Справа № 300/2075/23
Суддя: Гудим Любомир Ярославович
Дата ухвалення: 2023-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2023 рокуЛьвівСправа № 300/2075/23 пров. № А/857/11376/23
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Гудима Л.Я.,

суддів: Затолочного В.С., Качмара В.Я.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24 травня 2023 року, головуючий суддя Микитюк Р.В., ухвалене у м. Івано-Франківську, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

В квітні 2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ГУПФУ в Івано-Франківській області, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Івано-Франківській області №23 щодо призначення і виплату позивачу з 27.04.2022 року до 01.03.2023 року мінімального розміру пенсії, не зарахуванні до страхового стажу періодів роботи на території Російської Федерації за 2007-2011 роки, при допризначенні пенсії не врахуванні до заробітної плати періодів з 18.10.2001 року по 12.04.2005 року (підприємство "Пантингнафтогазеологія") та з 23.10.2012 року по 31.12.2020 року ("Єрмаковське підприємство по ремонту свердловин"); зобов`язати відповідача з урахуванням висновків суду та фактично отриманих виплат провести з 27.04.2022 року відповідний перерахунок призначеної позивачу пенсії, зарахувати до страхового стажу періоди роботи на території Російської Федерації за 2007 2011 роки та до заробітної плати врахувати періоди роботи з 18.10.2001 року по 12.04.2005 року (підприємство "Пантингнафтогазеологія") та з 23.10.2012 року по 31.12.2020 року ("Єрмаковське підприємство по ремонту свердловин").

В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що він є пенсіонером і перебуває на обліку у відповідача, де йому нараховується та виплачується пенсія по Списку №2 з 27.04.2022 року. При призначенні пенсії не було зараховано періоди роботи на території Російської Федерації за 2007 2011 роки, оскільки не підтверджено сплату внесків до пенсійного фонду Російської Федерації. При допризначенні пенсії до заробітної плати не враховано періоди з 18.10.2001 року по 12.04.2005 року (підприємство "Пантингнафтогазеологія") та з 23.10.2012 року по 31.12.2020 року ("Єрмаковське підприємство по ремонту свердловин"), оскільки довідки про заробітну плату за вищевказані періоди не підтверджені первинними документами. А також у зв`язку з тим, що з 01.01.2023 року Російська Федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.2023 року. Крім того, рішенням відповідача №23 з 27.04.2022 року до 01.03.2023 року позивачу призначено та виплачено тільки мінімальний розмір пенсії незважаючи на наявність страхового стажу та сплату страхових внесків. З такою позицією відповідача, позивач не погоджувався, вважав неврахування до страхового стажу періодів на території Російської Федерації протиправним.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24 травня 2023 року адміністративний позов задоволено; визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області №23 щодо призначення і виплату ОСОБА_1 з 27.04.2022 року до 01.03.2023 року мінімального розміру пенсії, не зарахуванні до страхового стажу періодів роботи на території Російської Федерації за 2007-2011 роки, при допризначенні пенсії не врахуванні до заробітної плати періодів з 18.10.2001 року по 12.04.2005 року (підприємство "Пантингнафтогазеологія") та з 23.10.2012 року по 31.12.2020 року ("Єрмаковське підприємство по ремонту свердловин"); зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, з урахуванням висновків суду та фактично отриманих виплат провести з 27.04.2022 року відповідний перерахунок призначеної ОСОБА_1 пенсії, зарахувати до страхового стажу періоди роботи на території Російської Федерації за 2007-2011 роки та до заробітної плати врахувати періоди роботи з 18.10.2001 року по 12.04.2005 року (підприємство "Пантингнафтогазеологія") та з 23.10.2012 року по 31.12.2020 року ("Єрмаковське підприємство по ремонту свердловин").

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, ГУПФУ в Івано-Франківській області оскаржило його в апеляційному порядку, яке, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що згідно абзацу 2, 3 статті 6 Угоди між урядом України і Урядом російської федерації "Про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і росії, які працюють за межами кордонів своїх країн" від 14.01.1993 року, трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, не території якої відбувалась трудова діяльність. Крім того, відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 року №2102-IX "Про введення воєнного стану в Україні" (зі змінами) строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 годин 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб (до 20 травня 2023 року). У період дії воєнного стану або стану війни Пенсійним фондом не проводиться листування з державою агресором.

На підставі пункту 1 частини 1 статті 311 КАС України розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, Відповідно до записів у трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 26.09.1986 року (а.с.24-40), ОСОБА_1 , зокрема працював:

з 18.10.2001 року по 12.04.2005 року на підприємстві "Пантингнафтогазеологія";

з 23.10.2012 року по 31.12.2020 року в "Єрмаковському підприємстві по ремонту свердловин".

09.02.2023 року позивач звернувся зі заявою до ГУ ПФУ в Івано-Франківській області щодо пенсійного забезпечення.

У відповідності до листа ГУ ПФУ в Івано-Франківській області №1455-1066/П-02/8-0900/23 від 09.03.2023 року ОСОБА_1 призначено пенсію за віком за Списком №2 відповідно до норм Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", при призначенні пенсії не було зараховано періоди роботи на території Російської Федерації за 2007 2011 роки, оскільки не підтверджено сплату внесків до пенсійного фонду Російської Федерації. При допризначенні пенсії до заробітної плати не враховано періоди з 18.10.2001 року по 12.04.2005 року (підприємство "Пантингнафтогазеологія") та з 23.10.2012 року по 31.12.2020 року ("Єрмаковське підприємство по ремонту свердловин"), оскільки довідки про заробітну плату за вищевказані періоди не підтверджені первинними документами. А також у зв`язку з тим, що з 01.01.2023 року Російська Федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.2023 року. Крім того, рішенням відповідача №23 з 27.04.2022 року до 01.03.2023 року позивачу призначено та виплачено тільки мінімальний розмір пенсії незважаючи на наявність страхового стажу та сплату страхових внесків. З такою позицією відповідача, позивач не погоджувався, вважав неврахування до страхового стажу періодів на території Російської Федерації протиправним, а тому звернувся в суд за захистом свого порушеного права.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач діяв недобросовісно та необґрунтовано, не врахував усіх обставин та положень законодавства, що мають значення для призначення пенсії позивачу, і, як наслідок, допустив неналежний розгляд поданої ним заяви і документів.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи з огляду на наступне.

У відповідності до ч. 1 статті 114 Закону № 1058-IV, право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

При цьому, частиною 2 ст. 114 Закону № 1058-IV передбачено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Пунктом б частини 1 статті 13 Закону № 1788-XII (в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII, які рішенням Конституційного Суду України від 23.01.2020 року №1-р/200 визнанні неконституційними) передбачено, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи - жінкам.

Також слід звернути увагу, що відповідно до ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

У пунктах 1 та 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі - Порядок №637) зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі, коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Таким чином, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки або відсутності у ній необхідних записів, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Як слідує з матеріалів справи, періоди роботи позивача з 18.10.2001 року по 12.04.2005 року (підприємство "Пантингнафтогазеологія") та з 23.10.2012 року по 31.12.2020 року ("Єрмаковське підприємство по ремонту свердловин") та нарахування заробітної плати, окрім записів трудової книжки додатково підтверджуються довідками від 14.03.2023 №1474, від 03.03.2021 року №242, від 20.04.2008 року №184, від 20.04.2008 року №185, відомостями про трудову діяльність, відомостями про індивідуальний обліковий рахунок застрахованої особи.

Відповідно до частини другої статті 4 Закону № 1058-ІV якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.

Питання пенсійного забезпечення громадян України, які працювали на території російської федерації, регулювалися Угодою про гарантії прав громадян держав- учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року, відповідно до якої пенсійне забезпечення громадян держав- учасниць Угоди здійснюється за нормами законодавства держави, на території якої вони проживають. Ця угода поширюється на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені або будуть встановлені законодавством держав-учасниць Угоди (стаття 5 Угоди). Обчислення пенсій проводиться з заробітку (доходу) за періоди роботи, які враховуються до трудового стажу.

Відповідно до вимог статті 1 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, яка підписана та набрала чинності 13 березня 1992 року, пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць даної угоди та членів їх сімей проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають. Вказана Угода підписана Україною та російською федерацією та відповідно, була обов`язкова для застосування в спірний період державними органами вказаних держав.

Статтею 6 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення встановлено, що призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання.

Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.

Згідно з абзацами 2, 3 статті 6 Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації «Про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн" від 14 січня 1993 року, трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.

Отже, наведені положення вказаних міжнародних договорів передбачають, що стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, враховуються при встановленні права на пенсію і її обчисленні. При цьому, обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність, а пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають.

Колегія суддів апеляційного суду зазначає, що як законодавством України так і законодавством російської федерації передбачено зарахування періоду трудової діяльності до страхового стажу при умові сплати страхових внесків до пенсійного фонду тієї країни, на території якої здійснювалась така діяльність.

Відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1 та зареєстрованій в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846 особи, яким пенсія призначається відповідно до міжнародних договорів (угод) у галузі пенсійного забезпечення, надають документи про стаж, передбачені Порядком підтвердження наявного трудового стажу, а за періоди роботи після 01 січня 2004 року додатково надається інформація, отримана органами, що призначають пенсію, від відповідних фондів держав - учасниць міжнародних договорів (угод) у галузі пенсійного забезпечення (в довільній формі) про сплату страхових внесків.

При цьому суд враховує висновки Верховного Суд, які містяться у постановах від 21.02.2020 року (справа № 291/99/17) та 29.07.2020 року (справа № 341/1132/17), які полягають у тому, що перевірка достовірності виданих документів покладається на пенсійний орган, а сумніви останнього щодо обґрунтованості їх видачі самі по собі не можуть бути підставою для відмови у неврахуванні заробітної плати при призначенні позивачу пенсії.

Суд вважає за необхідне зазначити, що не внесення за іноземних осіб, які працювали на території російської федерації, страхових внесків роботодавцями в силу вимог чинного на відповідній території законодавства чи з інших підстав, не може бути підставою для незарахування вказаних періодів роботи до загального трудового стажу особи.

Водночас, суд звертає увагу на принцип пропорційності, який вимагає співрозмірного обмеження прав і свобод людини для досягнення публічних цілей - органи влади, зокрема, не можуть покладати на громадян зобов`язання, що перевищують межі необхідності, які випливають із публічного інтересу, для досягнення цілей, які прагнуть досягнути за допомогою застосовуваної міри (або дій владних органів). Вказаний принцип передбачає наявність розумного співвідношення між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа несе індивідуальний і надмірний тягар.

Так, відмова у зарахуванні стажу з єдиної такої підстави як не підтвердження сплати страхових внесків роботодавцем є протиправною, оскільки покладає на пенсіонера надмірний індивідуальний тягар за ймовірні порушення роботодавцем, а не працівником вимог законодавства.

Аналогічна позиція викладена в постановах Верховного Суду від 27.03.2018 року у справі №208/6680/16-а, від 24.05.2018 року у справі № 490/12392/16-а, від 23.03.2019 у справі №688/947/17, від 09.09.2019 року у справі № 242/5448/16-а, від 31.10.2019 року у справі №235/7373/16.

Крім того, невиконання страхувальником обов`язку зі сплати страхових внесків не може позбавляти особу соціальної захищеності та пенсійного стажу за час роботи на вказаному підприємстві, адже суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту населення.

Аналогічна правова позиція наведена у постановах Верховного Суду від 17.07.2019 року у справі № 144/669/17 та від 20.03.2019 року у справі № 688/947/17, у яких зроблено висновок, що несплата страхувальником страхових внесків не може бути підставою для незарахування до страхового стажу позивача періодів його роботи на підприємстві, оскільки працівник не несе відповідальності за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку сплати страхових внесків.

Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що усі періоди роботи позивача відображені в трудовій книжці, записи оформлені у відповідності до вимог Інструкції №58, жодних виправлень, закреслень тощо, не містять, тому відповідачем безпідставно відмовлено у перерахунку позивачу пенсії за віком, через що позовні вимоги є підставними та обґрунтованими, відтак підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З огляду на наведене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24 травня 2023 року у справі №300/2075/23 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Л. Я. Гудим
судді В. С. Затолочний
В. Я. Качмар