Справа № 300/1950/23
Суддя: Бобров Ю.О.
Дата ухвалення: 2023-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
"14" грудня 2023 р. справа №300/1950/23
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Боброва Ю.О., розглянувши у порядку письмового провадження в приміщенні суду заяву про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії, -
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12.05.2023 у справі №300/1950/23 позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії задоволено повністю.

01.12.2023 позивачка звернулася із заявою про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, згідно якої просить суд зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області подати у визначений судом строк звіт про виконання рішення суду від 12.05.2023 у справі №300/1950/23.

Вказана заява мотивована невиконанням у повному обсязі пенсійним органом зазначеного судового рішення, оскільки при обчислення розміру пенсії відповідачем протиправно не враховано період роботи з 01.01.2004 по 31.12.2022 у подвійному розмірі згідно зі статтею 60 Закону України Про пенсійне забезпечення, що призвело визначення розміру пенсії у значно меншому розмірі.

Позивач в судове засідання не зв`явилася, хоча дату, час та місце судового розгляду повідомлена належним чином. На адресу суду подала клопотання про розгляд справи без її участі.

Представник відповідача судове засідання не зв`явилася, хоча дату, час та місце судового розгляду повідомлена належним чином. На адресу суду подала клопотання про розгляд справи без її участі. Крім того, подала заперечення на заяву про встановлення судового контролю, згідно якої зазначено, що на виконання рішення по справі №300/1950/23 ОСОБА_1 була призначена пенсія за віком. Вказала, що період роботи з 01.01.2004 по 31.12.2022 зараховано у подвійному розмірі для визначення права на пенсію, оскільки відповідно до законодавства пільговий порядок обчислення стажу роботи з 01.01.2004 застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років. Відтак, рішення суду виконано в повному обсязі та в межах покладених судом зобов`язань. У зв`язку із наведеним, просить суд в задоволенні заяви відмовити в повному обсязі.

Відповідно до частини 4 статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду, у зв`язку з чим, суд дійшов висновку про можливість розгляду заяви без участі сторін в порядку письмового провадження .

Розглянувши заяву про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду та заперечення проти неї, дослідивши матеріали адміністративної справи, суд встановив наступне.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до частин 2, 3 статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно зі статтею 370 Кодексу адміністративного судочинства України та статтею 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами; невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Конституційний Суд України неодноразово зазначав у своїх рішеннях, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення від 13 грудня 2012 року №18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини рішення від 25 квітня 2012 року №11-рп/2012).

З аналізу вищезазначеного слідує, що невиконання судового рішення, яке набрало законної сили, або надання йому переоцінки суперечить принципу верховенства права, складовою якого є принцип правової визначеності; суд, за загальним правилом, не повинен брати до уваги посилання сторони у справі в обґрунтування своєї позиції на фактичні обставини, виникнення яких стало наслідком невиконання такою стороною судового рішення, що набуло законної сили.

При цьому, в адміністративному судочинстві обов`язковість виконання судового рішення має особливо важливе значення, оскільки, виходячи із завдань адміністративного судочинства щодо ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, судовий захист може вважатися ефективним лише за умови своєчасного та належного виконання судового рішення, зазвичай, боржником в якому є держава в особі її компетентних органів, а тому, адміністративні суди, які, здійснюючи судовий контроль та застосовуючи інші пов`язані процесуальні засоби, повинні максимально сприяти реалізації конституційної засади обов`язковості судового рішення.

З огляду на вказане, рішення суду, яке набрало законної сили, підлягає виконанню пенсійним органом у повному обсязі.

Відповідно до частин другої та четвертої статті 372 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах, визначений статтею 382 КАС України, згідно з положеннями якої суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Встановлення судового контролю за виконанням судових рішень є заходом впливу на відповідача у справі з метою своєчасного виконання своїх зобов`язань у межах відповідної справи, запобігає неналежному виконанню обов`язків, пов`язаних зі змістом задоволених позовних вимог. Підставами застосування зазначених заходів є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що вказують на протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в справі.

У Рішенні від 30 червня 2009 року №16-рп/2009 Конституційний Суд України вказав, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абзац перший підпункту 3.2 пункту 3, абзац другий пункту 4 мотивувальної частини).

Згідно з частиною 2 статті 6 КАС України та статтею 17 Закону України Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

Виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатись як невід`ємна частина судового процесу для цілей статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення.

Як встановлено судом, рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12.05.2023 у справі №300/1950/23 позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії задоволено повністю.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 10.02.2023 №90 щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 02.03.2023 №90 (на заміну) щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу в одинарному розмірі період роботи з 07.01.1986 по 19.06.2002, у подвійному розмірі згідно зі статтею 60 Закону України Про пенсійне забезпечення період роботи з 25.06.2002 по 31.12.2022 із врахуванням даних довідки від 27.12.2022 №01/167, виданої КНП Прикарпатський клінічний шкірно-венерологічний центр Івано-Франківської обласної ради, а також врахувати для обчислення пенсії заробітну плату (дохід) за всі періоди страхового стажу, відображені в Індивідуальних відомостях про застраховану особу за реєстраційним номером облікової картки платника податків НОМЕР_1 із подальшим виключенням невигідних періодів заробітку до 60 календарних місяців страхового стажу згідно зі статтею 40 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області призначити і виплачувати з 29.11.2022 ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві та Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо виплати ОСОБА_1 грошової допомоги, що не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення, відповідно до пункту 71 розділу ХV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування». Вирішено питання судових витрат.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21.09.2023 у справі №300/1950/23 апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області залишено без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12 травня 2023 року по справі №300/1950/23 без змін.

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21.09.2023 у справі №300/1950/23 апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12 травня 2023 року у справі № 300/1950/23 повернуто скаржнику.

Таким чином, рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду у вказаній справі набрало законної сили 21.09.2023.

При цьому, приймаючи рішення у цій справі, суд виходив з того, зокрема, що положеннями статті 60 Закону України Про пенсійне забезпечення №1788-XII від 05.11.1991 року (далі Закон №1788) передбачено пільги по обчисленню стажу за роботу в деяких медичних закладах.

Відповідно до вказаної статті, робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у закладах з надання психіатричної допомоги зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

Станом на день звернення позивачки до органу Пенсійного фонду України із заявою про проведення перерахунку пенсії положення статті 60 Закону №1788 в частині, що стосується пільг по обчисленню стажу за роботу в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, залишилися без змін, отже, норми чинного законодавства, що регулюють питання пенсійного забезпечення, передбачають пільгове (в подвійному розмірі) обчислення страхового стажу за роботу в інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я.

Таким чином, судом зазначено, що відповідачами протиправно також не враховано період роботи позивачки з 25.06.2002 по 31.12.2022 до стажу її роботи у подвійному розмірі.

Відтак, при здійсненні перерахунку на підставі судового рішення від 12.05.2023 у справі №300/1950/23 пенсійний орган був зобов`язаний, зокрема, зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу у подвійному розмірі згідно із ст. 60 Закону України Про пенсійне забезпечення - період роботи з 25.06.2002 по 31.12.2022 як для визначення права на призначення пенсії так і для обрахунку розміру пенсії.

На виконання вказаного судового рішення пенсійний орган здійснив призначення пенсії позивачці та зарахував для визначення права на призначення пенсії стаж з 25.06.2002 по 31.12.2022 у подвійному розмірі, що підтверджується наявними у матеріалах справи протоколом обчислення стажу для визначення права на призначення пенсії, відповідно до якого загальний розмір стажу позивача складає 61 рік 5 місяців 18 днів (а.с. 183, 198-200).

Однак, при обрахунку розміру пенсії позивачу, пенсійним органом стаж роботи з 01.01.2004 по 31.12.2022 обраховано в одинарному розмірі, що підтверджується протоколом обчислення стажу для обрахунку розміру пенсії. Так, згідно вказаного протоколу загальний стаж становить 42 роки 8 місяців 9 днів.

При цьому суд зазначає, що Пенсійним фондом стаж роботи з 25.06.2002 по 31.12.2003 враховано у подвійному розмірі як для визначення права на призначення так і для обчислення розміру пенсії.

Безпідставними є посилання представника відповідача про те, що відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування пільговий порядок обчислення стажу роботи з 01.01.2004 застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років, оскільки, як зазначено у судовому рішенн, відповідно до вимог статті 60 Закону України Про пенсійне забезпечення зазначений період роботи у закладах охорони здоров`я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі без будь-яких обмежень, в тому числі і при обрахунку розміру пенсії.

Суд зазначає, що стаття 60 Закону України №1788 є чинною по теперішній час. Стаття 24 Закону України №1058 не скасовує норми статті 60 Закону України №1788 та не зупиняє її дію.

Відповідно до статті 22 Конституції України, конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Суд також зазначає, що у постанові від 03.11.2021 у справі №360/3611/20 Велика Палата Верховного Суду, визначаючи співвідношення між Законом №1058 та Законом №1788 вказала, що Конституція України не передбачає можливості надання певному закону вищої юридичної сили щодо інших законів, або можливості передбачити законом заборону законодавцю приймати інші закони, що регулюють однопредметні відносини. Крім того, Закон №1788 був прийнятий раніше за Закон №1058.

Окрім того, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що якби законодавець мав намір обмежити сферу застосування Закону України «Про пенсійне забезпечення», то він мав би виключити із Закону України «Про пенсійне забезпечення» усі інші положення, що зроблено не було.

Отже, зарахування стажу роботи з 01.01.2004 по 31.12.2022 у подвійному розмірі при призначенні пенсії на виконання рішення у справі №300/1950/23 та неврахування його при обчисленні розміру пенсії є безпідставним та незаконним.

Відтак, оскільки відповідачем фактично не зараховано ОСОБА_1 до страхового стажу у подвійному розмірі згідно зі статтею 60 Закону України Про пенсійне забезпечення період роботи з 01.01.2004 по 31.12.2022 для обрахунку розміру пенсії, посилання про виконання судового рішення, є безпідставними.

Таким чином, вказане свідчить про невиконання судового рішення від 12.05.2023 у справі №300/1950/23, що фактично порушує права позивачки та є безумовною підставою для встановлення судового контролю у даній справі, як це передбачено нормами статті 382 КАС України.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для встановлення судового контролю за виконанням рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12.05.2023 у справі №300/1950/23 шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківської області подати у визначений судом строк звіт про виконання рішення суду.

Керуючись статтями 243, 248, 250, 256, 293-295, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 від 01.12.2023 про встановлення судового контролю за виконанням рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12.05.2023 у справі 300/1950/23 задовольнити.

Встановити судовий контроль за виконанням рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12.05.2023 у справі 300/1950/23.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області в строк протягом 30 (тридцяти) днів з моменту отримання даної ухвали подати до Івано-Франківського окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12.05.2023 у справі 300/1950/23.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Відповідно до статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складання в повному обсязі, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Бобров Ю.О.