Справа № 580/8119/23
Суддя: Оксененко Олег Миколайович
Дата ухвалення: 2023-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/8119/23 Суддя (судді) першої інстанції: Лариса ТРОФІМОВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Оксененка О.М.,

суддів: Мельничука В.П.,

Собківа Я.М.,

При секретарі: Долинській Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного підприємства «Ланес» на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2023 року у справі за адміністративним позовом Приватного підприємства «Ланес» до Головного управління ДПС у Черкаській області про визнання протиправним і скасування індивідуального акта, -

В С Т А Н О В И В :

Приватне підприємство «Ланес» звернулось до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Черкаській області в якому просило: визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Черкаській області від 14.04.2023 №.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2023 року закрито провадження у справі № 580/8119/23 за адміністративним позовом приватного підприємства «Ланес» () до Головного управління ДПС у Черкаській області про визнання протиправним і скасування індивідуального акта. Судові витрати не розподілялись.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить змінити ухвалу суду першої інстанції, а саме: провадження у справі №580/8119/23 закрити на підставі п. 8 частини першої статті 238 КАС України та повернути ПП «Ланес» з бюджету 3 765,31 грн. судового збору, сплаченого при поданні позовної заяви згідно платіжної інструкції №562 від 05.09.2023 у зв`язку з закриттям провадження у справі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що заяву про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору від 04.10.2023 суд першої інстанції помилково розцінив як заяву про відмову позову та посилаючись на ст. 140 КАС України безпідставно відмовив у поверненні судового збору.

На думку скаржника, навіть у разі відмови від позову суд першої інстанції повинен був повернути 50% сплаченого ним судового збору на виконання частини першої ст. 142 КАС України, чого здійснено не було, що свідчить про помикловість ухвали Черкаського окружного адміністративного суду.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, 06.09.2023 вх. № 37699/23 представник позивача Драченко В.В. звернувся з даним позовом до суду.

Після відкриття провадження у справі 28.09.2023 відповідачем подано клопотання про закриття провадження у справі.

04 жовтня 2023 року вх. № 42349/23 представник заявника Драченко В.В. звернувся з клопотанням в якому зазначив, що на момент подачі позовної заяви позивачу не було відомо про існування рішення Головного управління ДПС в Черкаській області від 13.06.2023 №553/23-00-04-03-05, яким скасовано (відкликано) податкове повідомлення-рішення від 14.04.2023 № та зняті нарахування в ІКПП, тому просив закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмету спору.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки відмова позивача від позову за відсутності предмета спору не суперечить закону та не порушує чиї-небудь права чи інтереси і є достатньою підставою для закриття провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 238 КАС України.

Колегія суддів не погоджується у повній мірі з наведеними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

За змістом частин першої-третьої статті 189 КАС України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. Про прийняття відмови від позову суд постановляє ухвалу, якою закриває провадження у справі. У разі часткової відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу, якою закриває провадження у справі щодо частини позовних вимог.

У свою чергу, статтею 238 КАС України передбачено випадки, коли суд закриває провадження у справі.

Так, за змістом пункту 2 частини першої статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято судом.

Згідно частини другої статті 238 КАС України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

За правилами статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

У силу вимог частини п`ятої статті 139 КАС України у разі відмови у задоволенні вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, або залишення позовної заяви без розгляду чи закриття провадження у справі, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Частиною десятою вказаної статті передбачено, що у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду внаслідок необґрунтованих дій позивача відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Суд вирішує питання щодо судових витрат під час ухвалення рішення, про що зазначає у його резолютивній частині (частина перша статті 143, частина п`ята статті 246 КАС України).

З аналізу вищевикладеного вбачається, що мета розподілу судових витрат нерозривно пов`язана із завданням адміністративного судочинства, котре полягає у вирішенні судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

При цьому, нормами КАС України встановлено порядок компенсації за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, судових витрат у випадку відмови в задоволенні вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, або залишення позовної заяви без розгляду (частина п`ята статті 240 Кодексу адміністративного судочинства України) чи закриття провадження в справі (частина друга статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України).

У той же час, відповідач наділений правом заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних із розглядом справи, у випадку закриття провадження у справі (частина друга статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України) або залишення позову без розгляду (частина п`ята статті 240 Кодексу адміністративного судочинства України) внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Як свідчать матеріали справи, після відкриття провадження в адміністративній справі №580/8119/23 було з`ясовано, що рішенням Головного управління ДПС у Черкаській області №553/23-00-04-03-05 від 13.06.2023 скасовано спірне податкове повідомлення-рішення від 14.04.2023 №, тобто до звернення позивача до суду з адміністративним позовом, що підтверджує відсутність предмету спору на момент звернення до суду з необачності позивача.

При цьому, колегія суддів враховує, що у силу вимог частини другої статті 45 КАС України з урахуванням конкретних обставин справи суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню адміністративного судочинства, зокрема:

1) подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, які спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення;

2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями;

3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер;

4) необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи, або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою;

5) узгодження умов примирення, спрямованих на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі.

Верховний Суд у постанові від 13.03.2019 у справі №814/218/14 звертав увагу на те, що під зловживанням процесуальними правами варто розуміти форму умисних, несумлінних дій учасників процесу, що знаходить своє вираження, зокрема, у вчиненні дій, неспівмірних з наслідками, до яких вони можуть призвести; використанні наданих прав усупереч їхньому призначенню з метою обмеження можливості реалізації чи обмеження прав інших учасників провадження; перешкоджанні діяльності суду з правильного та своєчасного розгляду і вирішення справ; необґрунтованому перевантаженні роботи суду.

З аналізу наведених вище норм, вбачається, що суд може визнати зловживанням процесуальними правами конкретні дії учасників справи, що свідчать про невиконання процесуальних обов`язків. Кваліфікація тих чи інших дій як зловживання правами здійснюється судом з огляду на обставини справи та, з урахуванням мети, яку переслідував учасник справи.

При цьому, перелік дій, які підпадають під ознаки зловживання процесуальними правами, закріплений нормою частини другої ст. 45 КАС України, проте, за будь-яких умов, визнання певних дій зловживанням процесуальними правами здійснює виключно суд, керуючись власним розсудом та виходячи з конкретних обставин справи.

У той же час, суд з метою запобігання зловживанням справами активно забезпечує справедливий баланс використання учасниками процесу своїх прав і обов`язків, що не спростовує принцип змагальності сторін. Обмеження чи позбавлення процесуального права повинно застосовуватися судом відповідно до принципу пропорційності.

Враховуючи, що суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню адміністративного судочинства, зокрема: подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, що має очевидно штучний характер (пункт 3 частини другої статті 45 КАС України).

Оскільки позивачем у даному випадку подано позов за відсутності предмета спору, зазначені дії можна кваліфікувати як зловживання своїми процесуальними правами.

Втім, колегія суддів враховує, що 28 вересня 2023 року відповідачем було подано клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору.

При цьому, подана у подальшому заява ПП «Ланес» від 04.10.2023 про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмету спору не є відмовою позивача від позову, як було квафіліковано судом першої інстанції, що свідчить про помилковість застосування норм статті 140 КАС України та пункту 2 частини першої статті 238 КАС України.

Відповідно до п. 8 частини першої статті 238 КАС України, суд закриває провадження у справі щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо оскаржувані порушення були виправлені суб`єктом владних повноважень і при цьому відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними після такого виправлення.

Вказані обставини свідчать про те, що порушення, які слугували підставами звернення до суду були виправлені відповідачем самостійно до моменту звернення до суду, тому суд першої інстанції саме на підставі пункту 8 частини першої статті 238 КАС України повинен був закрити провадження у справі.

Як наслідок, колегія суддів звертає увагу на те, що у даному випадку має місце не відмова позивача від позову на піставі статті 140 КАС України, та закриття провадження згідно пункту 2 частини першої статті 238 КАС України, а закриття провадження згідно статті 238 КАС України у зв`язку з виправленням порушень відповідачем самостійно (пункт 8 частини першої статті 238 КАС України).

Щодо висновку суду першої інстанції про відсутність розподілу судового збору, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Так, обов`язок відповідача відшкодувати позивачу судовий збір є мірою відповідальності за поведінку, яка змусила позивача вирішувати спір у судовому порядку, незалежно від суб`єктного складу сторін спору.

У той же час, нормами статті 139 КАС України не передбачено випадку вішкодування витрат за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у разі закриття провадження у разі подання безпідставного позову, враховуючи відсутність предмета позову.

Відтак, судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваної ухвали судові витрати не розподілялись.

Однак, пунктом 5 частини першої статті 7 Закону №3674-VI визначено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Згідно пункту 5 Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03 вересня 2013 року №787, повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за ухвалою суду, яка набрала законної сили.

Тобто, оскільки провадження у справі закрито на підставі статті 238 КАС України, відсутні підстави для стягнення понесених позивачем судових витрат саме з відповідача, оскільки така сума повертається за його заявою з Державного бюджету України на підставі відповідної ухвали суду.

При цьому, згідно частини десятої статті 139 КАС України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду внаслідок необґрунтованих дій позивача відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Враховуючи викладене, оскільки позивач звернувся з відповідним клопотанням від 04.10.2023 до суду першої інстанції з метою повернення йому судового збору, сплаченого при поданні позову згідно платіжної інструкції № 562 від 05.09.2023, тому суд першої інстанції мав вирішити вказане питання, чого здійснено не було.

Відтак, враховуючи наведене, наявні правові підстави для повернення позивачу судового збору у сумі 3765, 31 грн, сплаченого згідно платіжної інструкції № 562 від 05.09.2023.

Стосовно стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача 2 147,20 грн. судового збору за подання апеляційної скарги та 2 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, слід вказати таке.

Так, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, які підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, який виступав відповідачем у справі.

Частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За правилами частини шостої статті 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Однак, колегія суддів звертає увагу на те, судом апеляційної інстанції під час винесення даної постанови не переглядалась справа по суті та не виносилось остаточне рішення, у той час як положення КАС України передбачають можливість розподілу судових витрат за наслідками вирішення позовних вимог по суті спору шляхом задоволення чи часткового задоволення позовних вимог на користь позивача.

Оскільки судове рішення про скасування ухвали суду першої інстанції про закриття провадження у справі не є рішенням, прийнятим на користь однієї із сторін у справі по суті, тому підстави для стягнення судового збору за подання апеляційної скарги та витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції - відсутні.

Отже, колегія суддів приходить до висновку про часткову обгрунтованість апеляційної скарги.

Частиною першою статті 317 КАС України передбачено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Оскільки суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, тому оскаржувану ухвалу слід скасувати та прийняти нове рішення з урахуванням вищенаведених мотивів.

Керуючись ст. ст. 242, 250, 308, 310, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Приватного підприємства «Ланес» - задовольнити частково.

Ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2023 року скасувати.

Прийняти нове рішення, яким провадження у справі за адміністративним позовом Приватного підприємства «Ланес» до Головного управління ДПС у Черкаській області про визнання протиправним і скасування індивідуального акта - закрити.

Повернути Приватному підприємству «Ланес» (18008, м. Черкаси, вул. Смілянська, 118, ) сплачений судовий збір у розмірі 3765,31 грн. (три тисячі сімсот шістдесят п`ять гривень 31 коп.), згідно з платіжним дорученням № 562 від 05 вересня 2023 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 329-331 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Оксененко

Судді В.П. Мельничук

Я.М. Собків