Справа № 461/9704/23
Суддя: Стрельбицький В. В.
Дата ухвалення: 2023-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №461/9704/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2023 року місто Львів

Галицький районний суд міста Львова у складі:

головуючого судді Стрельбицького В.В.,

за участю секретаря судового засідання Рожко Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові справу за адміністративним позовом

позивач ОСОБА_1

( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 )

представник позивача ? Юрчак Владислав Валентинович

(79000, м. Львів, вул. І.Вакарчука, 10, РНОКПП: НОМЕР_2 )

до

відповідач ? Львівська митниця

(79000, м. Львів, вул. Костюшка, 1, ),

представники відповідача Сліпенко Сергій Володимирович, Лубоцький Богдан Ігорович

(79000, м. Львів, вул. Костюшка, 1)

про визнання протиправною та скасування постанови у справі про порушення митних правил,

встановив:

Позиції сторін та учасників справи, заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі.

Адвокат Юрчак В.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до Львівської митниці про визнання протиправною та скасування постанови у справі про порушення митних правил, згідно якого просить поновити позивачу строк на звернення із позовною

заявою, а також у постанові Львівської митниці Державної митної Служби України у справі про

порушення митних правил №1058/20900/23 від 19.09.2023 відносно ОСОБА_1 зменшити захід стягнення в межах, передбачених ч. 2 ст. 471 Митного кодексу України про відповідальність за адміністративне правопорушення, зі штрафу у сумі 429 479,82 грн на штраф у сумі 11 555,54 грн.

В обґрунтування позову покликається на те, що вважає оскаржувану постанову незаконною та необґрунтованою. Позивач вказує, що висновок СЛЕД Держмитслуби, який є основним доказом, що підтверджує фактурну вартість ввезеного ОСОБА_1 товару, є недопустимим та неналежним, а отже митний орган при накладенні адміністративного стягнення неправильно визначив розмір штрафу, який значно перевищує справжню фактурну вартість товару.

Так, позивач зазначає, що 01.08.2023 року в зону митного контролю митного поста «Краковець» Львівської митниці під керуванням громадянина України ОСОБА_1 в`їхав транспортний засіб, який перевозив вантаж: одяг не сортований вживаний, взуття вживане, не сортовані вживані пледи, фіранки, постільна білизна, скатертини. На підтвердження ввезення товару позивач надав відповідні товаросупровідні документи. В подальшому, позивач заповнив митну декларацію для письмового декларування товарів, що переміщуються через митний кордон України громадянами для особистих сімейних та інших потреб, не пов`язаним із провадженням підприємницької діяльності, у якій вказав про те, що переміщує тільки особисті речі.

Під час проведення митного огляду транспортного засобу у вантажному відсіку, окрім вантажу, зазначеному у товаросупровідних документах було виявлено незадекларований вантаж, а саме «футболки нові в картонних упаковках з маркуванням «BEZO-LONDON» у кількості 363 штуки. Позивач надав письмові пояснення від 05.08.2023 посадовим особам митного органу у яких зазначив, що 27.07.2023 під час погрузки вантажу одяг вживаний у вантажний відсік ним було поміщено до замитнення футболки нові у кількості 363 шт. Вилучені футболки позивач визнав своєю власністю.

У подальшому, посадові особи Львівської митниці склали відносно позивача протокол про порушення митних правил №1058/209000/23 від 09.08.2023 року, у якому зафіксовано, що зазначені дії мають ознаки порушення митних правил, передбачених ч. 2 ст. 471 Митного кодексу України. Розгляд справи був призначений у Львівській митниці 19.09.2023 року о 09 год. 00 хв.

Постановою Львівської митниці від 11.08.2023 у провадженні призначено проведення

товарознавчої експертизи товарів, попередньо тимчасово вилучених у позивача. На вирішення експерта поставлено наступне питання: «Яка вартість товару, вилученого згідно з переліком, зазначеним у протоколі про порушення митних правил №1058/20900/23 від 09.08.2023 станом на 09.08.2023?».

Висновком Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Держмитслужби від 28.08.2023 № -0707 з використанням товарознавчих методів експертизи було встановлено загальну вартість товару у сумі 1 431 599,40 грн. Вартість однієї товарної позиції 3 943,80 грн.

Відповідно до постанові в.о. заступника начальника управління боротьби з контрабандою та порушенням митних правил Львівської митниці Кравченка Т.В. у справі про порушення митних правил №1058/20900/23 від 19.09.2023, про наявність виявлених під час митного огляду товарів (футболки «BEZO-LONDON» в кількості 363 штуки) позивач не заявив, у митній декларації для письмового декларування товарів не вказав. На підставі цього сформовано висновок, що позивач не заявив за встановленою формою точних та достовірних відомостей, перелік яких визначений МК України, про товари, які переміщуються (пересилаються) ним через митний кордон України.

Виходячи з встановленої висновком СЛЕД вартості товару, позивача визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 2 ст. 471 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 30 відсотків вартості цих товарів, тобто у розмірі 429 479,82 грн. Тимчасово вилучений товар повернуто позивачу.

З наведеною постановою позивач не згідний, виходячи з нижченаведених доводів та мотивів.

На думку позивача, оскаржувана постанова прийнята з порушенням принципу обґрунтованості в частині визначення розміру адміністративного стягнення, оскільки ґрунтується на неналежних доказах. За твердженням позивача, фактурна вартість ввезеного товару є значно нижчою та на день ввезення товару на митну територію України становила 6 408,55 PLN, тобто 58 680,53 грн.

Позивач зазначає, що, відповідно до ч. 5 ст.515 МКУ, висновок експерта не є обов`язковим для посадової особи митного органу, у провадженні якої знаходиться справа про порушення митних правил. У разі незгоди цієї особи з висновком експерта у постанові, яка виноситься у справі, повинно міститися обґрунтування такої незгоди.

Не погоджуючись з рішенням митного органу, а також з висновком експертизи у справі, позивач зазначає, що працівниками митного органу взагалі не проводився відбір зразків для проведення експертизи. Зокрема, у матеріалах справи відсутня постанова митного органу про здійснення відбору зразків для проведення експертизи, а також протокол, який би фіксував, що було проведено відбір зразків. Замість цього, у висновку СЛЕД Держмитслужби зазначено, що огляд товарів проводився «вибірково» за місцем його зберігання на складі Львівської митниці. Отже, основою для проведення експертизи об`єктом дослідження, не був відібраний у спеціальному порядку товар, у обсязі та кількості достатніх для належного проведення дослідження. Натомість, експертиза проводилась на підставі огляду випадково відібраних футболок із певними зображеннями, що суперечить порядку встановленому МК України.

Крім того, позивач вказує, що зі змісту висновку експертизи СЛЕД Держмитслужби вбачається, що «при визначенні вартості об`єктів експертизи враховано наявне маркування на товарі, а також цінову інформацію, щодо пропозицій продажу ідентичного товару, наявну в мережі Інтернет». Так, згідно висновку «середня ринкова вартість футболки жіночої із астрологічним малюнком становить 4 382,00 грн. за одиницю. Враховуючи відсутність супровідних документів та велику партію, на товар застосовується знижка у розмірі 10%. Таким чином, вартість футболки жіночої з астрологічним малюнком марки «Bezo London», з урахуванням 10% знижки становить 3 943,80 грн.» Саме на підставі такої вартості однієї одиниці товару було встановлено загальну вартість ввезеного товару у розмірі 1 431 599,40 грн.

На переконання позивача, відомості взяті експертною установою для встановлення вартості у мережі Інтернет не можуть вважатися належними та достовірними. Так, у п. 5 розділу 8 «Список використаних джерел» наведено два посилання, як «цінова інформація мережі інтернет», а саме дві веб-сторінки: https://www.bezolondon.com/featuresта https://graziadaily.co.uk/fashion/shopping/best-christmas-presents-star-signs-zodiac/.

Перше посилання (https://www.bezolondon.com/features) є веб-сторінкою на офіційному сайті бренду «Bezo London», яка наводить витяги із різних новинних видань про новий стартап одягу «Bezo London» та реакцію суспільства на нього. Лише наприкінці цієї сторінки наведено декілька скріншотів окремих товарних позицій у яких згадується вартість 85 або 95 фунтів стерлінгів, однак без будь-якого посилання на те, де та коли здійснювався такий продаж, та чи є це актуальною ціною станом на липень 2023 року.

Друге посилання (https://graziadaily.co.uk/fashion/shорріпд/best-christmas-presents-star-sіheиз-zodiac/) є новинною публікацією під назвою «From Geminis To Scorpios, Here Аге Тhe Best Christmas Presents For Every Star Sign» («Від Близнюків до Скорпіонів - найкращі різдвяні подарунки для усіх знаків зодіаку») на сайті «Grazia», який позиціонує себе як сайт новин, що публікує огляди на різні тенденції у сфері моди, про що зазначено на іншій веб-сторінці «About us» («Про нас») (URL: https://grazІасІаі1on .co.uk/about-us/). У цій публікації зазначено одну із товарних позицій бренду «Bezo London» вартістю 95 фунтів стерлінгів. Однак, така публікація датована 13 грудням 2019 року, що свідчить про те, що згадана ціна могла б бути актуальною саме у 2019 році. Натомість, ця веб сторінка не містить жодної цінової пропозиції на подібний товар станом на липень 2023 року.

Крім того, жодне із двох наведених посилань у мережі Інтернет не містить прямої інформації про продаж «аналогічних» товарів марки «Bezo London». Натомість, зазначені веб-сторінки є інформаційними новинним ресурсами, які лише опосередковано згадують певну інформацію, що була актуальна станом на 2019 рік. Жоден із вказаних веб-ресурсів не є Інтернет магазином, чи веб-сайтом магазину одягу на території ЄС чи України, де здійснюється безпосередній продаж жіночих футболок марки «Bezo London».

Також, зазначений висновок СЛЕД Держмитслужби не містить жодного обґрунтування про те, що оглянутий товар справді є оригінальним примірником жіночої футболки марки «Bezo London», а не копією чи реплікою, що може продаватися за значно нижчою ціною.

Позивач вважає, що висновок СЛЕД Держмитслужби не містить будь-яких матеріалів, які б підтверджували наявність об`єктів порівняння та цін на них, а також у ньому не наведено конкретних методів порівняння і врахування коригування відмінностей між такими і досліджуваним товаром та не враховано того факту, що країна відправки таких товарів є Республіка Польща.

Наведений у оскаржуваній постанові товар позивач придбав у м. Ряшів (Жешув) 27.07.2023 у магазині «4YOU» по акційних цінах. Загальна вартість придбаного товару становить 6 408,55 польських злотих, що станом на день ввезення товару на митну територію України (01.08.2023) становило 58 680,53 грн., згідно з офіційним курсом НБУ. Відомості щодо купівлі одягу за зазначеною вартістю підтверджуються фіскальним чеком №22.15/07/2023 від 27.07.2023 року.

Отже, позивач вважає, що виходячи з такої незадекларованої фактурної вартості товарів, митний орган міг накласти на позивача штраф лише у розмірі 11 555,54 грн., замість штрафу у розмірі 429 479,82 грн.

Відтак, посилаючись на п. 4 ч. 3 ст. 286 КАС України, позивач вважає, що у цій ситуації суд має змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення.

На підставі вищенаведеного, представник позивача просить позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою суду від 20.11.2023 ОСОБА_1 поновлено десятиденний строк оскарження постанови у справі про порушення митних правил №1058/20900/23 від 19.09.2023 року та відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами встановленими статтею 286 КАС України.

Ухвалою суду від 24.11.2023 року задоволено заяву представника позивача про забезпечення позову.

27.11.2023 року від представника відповідача Сліпенка С.В. надійшов відзив на позовну заяву. Згідно відзиву, представник відповідача стверджує, що про наявність виявлених під час митного огляду товарів гр. ОСОБА_1 у процесі усного опитування не заявив, у митній декларації для письмового декларування товарів, що переміщуються через митний кордон України громадянами для особистих, сімейних та інших потреб, не пов`язаних з провадженням підприємницької діяльності від 01.08.2023 не вказав. Достовірність відомостей, вказаних у цих деклараціях громадянин засвідчив своїм підписом. Таким чином, за твердженням представника митниці, гр. ОСОБА_1 не заявив за встановленою формою точних та достовірних відомостей, перелік яких визначений Митним кодексом України, про товари, які переміщуються (пересилаються) ним через митний кордон України. Зазначені дії мають ознаки порушення митних правил, передбаченого ч. 2 статті 471 Митного кодексу України.

Крім того, представник відповідача зазначає, що згідно висновку експерта спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Держмитслужби від 28.08.2023 № -0707, загальна вартість вилученого товару у справі про порушення митних правил №1058/20900/23 становить 1 431 599,40 грн. Відповідно до статей 519, 520 МК України, з гр. ОСОБА_1 , слід стягнути на користь Львівської митниці витрати за зберігання товару.

На підставі викладеного, із застосуванням статей 522 - 527 Митного кодексу України, митним органом, в особі його уповноваженого представника, постановлено:

1.Громадянина ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 2 ст. 471 Митного кодексу України.

2.На гр. ОСОБА_1 накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 30 відсотків вартості цих товарів, на суму 429 479,82 (чотириста двадцять дев`ять тисяч чотириста сімдесят дев`ять) гривень 82 коп.

3.Товар, тимчасово вилучений згідно протоколом про порушення митних правил №1058/20900/23 від 09.08.2023 року - повернути ОСОБА_1 , а саме:

4.Стягнути з ОСОБА_1 на користь Львівської митниці 1 998,40 грн. витрат за зберігання товару на складі митниці.

5.На підставі ст. 285 Кодексу України про адміністративні правопорушення копію постанови надіслати (вручити) гр. ОСОБА_1 .

Стосовно тверджень позивача про те, що висновок спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень від 28.08.2023 №-0707 є неналежним доказом, представник відповідача, посилаючись на положення ст.251 КУпАП, ч. ч. 2, 3 ст. 357, ч. ч. 1, 2 ст. 515, ст. 516 МКУ, наводить наступне.

Нормами щодо провадження у справах про порушення митних правил, визначеними частиною другою статті 515 МК України, встановлено, що експертиза проводиться експертами спеціалізованого органу з питань експертизи та досліджень (тобто СЛЕД Держмитслужби) центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику (тобто Державної митної служби України), його відокремлених підрозділів та інших установ або окремими спеціалістами, які призначаються посадовою особою митного органу, у провадженні якої знаходиться справа про порушення митних правил. Особа, щодо якої порушено зазначену справу, має право на проведення за її рахунок незалежної експертизи.

З огляду на те, що в день вчинення порушення митних правил посадовій особі митниці не надано будь-яких документів щодо вартості на переміщуваний товар, в порядку ст. 516 МК України, у справі було призначено експертизу та в межах ст. 515 МК України експертом Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Держмитслужби України було встановлено вартість предметів правопорушення.

Відповідно до пункту 3 Положення про СЛЕД Держмитслужби, затвердженого наказом Держмитслужби від 23.10.2019 № 18, у редакції наказу від 12.11.2019 № 29 (зі змінами), на СЛЕД Держмитслужби покладено завдання з проведення досліджень та здійснення експертної діяльності у митній сфері, а також здійснення відповідно до законодавства попередньої оцінки майна, вилученого, конфіскованого за порушення митного законодавства. Отже, повноваження СЛЕД Держмитслужби на проведення експертизи у справах про порушення митних правил, в тому числі проведення товарознавчої експертизи із визначенням вартості вилученого майна, що є предметом правопорушення, закріплено Положенням про СЛЕД Держмитслужби, що відповідає вимогам МК України, з урахуванням особливостей, визначених Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» від 12.07.2001 № 2658-ІІІ (далі-Закон № 2658-ІІІ). Нормативне врегулювання форми висновку, складеного експертами СЛЕД Держмитслужби за результатами експертизи предметів правопорушення з метою визначення їх вартості, визначено підзаконним нормативно-правовим актом головного органу у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію єдиної державної митної політики, а саме наказом Міністерства фінансів України від 02.12.2016 № 1058, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України від 26.12.2016 за №1693/29823.

Згідно п. 4 розділу III «Формування документації для проведення досліджень (аналізів, експертиз)» Порядку взаємодії структурних підрозділів та територіальних органів Державної фіскальної служби України із Спеціалізованою лабораторією з питань експертизи та досліджень ДФС під час проведення досліджень (аналізів, експертиз), затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 02.12.2016 № 105, посадовою особою митниці було призначено експертизу та у постанові зазначені завдання для дослідження (аналізу, експертизи) які відповідали меті призначення експертизи та не виходили за межі компетенції та спеціальних знань експерта, оскільки передбачали лише визначення вартості предметів правопорушення.

Окрім вищезазначених нормативно-правових актів, розпорядчими документами СЛЕД Держмитслужби визначено більш детальні вимоги щодо оформлення змісту експертних висновків, в тому числі щодо наведення відомостей щодо використаних джерел з ресурсів мережі Інтернет.

Крім того, представник відповідача зазначає, що процедура відбору взірців товарів не є обов`язковою враховуючи той факт, що товари оглянуто за місцем їх зберігання. У посадової особи митного органу, що здійснювала провадження у вказаній справі об`єктивно не було причин вважати переміщувані товари контрафактними, оскільки такі переміщувались за «логічним маршрутом», у індивідуальному пакуванні та на таких присутні відповідні бірки та маркування.

На думку представника митниці, підстави вважати, що висновок СЛЕД Держмитслужби є неналежним доказом відсутні, так само як і відсутні причини вважати предмети правопорушення контрафактними товарами.

Представник відповідача вказує, що представником позивача, як додаток до позову надано документи невідомого походження, які мають сумнівний характер, що на думку митниці не відповідає критеріям належності та допустимості доказів, оскільки не містить підписів та/або печаток продавця, не перекладений українською мовою. Зазначений документ не був долучений до матеріалів справи в ході складання протоколу чи провадження у справі. Також, зазначений документ не містить інформації відповідно до якої документ видано позивачу, а також за наявною у ньому інформацією, на думку представника митниці, неможливо однозначно стверджувати, що перелічені в ньому товари є тими які є предметами правопорушення.

Також, відповідач вважає, що позивачем попущено строки звернення до суду, з огляду на дату отримання оскаржуваної постанови.

Отже, представник відповідача вважає, що Львівською митницею правомірно притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за порушення митних правил та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 30 відсотків вартості товарів - предметів правопорушення, а тому просимо суд, відмовити позивачу у задоволенні заявлених вимог, у зв`язку з їх безпідставністю та необґрунтованістю.

У судовому засіданні 30.11.2023 року представником позивача суду надано письмові пояснення, згідно яких сторона позивача вважає доводи представника відповідача наведені у відзиві необґрунтованими, а тому просить їх відхилити.

Також, у судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав з підстав викладених у позові та просив заяву задовольнити, а у подальшому долучив копію фіскального чеку з перекладом.

Представник відповідача Лубоцький Б. І. в судовому засіданні підтримав доводи наведені у відзиві та просив суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, вказавши, що вважає такий безпідставним.

Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази, оцінка доводів учасників справи, норми права та мотиви їх застосування та незастосування.

Суд, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши наявні у справі документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, виходить з наступних доводів та мотивів.

Судом встановлено, що постановою Львівської митниці Державної митної Служби України у справі про порушення митних правил №1058/20900/23 від 19.09.2023 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 471 Митного кодексу України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у сумі 429 479,82 грн.

Оцінюючи доводи сторін та наявні у матеріалах справи доказів, суд враховує наступне.

Згідно ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч. 1 ст. 78 КАС України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Отже, ніким з учасників процесу не оспорюються обставини справи наведені у оскаржуваній постанові в частині перевезення та виявлення товару, його кількості, найменування, способу перетину митного кордону, а також особи яка цей товар перевозила.

Так, ОСОБА_1 визнає, що 01.08.2023 в зону митного контролю митного поста «Краковець» Львівської митниці під його керуванням у напрямку «в`їзд в Україну» смугою руху "червоний коридор" в`їхав транспортний засіб з реєстраційним номером НОМЕР_3 / НОМЕР_4 з вантажем: одяг не сортований вживаний, взуття вживане, не сортовані вживані пледи, фіранки постільна білизна, скатертини. Під час проведення митного огляду транспортного засобу, яким він керував та перевозив у ньому товар, у вантажному відсіку, окрім вантажу, зазначеному у товаросупровідних документах було виявлено незадекларований вантаж, а саме «футболки нові в картонних упаковках з маркуванням «BEZO-LONDON» у кількості 363 штуки. Також, позивач підтримує свої письмові пояснення від 05.08.2023 надані посадовим особам митного органу у яких він зазначив, що 27.07.2023 під час погрузки вантажу одяг вживаний у вантажний відсік ним було поміщено до замитнення футболки нові у кількості 363 шт. Отже, позивач визнає вилучені футболки своєю власністю.

Згідно ч. 2 ст.9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 47 КАС України, крім прав та обов`язків, визначених у статті 44 цього Кодексу, позивач має право на будь-якій стадії судового процесу відмовитися від позову. Позивач має право змінити предмет або підстави позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог шляхом подання письмової заяви до закінчення підготовчого засідання або не пізніше ніж за п`ять днів до першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Предметом позову є матеріально-правові вимоги позивача до відповідача, відповідно до яких суд має ухвалити рішення, а підставою позову - обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, які складаються із фактів, що тягнуть за собою певні правові наслідки: зміну чи припинення правовідносин.

Предмет позову кореспондує із способами судового захисту права (змістом позову), які визначені статтею 5 КАС України

Виходячи з наведених вище доводів та положень чинного законодавства, підстав для виходу за межі заявлених позовних вимог або дослідження обставин які виходять за межі заявленого предмету позову суд не вбачає.

Фактично даний спір стосується того, що позивач оспорює правомірність визначеного розміру накладеного на нього стягнення, наводячи зазначені вище мотиви. У свою чергу, відповідач не погоджується з наведеними доводами стверджуючи, що позивача притягнуто до відповідальності правомірно, а обставини наведені ним у позовній заяві не є підставою для задоволення позову та зменшення розміру стягнення.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями частини другої статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Розгляд протоколів про порушення митних правил та прийняття компетентними органами за ними рішень мають повністю підкорюватись вимогам законності. Такий висновок випливає з проголошеної у ст.8 Конституції України дії принципу верховенства права, до змісту якого входить обов`язок органів публічної влади діяти відповідно до закону і в межах норм, що визначають їхні повноваження. Ці органи не повинні діяти свавільно.

У частині першій ст. 466 МК України зазначено, що адміністративні стягнення за порушення митних правил не може бути застосовано інакше, як на підставі та в порядку, що встановлені цим Кодексом та іншими законами України.

Завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням (ч. 1 ст.486 МК України).

Відповідно до ст. 489 цього Кодексу, посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Адміністративна відповідальність за порушення митних правил встановлюється Митним кодексом України.

Частиною 2 статті 471 МКУ встановлено відповідальність за недекларування товарів (крім зазначених у частинах першій та/або третій цієї статті), що переміщуються через митний кордон України громадянами. Вчинення даного правопорушення тягне за собою накладення штрафу в розмірі 30 відсотків вартості цих товарів.

Як вбачається з матеріалів справи, чого не заперечують учасники процесу (сторони), відповідач, визначаючи розмір стягнення, виходив із вартості товарів визначених висновком Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Держмитслужби від 28.08.2023 № -0707 з використанням товарознавчих методів експертизи, згідно якого було встановлено загальну вартість товару у сумі 1 431 599,40 грн. Вартість однієї товарної позиції 3 943,80 грн.

Отже, розмір штрафу визначено виходячи із частки 30 відсотків від 1 431 599,40 грн.

Оцінюючи доводи учасників процесу щодо вартості товарів визначеної митним органом, суд виходить з наступного.

Нормами ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема і висновком експерта.

Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 357 Митного кодексу України, дослідження (аналізи, експертизи) проводяться експертами спеціалізованого органу з питань експертизи та досліджень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, чи його відокремленого підрозділу або інших експертних установ (організацій), призначених митним органом. Зазначені дослідження (аналізи, експертизи) проводяться з метою забезпечення здійснення митного контролю та митного оформлення і не є судовими експертизами. Призначення дослідження (аналізу, експертизи) в інших установах (організаціях) допускається лише у разі неможливості проведення дослідження (аналізу, експертизи) спеціалізованим органом з питань експертизи та досліджень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, чи його відокремленим підрозділом або за заявою декларанта чи уповноваженої ним особи для підтвердження чи спростування результатів проведеного дослідження (аналізу, експертизи).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 515 Митного кодексу України, експертиза призначається, якщо для з`ясування питань, що виникають у справі про порушення митних правил, виникла потреба у спеціальних знаннях з окремих галузей науки, техніки, мистецтва, релігії тощо. Зазначена експертиза не є судовою експертизою. Експертиза проводиться експертами спеціалізованого органу з питань експертизи та досліджень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, його відокремлених підрозділів та інших установ або окремими спеціалістами, які призначаються посадовою особою митного органу, у провадженні якої знаходиться справа про порушення митних правил. Особа, щодо якої порушено зазначену справу, має право на проведення за її рахунок незалежної експертизи.

Доводи представника відповідача про те, що особа, стосовно якої порушено зазначену справу, має право на проведення за її рахунок незалежної експертизи, як одна з підстав для відмови у позові, у даному випадку є необґрунтованими, з огляду на наступне.

Цілком логічною та обґрунтованою виглядає позиція позивача який не ініціював питання проведення незалежної експертизи, з огляду на наявність документа який встановлює фактичну вартість товару, адже саме такий документ фіксує точну вартість конкретного товару. При цьому, у даному випадку позивачем не ставиться питання переплати або недоплати за товар, або, до прикладу, питання придбання товару неналежної якості, що притаманно відносинам між покупцем і продавцем, а не покупцем і митним органом, а отже позивачу немає необхідності встановлювати вартість товару, будучи обізнаним про ціну яка за нього виплачена.

Як наведено вище, посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч. 2 ст.495 МКУ, посадова особа митного органу, яка здійснює провадження у справі про порушення митних правил, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

У відповідності до ст. 487 МК України, провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно ст. 255 КУпАП, у випадках, прямо передбачених законом, протоколи про адміністративні правопорушення можуть складати також посадові особи інших органів державної влади, органів місцевого самоврядування і представники органів самоорганізації населення.

Положення ч. 2 ст. 19 Конституції України, відповідно до яких органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, є втіленням спеціально-дозвільного (імперативного) типу правового регулювання згідно з яким «Заборонено все, що прямо не вказано у законі».

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 8 МК України, митна справа здійснюється на основі принципів законності та презумпції невинуватості.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Отже, стверджуючи про те, що позивач не скористався правом ініціювати проведення незалежної експертизи, відповідач фактично перекладає на нього свій прямо передбачений законодавством обов`язок щодо з`ясування інших обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Наведене прямо суперечить закріпленим у ст. 62 Конституції України принципам презумпції невинуватості.

Водночас, оцінюючи доводи представника відповідача наведені у відзиві щодо підстав та порядку призначення експертного дослідження, суд підкреслює, що він не ставить під сумнів повноваження митного органу на проведення і призначення відповідного дослідження. У даному випадку предметом дослідження є саме об`єктивність відповідного висновку.

Разом з тим, в ході розгляду справи знайшли своє підтвердження та не спростовані наступні обставини, а також доводи сторони позивача.

Згідно ч.ч. 5,6 ст. 515 МКУ, висновок експерта не є обов`язковим для посадової особи митного органу, у провадженні якої знаходиться справа про порушення митних правил. У разі незгоди цієї особи з висновком експерта у постанові, яка виноситься у справі, повинно міститися обґрунтування такої незгоди. У разі неналежної якості або повноти висновку експерта може бути призначена повторна експертиза, проведення якої доручається іншому експерту (експертам).

Відповідно до ч.ч.3-6 ст. 517 МКУ, у разі потреби взяття проб та зразків може проводитися також в осіб, не зазначених у частині першій цієї статті, свідчення та участь яких у вивченні та оцінці обставин порушення митних правил можуть мати істотне значення для провадження і розгляду справи. Посадова особа митного органу, у провадженні або на розгляді якої знаходиться справа про порушення митних правил, виносить постанову про взяття проб та зразків. До взяття проб та зразків у разі потреби може залучатися експерт. Про взяття проб та зразків складається протокол.

Відповідач не заперечує той факт, що у цій справі працівниками митного органу взагалі не проводився відбір зразків для проведення експертизи. При цьому, доводи відповідача з цього приводу зводяться до того, що митний орган у цьому потреб не вбачав.

Водночас, суд не може залишити поза увагою наступні обставини, які безпосередньо впливають на об`єктивність висновку експерта.

Відповідно до змісту наведеного висновку експерта, при визначенні вартості об`єктів експертизи враховано наявне маркування на товарі, а також цінову інформацію щодо пропозицій продажу ідентичного товару, наявну в мережі Інтернет. Середня ринкова вартість футболки жіночої із астрологічним малюнком марки «Bezo London» становить 4 382,00 грн. за одиницю. Враховуючи відсутність супровідних документів та велику партію, на товар застосовується знижка у розмірі 10%. Таким чином, вартість футболки жіночої з астрологічним малюнком марки «Bezo London», з урахуванням 10% знижки, становить 3 943,80 грн. Отже, виходячи з наведеної вартості однієї одиниці товару, було встановлено загальну вартість ввезеного товару у розмірі 1 431 599,40 грн.

У п. 8 розділу «Список використаних джерел» висновку наведено наступне: «Цінова інформація мережі інтернет (Електронний ресурс) Режим доступу: https://www.bezolondon.com/features та https://graziadaily.co.uk/fashion/shopping/best-christmas-presents-star-signs-zodiac/.

Суд погоджується з доводами позивача про необ`єктивність даного висновку, які не були спростовані в ході розгляду справи відповідачем, з огляду на те, що посилання (https://www.bezolondon.com/features) є веб-сторінкою на офіційному сайті бренду «Bezo London», яка наводить витяги із різних новинних видань про новий стартап одягу «Bezo London» та реакцію на нього. Наприкінці цієї сторінки наведено декілька скріншотів окремих товарних позицій у яких згадується вартість 85 або 95 фунтів стерлінгів, однак без будь-якого посилання на те, де та коли здійснювався такий продаж, та чи є це актуальною ціною станом на липень 2023 року. У свою чергу, посилання (https://graziadaily.co.uk/fashion/shорріпд/best-christmas-presents-star-sіheиз-zodiac/) є новинною публікацією під назвою «From Geminis To Scorpios, Here Аге Тhe Best Christmas Presents For Every Star Sign» на сайті «Grazia». У цій публікації зазначено одну із товарних позицій бренду «Bezo Ьпсіon» вартістю 95 фунтів стерлінгів. Проте, така новинна публікація датована 13 грудням 2019 року, що свідчить про те, що згадана ціна могла б бути актуальною у 2019 році. Натомість ця веб сторінка не містить жодної цінової пропозиції на подібний товар станом на липень 2023 року.

Наведені веб-сайти оглянуті експертом та описані у висновку. Обставин які ставлять під сумнів позицію позивача щодо змісту цих сайтів в судовому засіданні не встановлено.

Не спростовані відповідачем в ході провадження у справі також і доводи про те, що жодне з наведених посилань у мережі Інтернет не містить прямої інформації про продаж «аналогічних» товарів марки «Bezo London», а зазначені інформаційні ресурси опосередковано згадують певну інформацію, що була актуальна станом на 2019 рік. Крім того, жоден із вказаних веб-ресурсів не є Інтернет магазином, чи веб-сайтом магазину одягу на території ЄС чи України де здійснюється безпосередній продаж жіночих футболок марки «Bezo London».

Також, наведений висновок СЛЕД Держмитслужби не містить жодного обґрунтування про те, що оглянутий товар є оригінальним примірником жіночої футболки марки «Bezo London», а не його копією чи реплікою, що очевидно може продаватися за значно нижчою ціною.

При цьому слід відзначити, що наведене обґрунтування та доводи зазначені позивачем безпосередньо у позовній заяві, а отже у сторони відповідача було цілком достатньо часу та процесуальних можливостей спростувати зазначені доводи опонента.

Більше того, неможливо не відзначити, що згідно протоколу було вилучено 363 футболки, які знаходились у картонних коробках. Згідно висновку експертизи, огляд товару проведено вибірково. Отже, достеменно встановити, що усі футболки є ідентичними з наданих суду матеріалів не виявляється можливим.

Крім того, сам експерт у висновку вказує наступну фразу: «Результати цього дослідження є достовірними з врахуванням наступних припущень:…». Тобто достовірність висновку експерта фактично ґрунтується на припущеннях, що само по собі ставить під сумнів об`єктивність такого висновку.

В ході судового розгляду позивач надав суду докази на підтвердження того, що товар придбано у м. Ряшів (Жешув) Республіка Польща 27.07.2023 у магазині «4YOU». Загальна вартість придбаного товару становить 6 408,55 польських злотих, що станом на день ввезення товару на митну територію України (01.08.2023) становило 58 680,53 грн. (п`ятдесят вісім тисяч, шістсот вісімдесят гривень, 53 коп.), згідно з офіційним курсом НБУ станом на 01.08.2023 - 1 польський злотий = 9,1566 грн. Зокрема, наведене підтверджено фіскальним чеком №22.15/07/2023 від 27.07.2023 року.

У свою чергу, оцінюючи доводи відповідача про недопустимість та неналежність зазначеного фіскального чеку, суд враховує наступне.

Згідно ст. 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Долучений позивачем фіскальний чек безпосередньо стосується обставини придбання позивачем футболок марки «Bezo London», тобто містить інформацію щодо предмета доказування. Також, фіскальний чек містить інформацію про магазин у якому придбано виявлені митним органом товари, відомості про продавця, вказівку на марку придбаного товару, його найменування, ціну та артикул.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 КАС України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідачем не спростовано доводи позивача про те, що долучений позивачем фіскальний чек, виданий касовим апаратом у польському магазині, розташованому у м. Ряшів (Жешув), а також даний чек не повинен містити печатки чи підписів уповноважених осіб, оскільки сформований та видрукуваний у автоматичному порядку на спеціальному папері.

Цілком логічними виглядають пояснення позивача про те, що позивач не долучив вказаний чек до розгляду справи у митному органі, оскільки сам чек тривалий час перебував у позивача вдома серед інших речей і лише під час підготовки справи до розгляду у суді, позивач долучив його до своєї заяви.

Варто відзначити, що наведений вище принцип презумпції невинуватості надає позивачу право не доводити свою невинуватість. Цей принцип очевидно охоплює та включає право не подавати в обов`язковому порядку докази на спростування доводів митного органу, який у цій справі фактично виконує функцію сторони обвинувачення.

Суду надано належний переклад цього чеку, отже доводи відповідача у цій частині є безпідставними та необґрунтованими.

Наведене свідчить про те, що фактична вартість товару на момент його ввезення на митну територію України становила 1 455,22 євро. Отже, з огляду на положення ч. 1 ст. 374 МК України, вартість незадекларованого товару на момент його ввезення становила 955,22 EUR, що еквівалентно 38 518,48 грн.

Таким чином, до позивача слід було застосувати стягнення у виді штрафу у розмірі 11 555,54 грн.

Крім того, суд не погоджується з доводами відповідача про те, що позивач пропустив строк звернення до суду, з огляду на наступне.

За твердженням відповідача, відповідно до трекінгу поштових відправлень наданого суду, позивач отримав лист митного органу з оскаржуваною постановою 02.10.2023. До суду позивач звернувся 10.12.2023. Враховуючи наведене відповідач вважає, що позивачем попущено строки на подання зазначеної позовної заяви.

Позивач, звертаючись до суду, подав клопотання про поновлення процесуального строку на звернення із позовом, мотивуючи його тим, що зі змістом оскаржуваної постанови він зміг ознайомитися лише 07.11.2023 року після того, як представник позивача звернувся до Львівської митниці із клопотанням про ознайомлення із матеріалами справи від 24.10.2023 року.

Суд погоджується з доводами позивача про те, що при оцінці питання своєчасного звернення до суду, цей аргумент є важливим, оскільки ключовий доказ на якому ґрунтується позовна заява - висновок СЛЕД Держмитслужби, був отриманий позивачем лише під час проведення такого ознайомлення.

Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантують кожному право на звернення до суду.

Встановлено, що позивач звернувся до належного суду за встановленою процедурою, зокрема подав позовну заяву разом із клопотанням про поновлення пропущеного процесуального строку, право на ініціювання якого надано стороні.

Виходячи з наведеного, суд погоджується з тим, що позивач пропустив строк на звернення із позовною заявою із поважних підстав, з огляду на те, що він отримав доступ до матеріалів які мають ключове значення для наведення підстав позову лише 07.11.2023 року.

В цьому контексті суд відзначає, що є цілком логічним і той факт, що позивач після ознайомлення з матеріалами справи, зокрема із зазначеним висновком, міг погодитись із ним та постановою митного органу, внаслідок чого відмовитись від права звертатись до суду із цим позовом для того аби оскаржити рішення митного органу. Тобто позивач не повинен був подавати позов до суду заради того щоби лише оскаржити постанову митниці. Для звернення до суду позивач повинен мав би мати принаймні мінімальні підстави, які очевидно повинно ґрунтуватись на відповідних доказах. Термін подачі позову до суду не виходить за межі розумного, тим більше у ситуації коли позивач не є особою яка володіє належними юридичними навиками та знаннями.

Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. Наведене твердження відповідає правовій позиції викладеній у постанові Верховного Суду від 30 травня 2018 року по справі № 337/3389/16-а.

Оскаржувана постанова безпосередньо стосується позивача та покладає на нього обов`язок сплатити штраф, а відтак має безпосереднє відношення до реалізації його прав та інтересів.

Відповідно до ст. 293 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень:

1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення;

2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд;

3) скасовує постанову і закриває справу;

4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Із вищезазначеного вбачається, що суд, розглядаючи скаргу на постанову про адміністративне правопорушення наділений повноваженнями змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення. Зазначене відповідає висновку Верховного Суду наведеному у постанові від 31.01.2018 у справі №660/575/16-а.

У постанові від 12.05.2020 у справі №490/236/16-а Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду зазначив наступне. Процедура оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення, виходячи з положень пункту 3 частини першої статті 288 КУпАП, здійснюється у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими цим Кодексом. Тобто, у даному випадку, норми КУпАП і КАС України застосовуються субсидіарно. Зокрема, частиною другою статті 162 КАС України передбачено можливість прийняття судом іншої, ніж визначено у пунктах 1-8 цієї ж частини статті, постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Натомість, статтею 293 КУпАП закріплено повноваження орану за наслідками розгляду скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення, окрім іншого, змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено. Із вищезазначеного вбачається, що суд, розглядаючи скаргу на постанову про адміністративне правопорушення, наділений повноваженнями, зокрема, змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення.

Як наведене вище, суд у даній справі враховує наступні положення законодавства.

Частиною 1 ст. 72 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Ухвалюючи рішення у даній справі, суд враховує усталену практику Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, зокрема у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).

За правилами ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Отже, виходячи з конкретних обставин даної справи наведених вище, суд вважає, що найбільш ефективним способом захисту порушених прав та інтересів позивача буде зміна заходу стягнення, шляхом зменшення його розміру в межах, передбачених ч. 2 ст. 471 Митного кодексу України, зі штрафу у сумі 429 479,82 грн на штраф у сумі 11 555,54 грн.

Таким чином, виходячи з наведених вище доводів та мотивів, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Згідно ч.ч. 1, 6 ст. 157 КАС, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. У випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо відмови у задоволенні позову заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним судовим рішенням.

Отже, з огляду на задоволення позову, суд не вбачає необхідності на даному етапі провадження вирішувати питання скасування заходів забезпечення позову. Натомість, суд роз`яснює сторонам право ініціювати вирішення даного питання у будь-який момент після оголошення даного рішення.

Згідно ч.1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З урахуванням наведеного сплачений позивачем судовий збір за подачу позовної заяви та заяви про забезпечення позову у розмірі 1234,64 гривень підлягає стягненню з Львівської митниці за рахунок бюджетних асигнувань.

Керуючись ст.ст.241-246, 286 КАС України,

ухвалив:

Позов задовольнити.

У постанові Львівської митниці Державної митної Служби України у справі про порушення митних правил №1058/20900/23 від 19.09.2023 відносно ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ;РНОКПП: НОМЕР_1 ) змінити захід стягнення застосований до правопорушника в межах, передбачених ч. 2 ст. 471 Митного кодексу України, зі штрафу у сумі 429 479,82 грн на штраф у сумі 11 555,54 гривень.

Стягнути з Львівської митниці Державної митної Служби України за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 витрати на сплату судового збору у розмірі 1234 гривень 64 копійки.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Галицький районний суд м. Львова протягом десяти днів з дня складення судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1

( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 )

представник позивача ? Юрчак Владислав Валентинович

(79000, м. Львів, вул. І.Вакарчука, 10, РНОКПП: НОМЕР_2 )

відповідач ? Львівська митниця

(79000, м. Львів, вул. Костюшка, 1, ),

представники відповідача Сліпенко Сергій Володимирович, Лубоцький Богдан Ігорович

(79000, м. Львів, вул. Костюшка, 1)

Повний текст судового рішення складений 14.12.2023 року.

Головуючий суддя В.В. Стрельбицький