безпосередньо перед початком виконання маневру). Сигнал забороняється подавати, якщо він може бути не зрозумілим для інших учасників руху.

Згідно з п. 33 ПДР України "Дорожні знаки" знак 2.3 "Головна дорога" надає право першочергового проїзду нерегульованих перехресть. Знак встановлюється безпосередньо перед перехрестям, а також на початку головної дороги. Знак обов`язково повторюється з табличкою 7.8 "Напрямок головної дороги" перед перехрестям, на якому головна дорога змінює свій напрямок, а також перед перехрестям зі складним плануванням.

Однак, з наданого відповідачем відеозапису видно, що на зазначеній ділянці дороги, в напрямку руху автомобіля під керуванням позивача, наявний лише знак 5.38.1 «»Пішохідний перехід», будь-які інші дорожні знаки, в тому числі знаки 2.3 «Головна дорога», з табличкою 7.8 "Напрямок головної дороги" - відсутні. Вказане, свідчить про те, що ділянка дороги, по якій рухався позивач, є вигином, тобто зміною напрямку самої дороги в плані, а не зміною напрямку руху автомобілів, які по ній рухаються, що не зобов`язує водіїв включати світлові покажчики поворотів при проїзді цього вигину. Якщо водій рухається в своїй смузі і не збирається перестроюватися, тобто перетинати поздовжні лінії дорожньої розмітки, то ніяких сигналів він подавати не повинен - оскільки формально він не планує робити перестроювання, тоді як ввімкнений поворот вводить в оману інших учасників руху і створює аварійну ситуацію на дорозі.

З урахуванням вимог діючих Правил дорожнього руху України, позивач не мав обов`язку вмикати світловий покажчик повороту, оскільки фактично поворот (тобто зміну напрямку руху праворуч чи ліворуч), розворот, з`їзд з проїзної частини, рух заднім ходом він не здійснював, так само не здійснював перестроювання.

Окрім того, належним доказом вчиненого позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП виходячи з його природи, є замір відстані на місці вчинення правопорушення, що і підтверджувало б факт зупинки автомобіля ближче 10 м від пішоходного переходу.

Разом з тим, вищезазначений відеозапис не містить фіксування обставин виміру відстані від автомобіля позивача до пішоходного переходу, зокрема проведення працівниками поліції відповідних замірів відстані.

Таким чином, за встановлених обставин справи та визначеного правового врегулювання, беручи до уваги доводи сторін та оцінюючи надані ними докази, суд дійшов до висновку про протиправність постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №559557 від 16.09.2023, у зв`язку з недоведеністю вчинення ОСОБА_1 правопорушень, передбачених ч1,2 ст.122 КУпАП, та про наявність правових підстав для задоволення позову в цій частині.

Згідно ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Позивачем був сплачений судовий збір в сумі 536,80 грн., відповідно до квитанції до платіжної інструкції № 0.2.1 від 22.09.2023. Таким чином, враховуючи вищевикладене вказану суму судового збору слід стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

В ч.ч.1,4-7 ст.134 КАС України зазначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірнимі з: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (постанова Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду у справі № 922/445/19 від 03.10.2019).

Позивачем до суду надано копію Договору №04/09/2023 про надання правової допомоги від 22.09.2023, копію додаткової угоди № 1 від 22.09.2023 р., копію Акту № 01/04/09/2023 від 22.09.2023 приймання передачі наданої правової допомоги та копію квитанції до прибуткового касового ордера № 04/09/2023 на суму 1500 грн. Суд враховує, що розмір витрат на оплату послуг представника має бути співмірним із: складністю справи та виконаними представником роботами (наданими послугами); часом, витраченим на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих представником послуг та виконаних робіт. Враховуючи те, що справа не є складною, оскаржується лише одна постанова про накладення адміністративного стягнення, суд дійшов до висновку, що розмір витрат на професійну правничу допомогу, який підлягає стягненню з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 необхідно зменшити, та підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1000,00 грн.

Керуючись ст.ст.2,77,90,139,241-246,255,286,294,295,297,325 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Житомирській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити частково.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 559557 винесену поліцейським СРПП Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області капралом поліції Захарченком А. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1,2 ст. 122 КУпАП у виді штрафу в розмірі 510,00 грн., а провадження у справі про адміністративне правопорушення - закрити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 536 грн 80 коп та 1000 грн 00 коп судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, на професійну правничу допомогу за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління національної поліції в Житомирській області.

В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги на судове рішення протягом десяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили судовим рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повне рішення суду складено: 12 грудня 2023 р.

Сторони у справі:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 .

Відповідач: Головне управління Національної поліції в Житомирській області, місцезнаходження: вул.Старий бульвар,5/37, м. Житомир, 10008, .

Суддя В.В.Янчук