Справа № 335/9777/23
Суддя: Романько О. О.
Дата ухвалення: 2023-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

1Справа № 335/9777/23 2-а/335/172/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2023 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суду м. Запоріжжя у складі головуючого судді Романько О.О., за участі секретаря судового засідання Гутник Є.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 поданої через представника - адвоката Вакуленка Дмитра Олександровича до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не автоматичному режимі серії БАБ №745394 від 13 вересня 2023 року,-

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2023 року адвокат Вакуленко Д.О. звернувся до суду з позовом в інтересах ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

16.10.2023 ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя позовну заяву було залишено без руху.

25.10.2023 року представником позивача-адвокатом Вакуленком Д.О. було подано уточнену позовну заяву.

Свої вимоги мотивує тим, що 13.09.2023 старшим інспектором з особливих доручень відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в Запорізької області майором поліції Пєтуховим Ю.В. було винесено постанову (серія БАБ № 745394) про притягнення ОСОБА_1 , як посадову особу ТОВ «Ремшляхбуд», до адміністративної відповідальності за ч.2 та ч. 3 статті 140 Кодексу про адміністративне правопорушення України та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680,00 гривень.

Підставою для прийняття працівником відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в Запорізької області у відношенні ОСОБА_1 вищезазначеної постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу слугувало наступне: 13 вересня 2023 року о 10 год. 15 хв. В м. Запоріжжя вул. Сєдова, 5 ОСОБА_1 проводив роботи з укладення бордюрного каменю, облаштування тротуару, не маючи відповідного дозволу Національної поліції України, відсутня схема ОДР, відсутні відповідні засоби регулювання дорожнього руху, чим порушив вимоги п.1.5, п. 32 Правил дорожнього руху.

Позивач вважає, що працівник відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в Запорізької області при винесенні постанови про накладення адміністративного стягнення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі (серія БАБ № 745394 від 13.09.2023) не забезпечив відображення інформації про те, які саме нормативи щодо обладнання місця провадження робіт по вулиці Сєдова в місті Запоріжжя було порушено. Так, працівник відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в Запорізької області в оскаржуваній в судовому порядку постанові зазначив лише про те, що гр. ОСОБА_1 не було облаштовано місце проведення робіт по вулиці Сєдова біля будинку 5 в місті Запоріжжі відповідними засобами регулювання дорожнього руху.

Проведення ремонтних робіт тротуару в місті Запоріжжя по вулиці Сєдова здійснюється ТОВ «РЕМШЛЯХБУД» як юридичною особою () (адреса місцезнаходження: 70053, Україна, Запорізька область, Вільнянський район, село Дружелюбівка) на підставі Договору № 68 від 26.07.2023р., укладеного з Департаментом муніципального управління Запорізької міської ради.

При цьому огородження місця виконання робіт за вказаною адресою засобами регулювання дорожнього руху здійснювалося взагалі іншими працівниками ТОВ «РЕМШЛЯХБУД». Працівники ТОВ «РЕМШЛЯХБУД» здійснили огородження місця проведення ремонтних робіт тротуару в місті Запоріжжя по вулиці Сєдова відповідними засобами регулювання дорожнього руху.

З урахуванням вищевикладеного, позивач вважає, що працівник відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в Запорізької області при винесенні оскаржуваної в судовому порядку постанови не пересвідчився у встановленому порядку, хто саме з працівників ТОВ «РЕМШЛЯХБУД» займався огородженням місця проведення ремонтних робіт тротуару в місті Запоріжжя по вулиці Сєдова засобами регулювання дорожнього руху.

Працівник відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в Запорізької області при винесенні постанови про накладення адміністративного стягнення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі (серія БАБ № 745394 від 13.09.2023) не забезпечив належним чином розкриття об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, визначеного положеннями ч. 2 та ч. 3 ст. 140 КУпАП, що в свою чергу ставить під сумнів законність та правомірність зазначеної постанови.

Крім того відповідно до вимог чч. 2,3 ст. 140 КУпАП суб`єктами адміністративного правопорушення можуть бути: громадяни; посадові особи; громадяни - суб`єкти підприємницької діяльності.

Працівником відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в Запорізької області було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (серія БАБ № 745394 від 13.09.2023) відносно позивача як працівника ТОВ «РЕМШЛЯХБУД». При цьому, позивач наголошує на тому, що він не є посадовою особою ТОВ «РЕМШЛЯХБУД», а працює на зазначеному підприємстві на посаді майстра дільниці.

Посадовою особою ТОВ «РЕМШЛЯХБУД» відповідно до відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань є виключно директор ОСОБА_2 .

З огляду на це вважає, що в даному випадку належним суб`єктом адміністративного правопорушення за ч. 3 ст.140 Кодексу України проадміністративні правопорушення повинен бути виключно директор ТОВ «РЕМШЛЯХБУД» ОСОБА_2 як посадова особа підприємства.

Відповідно до приписів положень чч.2, 3 ст. 140 КУпАП не можуть бути суб`єктами адміністративного правопорушення працівники підприємств, які не є посадовими особами.

Притягнення до адміністративної відповідальності як працівника підприємства, що не є посадовою особою, за вчинення адміністративного правопорушення за чч.2,3 ст. 140 КУпАП відповідно до оскаржуваної в судовому порядку постанови вважає повністю неправомірним та необґрунтованим.

Далі зазначив про те, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення особою правопорушень, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Такі постанови по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен довести фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь.

Вважає, що працівник відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в Запорізької області при винесенні оскаржуваної в судовому порядку постанови дійшов до помилкового висновку про те, що саме позивачем не було облаштовано місце проведення робіт по вулиці Сєдова біля будинку 5 в місті Запоріжжі відповідними засобами регулювання дорожнього руху.

Посилаючись на зазначене, у позові просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (серія БАБ № 745394 від 13.09.2023) за ч. 2 та ч. 3 ст. 140 КУпАП про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у вигляді адміністративного штрафу в розмірі 680,00 грн. стягнути на користь позивача з Департаменту патрульної поліції витрати з проведення оплати судового збору за подання позовної заяви до суду в розмірі 536,80 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн.

Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 25.10.2023 відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін.

Позивач та його представник у судове засідання не з`явились про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, через канцелярію суду надійшла заява про розгляд справи у їх відсутність.

07.11.2023 представником відповідача Назаренком М.М. було подано відзив, проти позову заперечує, наполягає на законності і обґрунтованості оскаржуваної постанови, у задоволенні позову просив відмовити. Крім того, вважає необґрунтованим розмір витрат на професійну правничу допомогу, який, на його думку, є завищеним, не співмірним зі складністю справи, та не підтвердженим належними доказами. Зазначили про розгляд справи за їх відсутності.

Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, суд встановив наступне.

Частиною 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За загальними правилами ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За визначенням, наведеним у ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Диспозицією ч.2 ст.140 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність, зокрема, за порушення визначеного законодавством порядку погодження з уповноваженим підрозділом Національної поліції: встановлення рекламоносіїв, технічних засобів організації дорожнього руху, проведення будь-яких робіт на автомобільних дорогах, вулицях, залізничних переїздах; розроблення проектної документації на будівництво, реконструкцію і ремонт автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів та об`єктів дорожнього сервісу; здійснення пасажирських перевезень за встановленими маршрутами руху транспортних засобів загального користування.

Диспозицією ч.3 ст.140 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність, зокрема, за порушення нормативів щодо обладнання на автомобільних дорогах, вулицях, залізничних переїздах місць: провадження робіт, залишення дорожніх машин, будівельних матеріалів, конструкцій тощо, а так само не усунення після закінчення робіт перешкод і не приведення автомобільної дороги, вулиці, залізничного переїзду в стан, що гарантує безперешкодний і безпечний рух транспортних засобів та пішоходів.

Згідно до п. 1.5 Правил дорожнього руху, яким передбачено, що дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити уповноважений підрозділ Національної поліції, власника дороги або уповноважений ним орган.

Пунктом 32.1 Правил дорожнього руху визначено, що з органами Національної поліції узгоджуються: а)розміщення в смугах відведення автомобільних доріг або червоних лініях міських вулиць і доріг та їх штучних спорудах кіосків ,павільйонів рекламо носіїв, пересувних торговельних пунктів, а також на прилеглих територіях, будинках, спорудах адміністративних приміщень підприємств, установ та організацій; б)умови та порядок руху колон у складі більш як п`яти механічних транспортних засобів; в) порядок буксирування двох і більше транспортних засобів. З органами Національної поліції узгоджуються також інші питання забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачені законодавчими актами.

Законом України «Про автомобільні дороги» надано визначення таких понять, як автомобільна дорога - лінійний комплекс інженерних споруд, призначений для безперервного, безпечного та зручного руху транспортних засобів та вулиця - автомобільна дорога, призначена для руху транспорту і пішоходів, прокладання наземних і підземних інженерних мереж у межах населених пунктів.

Стаття 18 вказаного Закону встановлено, що складовими вулиць і доріг міст та інших населених пунктів є: проїзна частина вулиць і доріг, трамвайне полотно, дорожнє покриття, штучні споруди, споруди дорожнього водовідводу, технічні засоби організації дорожнього руху, зупинки міського транспорту, стоянки таксі, тротуари, пішохідні та велосипедні доріжки, зелені насадження, наземні та підземні мережі, майданчики для паркування.

Межі вулиці за її шириною визначаються «червоними лініями». Розташування будь-яких об`єктів, будівель, споруд або їх частин у межах «червоних ліній вулиці» не допускається (ч. 2 ст. 18 Закону).

Як встановлено судом 13.09.2023 старшим інспектором з особливих доручень відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в Запорізької області майором поліції Пєтуховим Ю.В. було винесено постанову (серія БАБ № 745394) про притягнення ОСОБА_1 , як посадової особи ТОВ «РЕМШЛЯХБУД», до адміністративної відповідальності за ч.2 та ч. 3 статті 140 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680,00 гривень.

Зі змісту оскаржуваної постанови встановлено, що 13.09.2023 року о 10-15 годині в місті Запоріжжя, по вул. Сєдова, буд.5, будучи посадовою особою (майстер ТОВ «РЕМШЛЯХБУД») відповідальною за проведення робіт, ОСОБА_1 проводив роботи з укладення бордюрного каменю, облаштування тротуару, не маючи відповідного дозволу Нацполіції, відсутня відповідна схема ОДР, відсутні відповідні засоби регулювання дорожнього руху, чим порушив п. 1.5, п. 32 Правил дорожнього руху, ДСТУ 3587, 8749.

Отже, відповідачем не наведено та не надано доказів того, що в діях позивача наявний склад адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 та ч. 3 ст. 140 КУпАП, не надано доказів того, що роботи проводилися на дорозі чи вулиці, та було створено перешкоди для руху автомобільного транспорту.

Зі змісту оскаржуваної постанови, встановлено, що у ній відсутні відомості про те, у чому саме проявилася небезпека чи перешкода для руху, загроза чи матеріальні збитки.

Інспектор ВБДР УПП в Запорізькій області в постанові вказує, що позивачем порушенні нормативи обладнання проведення робіт, в той же час не зазначаючи, які саме нормативи, не вказуючи конкретні пункти нормативних актів, посилається лише на загальні ДСТУ.

Такий підхід порушує принцип правової визначеності, коли особа, яка притягається до відповідальності має знати, які саме нормативні положення порушені внаслідок її дій або бездіяльності.

Крім того, пунктом 3 розділу II Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015 (зареєстровано в Мінюсті України 10.11.2015 за № 1408/27853) передбачено, що при складанні постанови у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ч.ч. 1-3 ст. 140 КУпАП (коли протокол не складається), до них необхідно долучати акт обстеження ділянки вулично-шляхової мережі (додаток 2) з відповідними замірами та схемою про: 1) пошкодження шляхів, залізничних переїздів, інших шляхових споруд, трамвайних колій чи технічних засобів регулювання дорожнього руху; 2) самовільне знімання, закриття чи встановлення технічних засобів регулювання дорожнього руху; 3) перешкоду для дорожнього руху, у тому числі забруднення шляхового покриття; 4) пошкодження асфальтобетонного покриття доріг унаслідок руху машин на гусеничному ходу; 5) умови та стан шляху, які загрожують безпеці дорожнього руху; 6) порушення нормативів щодо обладнання на дорогах місць проведення ремонтних робіт, залишення дорожніх машин, будівельних матеріалів, конструкцій; 7) порушення або невиконання правил на підприємствах, в установах та організаціях під час розроблення та виготовлення транспортних засобів і деталей до них або інших предметів їх додаткового обладнання, під час проектування, реконструкції та ремонту шляхів, залізничних переїздів, інших шляхових споруд.

Таким чином, доказом скоєння адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1-3 ст. 140 КУпАП, є акт обстеження ділянки вулично-шляхової мережі.

Разом з цим, відповідачем не надано суду належних і допустимих доказів на підтвердження обставин порушення нормативів щодо обладнання на автомобільних дорогах, вулицях, залізничних переїздах місць: провадження робіт, залишення дорожніх машин, будівельних матеріалів, конструкцій тощо, а так само не усунення після закінчення робіт перешкод і не приведення автомобільної дороги, вулиці, залізничного переїзду в стан, що гарантує безперешкодний і безпечний рух транспортних засобів та пішоходів, тобто порушення вимог ч. 2 та ч. 3 ст. 140 КУпАП.

Вказаний факт свідчить про недоведеність суб`єктом владних повноважень правомірності прийнятої ним постанови.

Представником відповідача було надано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що під час несення служби 13.09.2023, близько 10 год. 15 хв, за адресою: м. Запоріжжя, по вул. Сєдова, біля буд. 5 було виявлено, що ОСОБА_1 проводив дорожні роботи з укладання бордюрного каменю, облаштування тротуару, не маючи відповідного дозволу Національної поліції, відсутня відповідна схема організації дорожнього руху для проведення вищевказаних робіт, відсутні відповідні засоби регулювання дорожнього руху, чим порушив вимоги п. 1.5 та п. 32.1 ПДР України.

В подальшому, в ході розгляду справи, було роз`яснено та дотримано права особи, що притягається до адміністративної відповідальності, згідно статті 63 Конституції України та статті 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Позивач будь-яких клопотань не заявляв.

Відповідно, до розділу 8 наказу МВС № 1026, строк зберігання з портативних та відеореєстраторів, установлених у службових транспортних засобах, БпЛА складає 30 діб. Оскільки подія, що передувала винесенню постанови серії БАБ № 745394 мала місце 13.09.2023, то станом на день надходження ухвали про відкриття справи (01.11.2023), надати відеозапис не є можливим.

Слід зазначити, що до відзиву представником відповідача не надано суду належних і допустимих доказів для доведення вини ОСОБА_1 та правомірності винесення поліцейським спірної постанови і під час судового розгляду вказаної справи.

Акт обстеження ділянки вулично-шляхової мережі (додаток 2) з відповідними замірами та схемою, фотознімки з місця події та фіксації перебування на тому місці особи, щодо якої складено постанову, відповідачем суду надані не були.

За наведених вище обставин, суд констатує, що на підтвердження скоєння адміністративних правопорушень позивачем відповідачем не надано та не зібрано належних та допустимих доказів, для доведення його вини у порушенні Правил дорожнього руху та правомірності винесення поліцейським спірної постанови.

Суд зазначає, що сама постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення не є доказом у справі про адміністративне правопорушення. Постанова містить лише опис обставин, які визнані відповідачем підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності, без зазначення певних доказів на їх підтвердження.

Інші належні докази на підтвердження наведених в постанові про адміністративне правопорушення обставин сторонами не подані, в матеріалах справи відсутні.

З цього приводу суд вважає за необхідне зазначити, що звинувачення не може ґрунтуватися лише на обставинах, викладених суб`єктом владних повноважень у своєму рішенні.

Стаття 62 Конституції України передбачає, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Отже, на відповідача покладається обов`язок належним чином задокументувати наявність правопорушення за допомогою фото, відеозйомки, пояснень свідків та інших доказів, які мають статус належних та допустимих.

Належні та допустимі докази на підтвердження наявності встановлених відповідачем обставин, врученої позивачу, які стали підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності, в матеріалах справи відсутні, відповідачем, як того вимагає ч. 2 ст. 77 КАС України, не подані.

Таким чином, відповідачем не доведено в установленому порядку факт скоєння позивачем правопорушення, про яке зазначено в оскаржуваній постанові, що свідчить про необґрунтованість постанови про накладення адміністративного стягнення через відсутність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.ч. 2, 3 ст. 140 КУпАП.

Додатково суд зазначає, що в постанові відсутні посилання на застосування положень ст. 36 КУпАП при розгляді справи відносно однієї особи, якій інкримінувалося скоєння двох адміністративних правопорушень. Тому, суд вважає, що при вирішенні питання щодо накладення стягнення не були застосовані відповідні норми законодавства.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

В даному випадку належним захистом порушеного права позивача є скасування оскаржуваної постанови із закриттям справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Судом встановлено, що позивачем при зверненні до суду із цією позовною заявою було сплачено судовий збір у розмірі 536,80 грн.

Таким чином, враховуючи вищевикладене в сукупності, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору в розмірі 536,80 грн., за подання позовної заяви.

Представник позивача у позовній заяві також просив суд стягнути на користь позивача судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн., які поніс позивач у зв`язку із розглядом цієї справи.

Частиною третьою статті 132 КАС України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Згідно з вимогами частини першої статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Як вбачається з п. 1 ч. 3 ст. 134 КАС України, розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Згідно з вимогами п. 2 ч. 3 ст. 134 КАС України розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 4 ст. 134 КАС України).

Згідно з частиною п`ятою статті 134 КАС України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

На підтвердження розміру витрат, які позивач має понести на оплату послуг адвоката, представником позивача надано суду фотокопії договору про надання правової допомоги від 18.09.2023, укладеного між позивачем та АБ «Вакуленко» з додатком, в якому визначено попередній розмір гонорару в розмірі 5000,00 грн.

Частиною 6 ст. 134 КАС України визначено, що у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

У поданому до суду відзиві відповідач заперечує проти стягнення з нього понесених позивачем витрат, посилаючись на те, що розмір витрат позивача на оплату послуг адвоката є неспівмірним зі складністю справи та наданих адвокатом послуг.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо. При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

На переконання суду, вартість наданих представником позивача послуг є завищеною з огляду на обсяг наданих позивачеві адвокатом послуг та їх складність.

З урахуванням вищевикладеного, витрати позивача на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, підлягають зменшенню до 500,00 грн. На переконання суду саме такий розмір судових витрат на правничу допомогу є обґрунтованими, об`єктивними і справедливим у даній справі.

У відповідності до приписів ч. 1 ст. 139 КАС України всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню позивачеві, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. ст. 9, 72, 73, 75, 77, 132, 139, 205, 241, 242, 244, 246, 286 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 поданої через представника- адвоката Вакуленка Дмитра Олександровича до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не автоматичному режимі серії БАБ №745394 від 13 вересня 2023 року - задовольнити.

Скасувати постанову серії БАБ №745394 від 13 вересня 2023 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за чч. 2, 3 ст. 140 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680 (шістсот вісімдесят) гривень 00 копійок, а провадження у справі закрити за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок та судові витрати на правничу допомогу в розміром 500 (п`ятсот) гривень 00 копійок.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Третього апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Департамент патрульної поліції, ідентифікаційний код 40108646, адреса: м. Київ, вул. Федора Ернста, буд. 3.

Повне рішення складено 11 грудня 2023 року.

Суддя: О.О. Романько