Справа № 380/17310/23
Суддя: Курилець Андрій Романович
Дата ухвалення: 2023-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2023 рокуЛьвівСправа № 380/17310/23 пров. № А/857/20330/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Курильця А.Р.,

суддів Мікули О.І., Пліша М.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2023 року в справі №380/17310/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-

суддя в 1-й інстанції Чаплик І.Д.,

час ухвалення рішення 26.09.2023 року,

місце ухвалення рішення м.Львів,

дата складання повного тексту рішення не зазначено,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2023 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернулася в суд з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, в якому просила визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 08.06.2023 №01, яким ОСОБА_1 відмовлено в переведенні на пенсію по інвалідності як державному службовцю відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ від 16.12.1993;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області перевести ОСОБА_1 , з пенсії по інвалідності на пенсію по інвалідності державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 19.12.1993 № 3723-ХІІ та здійснити перерахунок та виплату пенсії у розмірі 60 відсотків від заробітку, зазначеного у довідці про складові заробітної плати для призначення пенсії держаного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) виданої фінансовим управлінням Самбірської районної державної адміністрації №58 від 02.06.2023, починаючи з 05.06.2023.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2023 року адміністративний позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з таким рішенням, відповідач ГУ ПФУ у Львівській області, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосуванням норм матеріального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове про відмову в задоволенні позову.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що з 01 травня 2016 року набрав чинності Закон 889, яким передбачено призначення пенсії за віком особам, які працювали на посадах державних службовців. Твердить скаржник, що призначення пенсії по інвалідності державним службовцям зазначеним Законом не передбачено, натомість ст. 90 Закону 889 встановлено можливість призначення пенсії по інвалідності державним службовцям за нормами Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Отже, після 01.05.2016 право на призначення пенсії державного службовця відповідно до ст. 37 Закону 3723 зберігають лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений п.п. 10, 12 прикінцевих та перехідних положень Закону 889, та мають передбачені ч. 1 ст. 37 Закону 3723 вік і страховий стаж. Оскільки на 01.05.2016 стаж роботи ОСОБА_1 на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби є меншим 20 років, дата звільнення з посади державної служби 15.02.2021, дата звернення із заявою до Пенсійного фонду - 05.06.2023, на час звернення до відповідача із заявою позивачка не досягла 60-річного віку, тому відсутні підстави для переведенні з пенсії по інвалідності II група з дитинства призначеної відповідно до Закону 1058 на пенсію по інвалідності державного службовця відповідно до ст. 37 Закону 3723 з 05.06.2023

Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу відповідача не скористався, що відповідно до частини 4 статті 304 КАС України, не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів вважає можливим розглянути дану справу в порядку письмового провадження відповідно до п.3 ч.1 ст. 311 КАС України.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України та отримує пенсію по інвалідності 2 групи з дитинства.

Відповідно до записів у трудовій книжці НОМЕР_1 позивач має наступний трудовий стаж:

-29.05.1996 прийнята на посаду економіста II категорії відділу бухгалтерії Старосамбірського райфінвідділу Львівської області з присвоєнням їй 15 рангу, присягу державного службовця прийнято;

-04.01.1999 присвоєно черговий 14 ранг;

-27.12.1999 присвоєно черговий 13 ранг;

-19.03.2003 переведена на посаду економіста І категорії бюджетного відділу;

-01.02.2008 посаду економіста І категорії бюджетного відділу перейменовано на посаду спеціаліста І категорії бюджетного відділу згідно штатного розпису;

-01.04.2011 переведена шляхом стажування на посаду провідного спеціаліста бюджетного відділу фінуправління;

-01.03.2012 переведена шляхом стажування на посаду головного спеціаліста бюджетного відділу фіну правління;

-01.05.2016 присвоєно 8 ранг державного службовця категорії «В»;

-01.05.2019 присвоєно 7 ранг державного службовця категорії «В»;

-15.02.2021 звільнено із займаної посади у зв`язку з реорганізацією фінуправління Старосамбірської районної державної адміністрації, що припиняється шляхом приєднання до Самбірської районної державної адміністрації, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 87 Закону України «Про державну службу», п. 1 ч. 1 ст. 40 КзПП України;

-16.03.2021 розпочато виплату допомоги по безробіттю відповідно до п. 1 ст. 23 Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття;

-27.02.2022 припинено виплату допомоги по безробіттю відповідно до п. 1 ст. 23 Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття;

-28.02.2022 прийнято на посаду діловода господарсько-технічного відділу Національного природного парку «Королівські Бескиди».

На момент вирішення справи загальний страховий стаж позивача становить 42 роки 08 місяців 14 днів. З них стаж державної служби 24 роки 8 місяців 18 днів, стаж державної служби станом на 01.05.2016 (дата набрання чинності Законом №889-VІII) 19 років 11 місяців 3 дні.

05.06.2023 позивач звернулась із заявою про переведення з пенсії по інвалідності відповідно до Закону №1058-ІV на пенсію по інвалідності державного службовця відповідно до Закону №889-VIII та статті 37 Закону №3723-ХІІ.

Рішенням від 06.07.2022 відповідач відмовив позивачу у призначенні пенсії відповідно до Закону № 889-VIII та статті 37 Закону №3723-ХІІ, у зв`язку з тим, що призначення пенсії по інвалідності як державному службовцю Законом не передбачено.

Вважаючи протиправними такі дії відповідача, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Відповідно до статті 90 Закону № 889-VIII, який набрав чинності з 01.05.2016, встановлено, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Пунктом 2 розд. XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про державну службу" визнано таким, що втратили чинність, зокрема Закон України "Про державну службу" від 16.12.93 № 3723-XII, крім ст. 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Відповідно до п. п. 10 та 12 розд. XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII:

- державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців (п. 10);

- для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців (п. 12).

Згідно зі ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.93 № 3723-XII на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Тобто, за наявності у особи станом на 01.05.2016 певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.93 № 3723-XII, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 04.04.2018 року № 822/254/18, від 15.12.2020 року у справі № 560/2398/19, від 18 березня 2021 року у справі № 500/5183/17.

Статтею 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.93 № 3723-XII, крім права на пенсію державних службовців, також визначено право особи на пенсію по інвалідності за нормами цього Закону, і такі положення є чинними.

Частиною 9 ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.93 № 3723-XII визначено, що пенсія по інвалідності у розмірах, передбачених частиною 1 цієї статті, призначається за наявності страхового стажу, встановленого для призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону № 1058-IV:

- особам, визнаним інвалідами І або II групи у період перебування на державній службі, які мають стаж державної служби не менше 10 років,

- особам з числа інвалідів І або II групи незалежно від часу встановлення їм інвалідності, які мають не менше 10 років стажу державної служби на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії вони працювали на зазначених посадах.

Відтак, пенсія по інвалідності відповідно цього Закону, призначається незалежно від причини інвалідності, а приведені норми законодавства не пов`язують нарахування пенсії по інвалідності з такою умовою, як досягнення особою певного віку.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 (справа № 822/524/18).

Якщо інваліду I або II групи було встановлено III групу інвалідності, то в разі наступного визнання його інвалідом I або II групи право на отримання раніше призначеної пенсії на умовах, передбачених цим Законом, поновлюється з дня встановлення I або II групи інвалідності за умови, якщо після припинення виплати пенсії минуло не більше п`яти років. У такому самому порядку визначається право на отримання пенсії по інвалідності на умовах, передбачених цим Законом, особам, яким така пенсія не була призначена у зв`язку з продовженням перебування зазначених осіб на державній службі (частина 12 статті 37 Закону № 3723-XII.

Отож, призначення пенсії по інвалідності згідно частиною 9 ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.93 № 3723-XII не залежить від віку такої особи, а необхідними умовами для призначення такої пенсії є наявний страховий стаж, встановлений для призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону № 1058-IV та віднесення такої особи до однієї із наступних категорій осіб:

1)особа є такою, що визнана інвалідом І або II групи у період перебування на державній службі і має стаж державної служби не менше 10 років;

2)особа є такою, що визнана інвалідом І або II групи незалежно від часу встановлення їм інвалідності, і має стаж державної служби не менше 10 років, якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії вона працювала на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Судовим розглядом встановлено, що трудовий стаж позивача на державній службі становить 24 роки 8 місяців 18 днів, стаж державної служби станом на 01.05.2016 19 років 11 місяців 3 дні, водночас позивач є особою з інвалідністю ІІ групи, що підтверджується довідкою Самбірської міжрайонної МСЕК №903924 від 29.06.2016.

Колегія суддів зауважує, що з аналізу трудової книжки позивача, на час звернення до відповідача із заявою про призначенням (переведення) пенсії державного службовця по інвалідності, позивач не займала посади державної служби, однак II група інвалідності встановлена саме у період перебування на державній службі.

З урахуванням встановленого, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що оскільки ОСОБА_1 є особою з інвалідністю ІІ групи, що встановлена їй у період перебування на державній службі, має станом на 01.05.2016 стаж на посаді державної служби понад 10 років, що підтверджується копією трудової книжки, відтак позивач має право на призначення пенсії по інвалідності згідно зі ст. 37 Закону № 3723-XII, а тому, відповідно, наявні правові підстави для переведення позивача з пенсії по інвалідності, призначеної їй відповідно до Закону № 1058-IV, на пенсію державного службовця по інвалідності ІІ групи відповідно до Закону № 3723-XII.

Дослідивши обставини справи у відповідності до наведених правових норм, колегія суддів підтримує правильний висновок суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог. Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду не спростовують.

Решта доводів та заперечень учасників справи, висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у рішенні у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відображено принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29).

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні не спростовуються і підстав для його скасування немає.

Враховуючи наведене вище, апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.308,315,316,321,322,325,328,329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2023 року в справі №380/17310/23 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду лише з підстав, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя А. Р. Курилець
судді О. І. Мікула
М. А. Пліш
Повне судове рішення складено 13 грудня 2023 року.