Справа № 160/32075/23
Суддя: Турова Олена Михайлівна
Дата ухвалення: 2023-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

11 грудня 2023 року Справа № 160/32075/23

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Турова О.М., розглянувши матеріали позовної заяви Приватного акціонерного товариства «Дніпровський завод мінеральних добрив» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

06.12.2023 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства «Дніпровський завод мінеральних добрив» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якій позивач просить:

- визнати незаконним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 14.12.2021 року та податкове повідомлення-рішення № від 14.12.2021 року.

Відповідно до п.8 ст.171 КАС України питання про відкриття провадження в адміністративній справі суддя вирішує протягом п`яти днів з дня надходження до адміністративного суду позовної заяви, заяви про усунення недоліків позовної заяви у разі залишення позовної заяви без руху, або отримання судом у порядку, визначеному частинами третьою - шостою цієї статті, інформації про місце проживання (перебування) фізичної особи.

Позовна заява відповідає вимогам, встановленим статтями 160, 161, 171 Кодексу адміністративного судочинства України, та підсудна Дніпропетровському окружному адміністративному суду.

Одночасно з поданням позовної заяви позивачем подано до суду клопотання про поновлення строку звернення до адміністративного суду з цим позовом, в якому позивач просить поновити пропущений ним строк для звернення до адміністративного суду з позовом про оскарження податкових повідомлень-рішень Головного управління ДПС у Дніпропетровській області № від 14.12.2021 року та № від 14.12.2021 року, посилаючись на таке. Первинно позивач звертався до адміністративного суду з цією ж позовною заявою у встановлений законодавством строк, проте ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.10.2022 року у справі №160/14387/22 за вказаною первинною позовною заявою було закрито провадження із посиланням на те, що такий спір підлягає розгляду у порядку господарського судочинства згідно з постановою Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2021 у справі №905/2030/19. У зв`язку із наведеним позивач був вимушений звернутися із вказаним позовом до господарського суду Дніпропетровської області. Рішенням господарського суду Дніпропетровської області 12.04.2023р. у справі №904/9932/16 (904/4663/22) позов було задоволено у повному обсязі та скасовано оскаржувані податкові повідомлення-рішення. Проте постановою Центрального апеляційного господарського суду від 18.09.2023р. вищевказане рішення господарського суду першої інстанції було скасовано та закрито провадження у цій справі, з посиланням на правову позицію, викладену Верховним Судом у постанові від 13.04.2023р. у справі №320/12137/20, згідно з якою податковий спір підприємства, що знаходиться в процедурі банкрутства, повинен розглядатися за правилами адміністративного судочинства. Не погодившись з постановою господарського суду апеляційної інстанції, ПАТ «ДЗМД» подало на неї касаційну скаргу, вважаючи, що рішення господарського суду Дніпропетровської області було прийнято в рамках актуальної на момент прийняття судової практики та не підлягає скасуванню, однак Касаційний Господарський Суд Верховного Суду постановою від 30.11.2023 року відмовив у задоволенні касаційної скарги ПАТ «ДЗМД». Таким чином, ПАТ «ДЗМД» змушене знову звертатись із вказаним позовом до Дніпропетровського окружного адміністративного суду, керуючись новою правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постановах від 13.04.2023 року у справі №20/12137/20 та від 01.11.2023 року у справі №908/129/22 (908/1333/22). Таким чином, у зв`язку із неодноразовою зміною судової практики щодо підсудності спорів цієї категорії, з огляду на що вказаний спір вже перебував на розгляді і в адміністративному, і в господарських судах, позивач вважає, що строк звернення до суду з цим позовом пропущено ним саме з поважних причин та просить його поновити.

Згідно з п.8 ст.171 КАС України питання про відкриття провадження в адміністративній справі суддя вирішує протягом п`яти днів з дня надходження до адміністративного суду позовної заяви, заяви про усунення недоліків позовної заяви у разі залишення позовної заяви без руху, або отримання судом у порядку, визначеному частинами третьою - шостою цієї статті, інформації про місце проживання (перебування) фізичної особи.

Дослідивши матеріали справи та заявлене позивачем клопотання про поновлення строку звернення до суду з цим позовом, а також проаналізувавши зміст норм процесуального права, що регулюють це питання, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1, абз.1 ч.2 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

При цьому, ч.3 ст.122 КАС України передбачено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, КАС України передбачає можливість установлення іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, а також спеціального порядку обчислення таких строків. Такі спеціальні строки мають перевагу в застосуванні порівняно із загальним строком звернення до адміністративного суду, визначеним частиною другою статті 122 цього Кодексу, а також скороченими строками, визначеними частиною четвертою статті 122 КАС України.

Відносини у сфері оподаткування, права та обов`язки платників податків і зборів, компетенцію контролюючих органів, повноваження та обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.

Спеціальною нормою, яка встановлює порядок оскарження рішень контролюючих органів, є стаття 56 ПК України. З її змісту вбачається, що у платника податків є право розсуду в обранні адміністративного та/або судового порядку оскарження такого рішення після його отримання. Обрання платником податків в першу чергу адміністративного порядку оскарження рішення не виключає можливості надалі звернутися до суду з відповідним позовом, що визнається досудовим порядком вирішення спору. Водночас якщо після отримання рішення контролюючого органу платник податків звертається до суду з позовом, його право на адміністративне оскарження такого рішення втрачається.

Пунктом 56.18 статті 56 ПК України визначено, що з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

Так, п.102.1 ст.102 ПК України встановлено, що контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання, а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Відповідно до пункту 56.19 статті 56 ПК України у разі коли до подання позовної заяви проводилася процедура адміністративного оскарження, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов`язання протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до пункту 56.17 цієї статті.

Зі змісту пунктів 56.2, 56.3, 56.17 статті 56, пункту 57.3 статті 57 ПК України слідує, що процедура адміністративного оскарження податкового повідомлення-рішення розпочинається з дня подання скарги до контролюючого органу вищого рівня, яка засвідчує безпосередню незгоду платника з визначеними йому грошовими зобов`язаннями, і закінчується настанням однієї з подій, передбачених пунктом 56.17 статті 56 ПК України. Строк для подачі первинної скарги за загальним правилом становить 10 календарних днів, що настають за днем отримання платником податків податкового повідомлення-рішення.

При цьому, у постанові від 11 жовтня 2019 року у справі №640/20468/18 Верховний Суд здійснив системне тлумачення норм права, які регулюють питання обчислення строку звернення до суду в податкових спорах, висловивши правову позицію про те, що строки звернення до суду після застосування досудового порядку вирішення спору є коротшими, ніж звичайні строки.

Разом з цим, Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у постанові від 26 листопада 2020 року у справі №500/2486/19 (адміністративне провадження №К/9901/19455/20) дійшов висновку, що аналіз статті 102 ПК України дає підстави для висновку, що після закінчення визначеного у ній строку давності питання вирішення спору, зокрема, щодо правомірності податкового повідомлення рішення взагалі не може бути поставлене перед контролюючим органом вищого рівня або судом. Верховний Суд у складі судової палати вважає, що зазначений у пункті 102.1 статті 102 ПК України строк є саме строком давності, який має матеріально-правову природу, а тому не може бути одночасно і процесуальним строком звернення до суду. Між правовою природою матеріально-правового строку давності в податкових правовідносинах та процесуального строку звернення до адміністративного суду є сутнісна різниця, а тому помилковим є ототожнення їх призначення при використанні. Крім того, зміст правовідносин щодо правомірності податкових повідомлень-рішень та/або інших рішень контролюючого органу, якими цим органом платнику податків визначаються грошові зобов`язання, свідчить про те, що вони об`єктивно не можуть існувати як спірні протягом 1095 днів (або у відповідних випадках 2555 днів) з дня отримання відповідного податкового повідомлення-рішення.

Отже, Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у постанові від 26 листопада 2020 року у справі №500/2486/19 (адміністративне провадження №К/9901/19455/20), з урахуванням наведеного, відступив від висновку про застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в постанові Верховного Суду від 3 квітня 2020 року у справі №2540/2576/18, у частині того, що строк для звернення платника податків із позовом до адміністративного суду, у тому числі після використання процедури адміністративного оскарження, становить 1095 днів з дня отримання платником податків рішення, що оскаржено, і сформулював наступний правовий висновок: «Норма пункту 56.18 статті 56 ПК України не визначає процесуального строку звернення до суду і, відповідно, не є спеціальною щодо норми пункту 56.19 статті 56 ПК України. Водночас норма пункту 56.19 статті 56 ПК України є спеціальною щодо норми частини четвертої статті 122 КАС України, має перевагу в застосуванні у податкових спорах і регулює визначену її предметом групу правовідносин - оскарження в судовому порядку податкових повідомлень-рішень та інших рішень контролюючих органів про нарахування грошових зобов`язань за умови попереднього використання позивачем досудового порядку вирішення спору (застосування процедури адміністративного оскарження - абзац третій пункту 56.18 статті 56 ПК України). Вона встановлює строк для їх оскарження протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до пункту 56.17 цієї статті.

Разом з тим, у постанові від 26 листопада 2020 року у справі № 500/2486/19 Верховний Суд у складі судової палати також більш широко виклав і новий підхід у тлумаченні пунктів 56.18 статті 56 і 102.1 статті 102 ПК України як норм, які не визначають процесуального строку звернення до суду в податкових правовідносинах, що мало бути враховано у подальшому правозастосуванні при вирішенні аналогічних питань. Цей висновок фактично мав універсальний характер.

Водночас, предмет спору, в межах якого здійснювався касаційний перегляд, не давав можливості у вказаній адміністративній справі здійснити відступлення від існуючого до цього правозастосування щодо тривалості строку звернення до суду у випадку судового оскарження податкових повідомлень-рішень (рішень про застосування штрафних санкцій) без використання досудового порядку вирішення спору, яке продемонстровано у низці постанов Верховного Суду, зокрема від 3 квітня 2018 року у справі №826/5325/17, від 23 травня 2018 року у справі №803/728/17, від 18 червня 2018 року у справі № 805/1146/17-а, та зводилось до наявності у платника податків права на звернення до суду з таким позовом протягом встановлених пунктом 102.1 статті 102 ПК України 1095 днів з моменту отримання такого рішення.

Вирішуючи це питання, судова палата Верховного Суду у постанові від 27 січня 2022 року у справі №160/11673/20 (адміністративне провадження №К/9901/30170/21) зазначила, що стаття 122 КАС України встановлює загальний строк звернення до адміністративного суду у публічно-правових спорах, при цьому ПК України не містить норм, які б визначали процесуальний строк звернення до суду з позовом у випадку, якщо платником податків не використовувалася процедура досудового вирішення спору (адміністративного оскарження). Отже, у випадку відсутності правового регулювання у спеціальному законодавстві, застосуванню підлягають загальні норми процедури судового оскарження в рамках розгляду публічно-правових спорів, які встановлені КАС України. Згідно з абзацом першим частини другої статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відтак, з метою забезпечення єдиної правозастосовчої практики під час судового розгляду відповідних спорів у справах, у яких позивачами не використовувалась процедура адміністративного оскарження рішень податкового органу про нарахування грошових зобов`язань, та у розвиток правового підходу, викладеного у постанові Верховного Суду від 26 листопада 2020 року у справі №500/2486/19, судова палата Верховного Суду у постанові від 27 січня 2022 року у справі №160/11673/20 (адміністративне провадження №К/9901/30170/21) відступила від висновку Верховного Суду, викладеного у постановах від 3 квітня 2018 року у справі №826/5325/17, від 23 травня 2018 року у справі №803/728/17, від 18 червня 2018 року у справі № 805/1146/17-а та сформулювала такий правовий висновок.

Процесуальний строк звернення до суду з позовом про скасування податкового повідомлення-рішення (рішення про застосування штрафних санкцій) у випадку, якщо платником податків не використовувалася процедура досудового вирішення спору (адміністративного оскарження) визначається частиною другою статті 122 КАС України - становить шість місяців і обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Такий висновок не суперечить пункту 56.18 статті 56 ПК України, який закріплює право на звернення до суду з позовом у будь-який момент після отримання такого рішення, але при реалізації цього права має враховуватися строк давності.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як зазначалося вище, у позовній заяві позивач просить визнати незаконними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 14.12.2021 року № та №. При цьому з матеріалів позовної заяви встановлено, що позивачем було використано досудовий порядок вирішення спору шляхом подання до Державної податкової служби України скарги на означені податкові повідомлення-рішення, за наслідками розгляду якої ДПС України винесено рішення від 09.08.2022р. про відмову у задоволенні скарги позивача. Вказане рішення ДПС України від 09.08.2022р. отримано ПАТ «ДЗМД» 31.08.2022 року. Відтак, враховуючи приписи пункту 56.19 статті 56 ПК України, останнім днем строку звернення до суду з позовом про оскарження податкових повідомлень-рішень від 14.12.2021 року № та № є 31.09.2022 року.

Водночас, з позовною заявою про визнання протиправними та скасування вищевказаних податкових повідомлень-рішень позивач звернувся до суду лише 06.12.2023 року, тобто зі пропуском місячного строку звернення до суду, встановленого пунктом 56.19 статті 56 ПК України.

Разом з цим, суд враховує, що первинно позивач вже звертався до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з аналогічним позовом про оскарження податкових повідомлень-рішень від 14.12.2021 року № та № і такий позов було подано з дотриманням встановленого законом строку, а саме: 19.09.2022р. і за цей позов було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №160/14387/22 за цією позовною заявою. Проте в подальшому ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.10.2022 року провадження в адміністративній справі №160/14387/22 було закрито у зв`язку із тим, що відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 21.09.2021 у справі №905/2030/19, такий спір має розглядатися в порядку господарського судочинства. З огляду на наведене, ПАТ «ДЗМД» звернулося з позовом про оскарження податкових повідомлень-рішень від 14.12.2021 року № та № до господарського суду Дніпропетровської області і рішенням господарського суду Дніпропетровської області 12.04.2023р. у справі №904/9932/16 (904/4663/22) цей позов було задоволено у повному обсязі і скасовано оскаржувані податкові повідомлення-рішення. Однак, постановою Центрального апеляційного господарського суду від 18.09.2023р. вищевказане рішення господарського суду першої інстанції було скасовано, а провадження у господарській справі №904/9932/16 (904/4663/22) закрито, з посиланням на правову позицію, викладену Верховним Судом у постанові від 13.04.2023р. у справі №320/12137/20, згідно з якою цей спір все ж повинен розглядатися за правилами адміністративного судочинства. Не погодившись з постановою господарського суду апеляційної інстанції, ПАТ «ДЗМД» оскаржило її до Верховного Суду. Постановою Касаційного господарського суду Верховного Суду від 30.11.2023 року у задоволенні касаційної скарги ПАТ «ДЗМД» відмовлено, з огляду на що позивач 06.12.2023 року знову звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом про оскарження податкових повідомлень-рішень від 14.12.2021 року № та №. Наведені обставини, на переконання суду, об`єктивно чинили перешкоду у дотриманні позивачем строків звернення до суду з цим позовом, зокрема, через зміну судової практики Верховного Суду щодо підсудності спорів цієї категорії, водночас, позивачем без зайвих зволікань після отримання судових рішень щодо підсудності цієї справи вживалися дії щодо звернення з цим позовом до відповідних судів, в тому числі і одразу після отримання постанови Касаційного господарського суду Верховного Суду від 30.11.2023 року про остаточне вирішення питання щодо підсудності цього спору, позивачем без жодних зволікань реалізовано право на звернення з такими позовними вимогами до адміністративного суду. Відтак, суд доходить висновку про поважність причин пропуску Приватним акціонерним товариством «Дніпровський завод мінеральних добрив» строку звернення до суду з цією позовною заявою та вважає за необхідне поновити пропущений позивачем процесуальний строк.

Таким чином, позовна заява відповідає вимогам, встановленим статтями 160, 161, 171 Кодексу адміністративного судочинства України, підсудна Дніпропетровському окружному адміністративному суду та підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження згідно з приписами згідно з приписами частин 1, 2 статті 257, частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, згідно з ч.1 ст.257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

Частиною 3 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що при вирішенні питання про розгляд справи за правилами спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: значення справи для сторін; обраний позивачем спосіб захисту; категорію та складність справи; обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначати експертизу, викликати свідків тощо; кількість сторін та інших учасників справи; чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до п.20 ч.1 ст.4 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин - є адміністративною справою незначної складності (малозначною справою).

Зважаючи на те, що дана справа відноситься до справ незначної складності, враховуючи характер спірних відносин, склад учасників та предмет доказування, що не вимагають проведення судового засідання для повного та всебічного встановлення обставин справи, суд вважає можливим розглядати дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні).

Підстави для повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження у справі також відсутні.

Керуючись статтями 171, 257, 259-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя -

УХВАЛИВ:

Клопотання Приватного акціонерного товариства «Дніпровський завод мінеральних добрив» про поновлення строку звернення до адміністративного суду - задовольнити.

Поновити Приватному акціонерному товариству «Дніпровський завод мінеральних добрив» строк звернення до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 14.12.2021 року № та №.

Прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження в адміністративній справі №160/32075/23 за позовом Приватного акціонерного товариства «Дніпровський завод мінеральних добрив» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами з 11.01.2024 року у приміщенні Дніпропетровського окружного адміністративного суду за адресою: 49089, м. Дніпро, вул. Академіка Янгеля, 4, зала судових засідань №11.

Здійснювати розгляд адміністративної справи одноособово суддею Туровою О.М.

Встановити відповідачу строк для подання відзиву на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії цієї ухвали, разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, а також зобов`язати відповідача надати до суду разом із відзивом на позов документи, що підтверджують надання відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи.

Відповідно до ч. 4 статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України, неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Встановити позивачу строк для подання відповіді на відзив протягом п`яти днів з дня отримання відзиву на позов, а також зобов`язати позивача надати до суду разом із відповіддю на відзив документи, що підтверджують надання відповіді на відзив і доданих до неї доказів іншим учасникам справи.

Встановити відповідачу строк для подання заперечень на відповідь на відзив протягом п`яти днів з дня отримання відповіді на відзив, а також зобов`язати відповідача надати до суду разом із запереченням на відповідь на відзив документи, що підтверджують надання заперечень на відповідь на відзив і доданих до неї доказів іншим учасникам справи.

Інформацію щодо даної адміністративної справи учасники справи можуть отримати на офіційному порталі судової влади України у мережі Інтернет (веб-адреса сторінки: http://adm.dp.court.gov.ua/sud0470/gromadyanam/csz/).

Копію ухвали надіслати особам, які беруть участь у справі, відповідачу разом з ухвалою надіслати копію позовної заяви.

Повідомити відповідача, що він, як суб`єкт владних повноважень, згідно із приписами п.12 ч.9 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України може отримати наявні у суді матеріали, які підлягають врученню відповідачу (зокрема - примірник позовної заяви та доданих до неї документів) - безпосередньо у суді (адреса: м. Дніпро вул. Академіка Янгеля, 4).

Ухвала набирає законної сили в порядку статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в строки передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України окремо від рішення суду у випадку, передбаченому п.5 ч. 1 статті 294 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя: О.М. Турова