Справа № 460/25875/23
Суддя: Н.В. Друзенко
Дата ухвалення: 2023-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

13 грудня 2023 року м. Рівне №460/25875/23

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Друзенко Н.В., розглянувши за правилами письмового провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 08.08.2023 №52 про відмову в призначенні пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку (в заміну рішення про призначення пенсії за віком від 24.07.2023) та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області забезпечити нарахування та виплату пенсії згідно рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про призначення пенсії за віком від 24.07.2023.

Ухвалою суду від 08.11.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Позивач в обґрунтування позову зазначає, що згідно з рішенням пенсійного органу від 24.07.2023 йому призначено пенсію відповідно до статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Однак, відповідно до рішення відповідача від 08.08.2023 №52 відмовлено у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку, з покликанням на те, що станом на 01.01.1993 він не прожив у зоні гарантованого добровільного відселення не менше 3 років. Зауважує, що такі твердження відповідача є безпідставними, адже спростовуються посвідченням потерпілого 3 категорії. Звертає увагу, що в період навчання у Мирогощанському радгоспі-технікумі місцем проживання було саме с.Кисоричі, що підтверджується довідкою органу місцевого самоврядування. Таким чином, вважає, що має право на зниження пенсійного віку, а відповідач протиправно відмовив у призначенні пенсії. За наведеного, просить суд позов задовольнити повністю.

Відповідач 1 - Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області у відзиві на позовну заяву звертає увагу, що підставою звернення до суду та предметом спору в даній справі є рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, а проживання позивача на території, яку обслуговує Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області не може бути підставою для зобов`язання цього органу вчиняти певні дії, оскільки визначальним фактором є визначення органу яким саме було прийнято спірне рішення. Вказує, що рішення від 08.08.2023 №52 про відмову позивачу в призначенні пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку прийнято у відповідності до норм чинного законодавства та фактичних обставин, а тому не підлягає скасуванню. Тому, просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Відповідач 2 - Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області подало відзив на позовну заяву, де вказало, що страховий стаж позивача склав 27 років 2 місяці 21 день, однак період постійного проживання у зоні гарантованого добровільного відселення з 26.04.1986 по 02.05.1987, з 27.06.1989 по 31.08.1990, станом на 1 січня 1993 року склав менше 3 років (2 роки 2 місяця 12 днів). Відповідно до довідки Рокитнівської селищної ради від 03.01.2023 № 2 враховано періоди перебування у зоні гарантованого добровільного відселення з 26.04.1986 по 02.05.1987, з 27.06.1989 по 31.08.1990, з 30.08.1993 по 03.01.2023. До періоду постійного проживання у зоні гарантованого добровільного відселення згідно вказаної довідки не враховано період навчання з 01.09.1990 по жовтень 1990 року та з 13.12.1990 по 11.11.1992 в Мирогощанському радгоспі-технікумі, оскільки його фактична адреса не відноситься до території радіоактивного забруднення. Таким чином, оскільки заявником не підтверджено факт проживання або роботи у зоні гарантованого добровільного відселення на 01.01.1993 не менше 3 роки, право на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи відсутнє. На підставі викладеного, просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Розглянувши позовну заяву та відзив на неї, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини адміністративної справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Кисоричі та є громадянином, який потерпів від Чорнобильської катастрофи, що підтверджується посвідченням категорії 3 серії НОМЕР_1 , виданим 01.12.1993 Рівненською облдержадміністрацією.

Відповідно до довідки Рокитнівської селищної ради від 03.01.2023 № 2, ОСОБА_1 зареєстрований за місцем проживання в с.Кисоричі Сарненського району Рівненської області з 26.04.1986 по 02.05.1987, з 27.06.1989 по жовтень 1990 року, з 13.12.1990 по 11.11.1992, з 30.08.1993 по теперішній час. Довідка видана на підставі паспорту та погосподарських книг: №5 о/с №436 за 1986-1990, №10 о/с №433 за 1991-1995, №5 о/с №562 за 1996-2000, №6 о/с №470 за 2001-2005, №5 о/с №456 за 2006-2010, №10 о/с №0454 за 2011-2015, №11 о/с №0535 за 2016-2020, №11 о/с №0534 за 2021-2025.

Відповідно до Переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР №106 від 23.07.1991, с.Кисоричі Сарненського району Рівненської області відносяться до зони гарантованого добровільного відселення.

08.08.2023 Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (в заміну рішення про призначення пенсії за віком від 24.07.2023) прийняло рішення №52 про відмову у призначенні пенсії за віком за нормами статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, у зв`язку з відсутністю необхідного періоду проживання в зоні гарантованого добровільного відселення 3 роки станом на 01.01.1993.

У вказному рішенні зазначено про те, що страховий стаж становить 27 років 2 місяці 21 день. Станом на 01.01.1993 прожив у зоні гарантованого добровільного відселення 2 роки 2 місяці 12 днів. До періоду постійного проживання у зоні гарантованого добровільного відселення згідно довідки від 03.01.2023 № 2 не враховано період навчання з 01.09.1990 по жовтень 1990 року та з 13.12.1990 по 11.11.1992 в Мирогощанському радгоспі-технікумі, оскільки його фактична адреса не відноситься до території радіоактивного забруднення.

Не погоджуючись з таким рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Стаття 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно статтею 15 Закону України Про пенсійне забезпечення умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи або надається їм право на одержання пенсій на підставах, передбачених Законом України Про пенсійне забезпечення.

Статтею 49 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 28.02.1991 №796-ХІІ (далі Закон №796-ХІІ) визначено, що пенсії особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді а) державні пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Умови призначення пенсії за віком встановлено статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Зокрема, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років; з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років; з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року не менше 28 років, з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років, з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

Відповідно до абзацу 1 статті 55 Закону №796-ХІІ особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Згідно з абзацом п`ятим пункту 2 частини першої статті 55 Закону №796-ХІ особам, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування у такому порядку: 3 роки (початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період) та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років.

Як встановлено судом, позивач з 26.04.1986 по 02.05.1987 був зареєстрований, а отже проживав в с.Кисоричі, яке відноситься до зони гарантованого добровільного відселення.

Суд звертає увагу на те, що за змістом примітки до абзацу п`ятого пункту 2 частини першої статті 55 Закону № 796 для встановлення початкової величини зниження пенсійного віку на 3 роки постійне проживання або робота в зоні гарантованого добровільного відселення протягом усього періоду з моменту аварії по 31 липня 1986 року не є обов`язковим; достатньо, що особа, яка звернулася за призначенням пенсії, постійно проживала або працювала у вказаній зоні певний час у період з моменту аварії (тобто, 26 квітня 1986 року) по 31 липня 1986 року.

Аналогічна правова позиція щодо встановлення початкової величини зниження пенсійного віку висловлена Верховним Судом в постанові від 6 лютого 2018 року у справі № 556/1153/17.

Таким чином, позивач має право на встановлення початкової величини зниження пенсійного віку на 3 роки, оскільки з 26.04.1986 по 31.07.1986 проживав у зоні гарантованого добровільного відселення.

Суд зазначає, що спірним питанням у даних правовідносинах є врахування періоду проживання позивача в зоні гарантованого добровільного відселення, періоду навчання у Мирогощанському радгоспі-технікумі з 01.09.1990 по жовтень 1990 та з 13.12.1990 по 11.11.1992.

Механізм подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування визначено Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005 (із змінами внесеними постановою правління Пенсійного фонду України 26.04.2017 №9-1) (далі - Порядок №22-1).

До заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи, в тому числі документи, які засвідчують особливий статус: посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року № 122, або довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями) (при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи).

При прийманні документів орган, що призначає пенсію перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів.

Право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

При цьому, суд наголошує, що документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими Законом України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи є посвідчення Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та Потерпілий від Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до статті 15 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи довідка про період проживання, роботи на цих територіях є підставою для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях.

Отже, єдиним документом, що підтверджує статус громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користування пільгами, встановленими Законом України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, зокрема призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення Учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або Потерпілий від Чорнобильської катастрофи.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним судом України в постанові від 04 вересня 2015 року (№690/23/15-а), Вищим адміністративним судом України в ухвалах від 05 травня 2017 року у справі №К/800/15193/17, від 03 жовтня 2017 року у справі №К/800/31990/17. Верховний Суд також підтримав таку позицію у своїй постановах від 27.02.2018 у справі №344/9789/17, від 28.03.2018 у справі №333/2072/17 (2а/333/122/17) та від 08.05.2018 у справі № 708/1022/17.

Видача посвідчень проводиться спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською і Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням районних державних адміністрацій. Порядок видачі посвідчень встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до посвідчення категорії 3 серії НОМЕР_1 , виданим 01.12.1993 Рівненською облдержадміністрацією, ОСОБА_1 є громадянином, який потерпів від Чорнобильської катастрофи.

Судом встановлено, що таке посвідчення позивачу видане уповноваженим на те державним органом, який при видачі зазначеного посвідчення перевіряв достовірність поданих позивачем документів.

Суд зауважує, що згідно п.6 Постанови Кабінету Міністрів України від 20.01.1997 №51 "Про затвердження Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (яка була чинною на момент видачі позивачу первинного посвідчення), особам, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони станом на 1 січня 1993 р. прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше трьох років, і віднесеним до категорії 3, видаються посвідчення зеленого кольору, серія Б.

Відповідно до п.2 Порядку №51, посвідчення є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користуватися пільгами й компенсаціями, встановленими законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", іншими актами законодавства.

Зазначене кореспондується зі змістом частини третьої статті 65 Закону №796-ХІІ, згідно з якою посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" та "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи" є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.

Таким чином, Законом №796-ХІІ та Порядком №51 чітко визначено, що саме посвідчення відповідної категорії є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користування пільгами, визначеними Законом для такої категорії.

Така позиція суду узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 31.10.2019 у справі №212/12245/13-а (№К/9901/1087/18), які є обов`язковими для врахування судами в силу вимог ч.5 ст.242 КАС України

Отже, наявне у позивача посвідчення потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи 3 категорії підтверджує факт проживання на території зони гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 не менше трьох років та надає право на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до вимог ст.55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Крім того, на виконання вимог Порядку №22-1 позивач надав органу Пенсійного фонду України довідку органу місцевого самоврядування про період (періоди) проживання (роботи) на території гарантованого добровільного відселенням у спірний період, а саме довідку Рокитнівської селищної ради від 03.01.2023 № 2.

Відповідно до зазначеної довідки, позивач був зареєстрований в с.Кисоричі Сарненського району Рівненської області, а отже проживав в даному населеному пункті з 26.04.1986 по 02.05.1987 (1 рік 7 днів), з 27.06.1989 по жовтень 1990 року (по 31.10.1990 - 1 рік 4 місяці 5 днів), з 13.12.1990 по 11.11.1992 (1 рік 10 місяців 30 днів), що в загальному становить 4 роки 3 місяці 11 днів, тобто станом на 01.01.1993 більше трьох років.

Позивачем не заперечується факт навчання у Мирогощанському радгоспі-технікумі. Матеріалами справи підтверджується, що позивач надавав пенсійному органу відповідний диплом та йому зараховано період навчання з 01.09.1990 по 27.08.1993 до страхового стажу.

Однак, ОСОБА_1 у позовній заяві зауважив, що у спірний період місцем його проживання було саме с.Кисоричі, оскільки завдяки зручному транспортному сполученню не потребував проживання за місцезнаходженням навчального закладу, у зв`язку з чим кімнати у гуртожитку не отримував та місця прописки не змінював. Крім того, зазначив, що зважаючи на характер навчання, практичні заняття і виробничі та переддипломну практики проходив в колгоспі за місцем проживання.

Таким чином суд зауважує, що навчання позивача у спірний період не було перешкодою для проживання в с.Кисоричі, що підтверджується довідкою органу місцевого самоврядування, яка видана на підставі погосподарських книг за відповідний період.

Отже, період проживання позивача на території зони гарантованого добровільного відселення по 01.01.1993 становить 4 роки 3 місяці 11 днів.

За сукупності встановлених обставин, суд дійшов висновку, що позивач станом на 01.01.1993 прожив на території зони гарантованого добровільного відселення більше трьох років.

Суд зазначає, що обов`язковою умовою призначення пенсії на пільгових умовах за статтею 55 Закону №796 є досячнення особою відповідного віку.

Відповідно до статті 45 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку, а саме пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Згідно зі статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 60 років.

Судом встановлено, що на момент подання заяви до пенсійного органу про призначення пенсії на пільгових умовах, позивачу виповнилося 54 роки.

Згідно з абзацом п`ятим пункту 2 частини першої статті 55 Закону №796-ХІ особам, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування у такому порядку: 3 роки (початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період) та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років.

Судом встановлено, що загальний період проживання позивача у зоні гарантованого добровільного відселення (по дату видачі довідки 03.01.2023) становить 33 роки 7 місяців 16 днів, а також підлягає застосуванню початкова величина зниження пенсійного віку на 3 роки. Разом з тим, граничний розмір зниження пенсійного віку для даної зони становить 6 років.

Таким чином, судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач проживав в зоні гарантованого добровільного відселення достатню кількість років, необхідну для призначення пільгової пенсії, а тому пенсійний вік позивача підлягає зниженню на 6 років відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» як особі, яка постійно проживала на територіях радіоактивного забруднення.

Відтак, пенсійний вік позивача підлягає зниженню на 6 років максимально.

Одночасно суд зауважує, що також обов`язковою умовою призначення пенсії на пільгових умовах за статтею 55 Закону №796 є наявність у особи відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Згідно зі статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

Таким чином, на момент досягнення необхідного віку, а саме станом на 2023 рік, страховий стаж позивача повинен становити не менше 30 років, а з урахуванням зниження пенсійного віку на 6 років, страховий стаж ОСОБА_1 повинен становити 24 роки.

Відповідач у спірному рішенні вказав, що страховий стаж позивача становить 27 років 2 місяці 21 день.

Таким чином, у позивача наявний необхідний страховий стаж.

За наведеного, суд дійшов висновку, що позивач має право на призначення пенсії відповідно до статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, як особа, яка станом на 01.01.1993 прожила на території зони гарантованого добровільного відселення не менше 3 років, а також прожила достатню кількість років в цій зоні для зменшення пенсійного віку на 6 років максимально.

З урахуванням вищенаведеного, суд дійшов висновку, що Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області безпідставно та неправомірно відмовило позивачу у призначенні пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Отже, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 08.08.2023 №52 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком за нормами статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи підлягає скасуванню.

Суд повторює, що відповідно до статті 45 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку, а саме пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Матеріалами справи підтверджується та не заперечується сторонами, що спірне рішення прийнято в заміну рішення про призначення пенсії за віком від 24.07.2023 на заяву позивача від 13.07.2023.

Оскільки, до органу пенсійного форнду за призначенням пенсії позивач звернувся 13.07.2023, тобто пізніше трьох місяців з дня досягнення пенсійного віку ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), то в даному випадку пенсія підлягає призначенню з дня звернення (13.07.2023).

Суд зазначає, що згідно з підпунктом 1 пункту 1 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року № 28-2 (далі - Положення № 28-2), управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також об`єднані управління є територіальними органами Пенсійного фонду України.

Відповідно до частини першої статті 58 Закону № 1058, Пенсійний фонд України є органом який здійснює керівництво та управління солідарною системою, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсію та підготовляє документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, допомоги на поховання, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішує питання пов`язані з веденням обліку пенсійних активів осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснює адміністративне управління Накопичувальним фондом та інші функції, передбачені Законами України і статутом Пенсійного фонду України.

Інструкцією користувача реалізації механізму розподілу та опрацювань звернень за принципом єдиної черги завдань та єдиної черги спеціалістів від 21 грудня 2020 року внесені зміни в програмне забезпечення підсистеми призначення та виплати пенсії на базі електронної пенсійної справи в частині централізації призначення пенсії. Пенсійним фондом України впроваджено новий механізм розподілу та опрацювання звернень щодо призначення/перерахунку пенсій за принципом єдиної черги завдань та єдиної черги спеціалістів.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 16 грудня 2020 року № 25-1 Про затвердження змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України (далі - Постанова № 25-1), зареєстрованою у Міністерстві юстиції України 16 березня 2021 за № 339/35961, передбачено опрацювання заяв про призначення/перерахунки пенсії бек-офісами територіальних органів Фонду в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від місця подачі заяви та місця проживання пенсіонера.

Відповідно пункту 4.2 розділу IV Постанови № 25-1, після реєстрації заяви та сканування документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Рішення за результатами заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Заяву про призначення пенсії позивач подав за місцем проживання та перебування на обліку, тобто до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області.

Подана заява відповідно до екстериторіальності розподілу єдиної черги завдань розглядалась Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області, яке прийняло спірне рішення про відмову в призначенні пенсії.

При цьому, після надання відповіді електронна пенсійна справа, яка була отримана Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області для опрацювання, була передана засобами програмного забезпечення до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи. Тому, пенсійна справа позивача після розгляду заяви перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Рівненській області.

За наведеного, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для захисту порушеного права позивача, шляхом визнання протиправним та скасування Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від від 08.08.2023 №52 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком за нормами статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити та виплачувати позивачу пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи з 13.07.2023.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

На переконання суду, відповідачем не доведено правомірності вчинених дій, з урахуванням вимог, встановлених частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

За наведеного, позов підлягає задоволенню повністю.

Враховуючи положення частини першої статті 139 КАС України, суд стягує на користь позивача понесені ним судові витрати, які підлягають відшкодуванню, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На користь позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 1073,60 грн, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, яке прийняло спірне рішення.

Керуючись статтями 241-246, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 08.08.2023 №52 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком за нормами статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 з 13.07.2023 пенсію за віком на пільгових умовах зі зменшенням пенсійного віку на підставі статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області суму судового збору у розмірі 1073,60 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 13 грудня 2023 року

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_2 )

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Олександра Борисенка, буд. 7, м.Рівне, Рівненська обл.,33028, ЄДРПОУ/РНОКПП 21084076) Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (пл. Соборна, 3, м.Слов`янськ, Краматорський р-н, Донецька обл.,84122, ЄДРПОУ/РНОКПП 13486010)

Суддя Н.В. Друзенко