Справа № 340/2810/23
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2023-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

12 грудня 2023 року м. Дніпросправа № 340/2810/23

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Шальєвої В.А.

суддів: Іванова С.М., Чередниченка В.Є.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 09 серпня 2023 року (суддя Черниш О.А.) в справі № 340/2810/23 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язати нарахувати та виплатити грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №178 від 16 березня 2016 року «Про затвердження Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки. Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби. Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно»; визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання нарахувати та виплатити грошову допомогу на оздоровлення за 2023 рік відповідно до пункту 1 розділу XXIII Порядку військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які набули (набувають) право на отримання щорічної основної (канікулярної) відпустки, один раз на рік виплачується грошова допомога для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення; визнання протиправною бездіяльності щодо не проведення повного розрахунку при звільненні та стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 22 лютого 2023 року по 21 березня 2023 року в розмірі 72 065,28 грн.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 09 серпня 2023 року позов задоволено частково, визнана протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення за 2023 рік; зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу на оздоровлення за 2023 рік; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права.

Не заперечуючи права позивача на отримання грошової допомоги на оздоровлення за 2023 рік, вважає, що оскільки позивачем не подавався рапорт на проведення виплати, у відповідача були відсутні підстави для виплати такої допомоги.

Справа судом розглянута без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 з 25 лютого 2022 року проходив військову службу за призовом під час мобілізації у Збройних Силах України у складі військової частини НОМЕР_1 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) №3-рс від 20 лютого 2023 року ОСОБА_1 звільнено з військової служби у запас за підпунктом "г" (через сімейні обставини або інші поважні причини) пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу". Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №52 від 21 лютого 2023 року ОСОБА_1 з 21 лютого 2023 року виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.

У день виключення зі списків особового складу військової частини позивач не отримав грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно та грошову допомогу на оздоровлення за 2023 рік.

Суд першої інстанції вважав, що оскільки реалізація права на отримання грошової компенсації вартості за неотримане речове майно при звільненні з військової служби здійснюється за відповідним рапортом військовослужбовця, а після звільнення - за його заявою, поданими за місцем проходження військової служби, тому обов`язок військової частини виплати військовослужбовцю цю грошову компенсацію настає у разі подання відповідного рапорту/заяви.

Оскільки позивач не дотримався порядку виплати грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, а у командира військової частини не було підстав для видання наказу про виплату такої компенсації, тому дійшов висновку, що у цих правовідносинах відповідач не допускав протиправної бездіяльності, а вимоги позивача про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити йому грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно задоволенню не підлягають.

Разом з тим, суд першої інстанції вказав, що грошова допомога для оздоровлення належить до одноразових додаткових видів грошового забезпечення та надається військовослужбовцям, які набули право на отримання щорічної основної відпустки, на підставі наказу командира військової частини. У разі звільнення військовослужбовця з військової служби, який мав право на грошову допомогу для оздоровлення та не отримав її протягом року, виплата цієї допомоги здійснюється на підставі наказу командира військової частини про виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини, в якому оголошується про її виплату. Такий наказ є підставою для нарахування грошової допомоги фінансовим органом військової частини.

Врахувавши, що відповідач, виключивши позивача зі списків особового складу військової частини та усіх видів забезпечення 21 лютого 2023 року на підставі наказу №52 від 21 лютого 2023 року, не виплатив йому грошову допомогу для оздоровлення за 2023 рік, внаслідок чого допустив протиправну бездіяльність, тому задовольнив позовні вимоги в цій частині.

Також суд першої інстанції дійшов висновку про передчасність вимоги про стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, оскільки такий середній заробіток має визначатися з урахуванням частки несвоєчасно виплаченої суми у загальному розмірі виплат, належних працівникові при звільненні.

Відповідачем оскаржене рішення в частині задоволених позовних вимог, в іншій частині рішення суду першої інстанції не оскаржене.

Здійснюючи апеляційний перегляд справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд визнає висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог в частині невиплати грошової допомоги на оздоровлення за 2023 рік обґрунтованим.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 25 лютого 2022 року проходив військову службу за призовом під час мобілізації у Збройних Силах України у складі військової частини НОМЕР_1 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) №3-рс від 20 лютого 2023 року ОСОБА_1 звільнено з військової служби у запас за підпунктом «г» (через сімейні обставини або інші поважні причини) пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №52 від 21 лютого 2023 року ОСОБА_1 з 21 лютого 2023 року виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.

У день виключення зі списків особового складу військової частини позивачу не виплачена грошова допомога на оздоровлення за 2023 рік.

Спірним в цій справі є наявність у позивача права на виплату грошової допомоги на оздоровлення за 2023 рік за відсутності рапорту позивача на виплату такої допомоги.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України визначає Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ (далі Закон № 2232-ХІІ), який також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби, частиною третьою статті 24 якого передбачено, що закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-ХІІ (далі Закон № 2011-ХІІ).

За положеннями частини першої статті 10-1 Закону № 2011-ХІІ військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, надаються щорічні основні відпустки із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення.

Згідно з частиною третьою статті 15 Закону № 2011-ХІІ військовослужбовцям виплачуються грошова допомога на оздоровлення та державна допомога сім`ям з дітьми в порядку і розмірах, що визначаються законодавством України.

Відповідно до частини другої статті 9 Закону № 2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Частиною четвертою статті 9 Закону № 2011-ХІІ встановлено, що грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Пунктом 5 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» надано право керівникам державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання, надавати один раз на рік військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення, та допомогу для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.

Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам затверджено наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року №260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26 червня 2018 року за №745/32197 (далі - Порядок №260).

Згідно з пунктом 2 розділу І Порядку №260 грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать зокрема допомоги.

Виплата грошової допомоги для оздоровлення встановлена розділом XXIII Порядку №260, пунктами 1 та 2 якого передбачено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які набули (набувають) право на отримання щорічної основної (канікулярної) відпустки, один раз на рік виплачується грошова допомога для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.

Грошова допомога для оздоровлення надається військовослужбовцям у разі вибуття їх у щорічну основну відпустку повної тривалості, або у другу частину щорічної основної відпустки (у тому числі в дозволених випадках за невикористану відпустку за минулі роки), або без вибуття у відпустку (за їх рапортом протягом поточного року) на підставі наказу командира військової частини, а командиру (начальнику) - на підставі наказу вищого командира (начальника) із зазначенням у ньому суми грошової допомоги.

Військовослужбовцям, звільненим з військової служби, які мали право на грошову допомогу для оздоровлення та не отримали її протягом року, виплата цієї допомоги здійснюється на підставі наказу командира військової частини про виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини, в якому оголошується про її виплату.

Відтак, грошова допомога для оздоровлення належить до одноразових додаткових видів грошового забезпечення та надається військовослужбовцям, які набули право на отримання щорічної основної відпустки, на підставі наказу командира військової частини.

При цьому грошова допомога на оздоровлення може надаватися військовослужбовцю без вибуття у відпустку. Саме в такому випадку грошова допомога на оздоровлення надається за рапортом військовослужбовця протягом поточного року.

Крім того, Порядком № 260 чітко визначається, що у разі звільнення військовослужбовця з військової служби, який мав право на грошову допомогу для оздоровлення та не отримав її протягом року, виплата цієї допомоги здійснюється на підставі наказу командира військової частини про виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини, в якому оголошується про її виплату. Такий наказ є підставою для нарахування грошової допомоги фінансовим органом військової частини.

В цьому випадку відповідач, виключивши позивача зі списків особового складу військової частини та усіх видів забезпечення 21 лютого 2023 року на підставі наказу №52, не виплатив йому грошову допомогу для оздоровлення за 2023 рік, хоча повинен це зробити на виконання вимог пункту 2 розділу ХХІІІ Порядку № 260.

Відтак, є обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що відповідачем допущена протиправна бездіяльність стосовно невиплати позивачу грошової допомоги на оздоровлення за 2023 рік при виключенні його зі списків особового складу військової частини.

Доводи апелянта зводяться до відсутності підстав для виплати грошової допомоги на оздоровлення через відсутність факту подання позивачем рапорту на проведення виплати грошової допомоги.

У спростування доводів відповідача суд повторює, що грошова допомога на оздоровлення надається за рапортом військовослужбовця протягом поточного року у разі, коли грошова допомога на оздоровлення надається військовослужбовцю без вибуття у відпустку.

Крім того, як вказано вище, Порядок № 260 чітко визначає, що у разі звільнення військовослужбовця з військової служби, який мав право на грошову допомогу для оздоровлення та не отримав її протягом року, виплата цієї допомоги здійснюється на підставі наказу командира військової частини про виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини, в якому оголошується про її виплату, й саме такий наказ є підставою для нарахування грошової допомоги фінансовим органом військової частини.

Підсумовуючи викладене, суд погоджує висновок суду першої інстанції про часткове задоволення позову.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Оскільки ця справа є справою незначної складності у розумінні частини шостої статті 12 КАС України, розглянута за правилами спрощеного позовного провадження та не відноситься до справ, які відповідно до КАС України розглядаються за правилами загального позовного провадження, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених цим пунктом.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 09 серпня 2023 року в справі № 340/2810/23 залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 09 серпня 2023 року в справі № 340/2810/23 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати ухвалення 12 грудня 2023 року та відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених цим пунктом.

Повне судове рішення складено 12 грудня 2023 року.

Суддя-доповідач В.А. Шальєва

суддя С.М. Іванов

суддя В.Є. Чередниченко