Справа № 380/3091/23
Суддя: Ільчишин Надія Василівна
Дата ухвалення: 2023-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2023 рокуЛьвівСправа № 380/3091/23 пров. № А/857/10683/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ільчишин Н.В.,

суддів Коваля Р.Й., Гуляка В.В.,

розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові апеляційну скаргу Львівської митниці на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18 травня 2023 року (головуючого судді Брильовського Р.М., ухвалене у відкритому судовому засіданні о 09:27 год. в м. Львів повний текст рішення складено 19.05.2023) у справі №380/3091/23 за позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці про скасування наказу,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 17.02.2023 звернулася в суд з позовом до Львівської митниці в якому просить визнати протиправним та скасувати наказ в/о начальника Львівської митниці О. Шахрая від 06.02.2023 року №71-дс «Про застосування дисциплінарного стягнення».

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 18 травня 2023 року задоволено позов повністю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням Львівська митниця подала апеляційну скаргу, яку обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення допущено порушення норм процесуального та матеріального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову. Вказує, що державним інспектором ВМО №2 митного поста «Городок» Львівської митниці Бабівською Оленою Романівною, всупереч вимогам пунктів 4.5 та 4.9 розділу IV Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом міністерства фінансів України від 30.05.2012 №631, не було здійснено належної перевірки правильності застосування пільг в оподаткуванні за МД від 11.04.2022 №№UA209180/2022/006525, що призвело до несплати митних платежів (безпосередньо під час митного оформлення) у загальній сумі 44600,98 гривень. Аналогічні порушення допущено при митному оформленні товарів за митними деклараціями від 11.04.2022 UA209180/2022/006365, UA209180/2022/006358 та від 13.04.2022 UA209180/2022/0067680. Митне оформлення транспортних засобів за митними деклараціями від 11.04.2022 № №UA209180/2022/006525, UA209180/2022/006365, UA209180/2022/006358 та від 13.04.2022 UA209180/2022/0067680 здійснено державним інспектором ВМО №2 митного поста «Городок» Львівської митниці Бабівською О.Р. з порушенням умов, визначених Законом №2142-XI та з порушенням вимог пункту 2 частини першої статті 292 Митного кодексу України, що призвело до надання преференцій на суму 164705,75 грн. Дисциплінарна комісія вважає, що причинами і умовами, що призвели до вчинення 11.04.2022 та 13.04.2022 державним інспектором відділу митного оформлення № 2 митного поста «Городок» Львівської митниці ОСОБА_1 дисциплінарного проступку, стало неналежне виконання безпосередньо нею своїх посадових обов`язків.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач заперечує проти її задоволення посилаючись на безпідставність викладених у ній доводів і просить оскаржуване рішення суду залишити без змін, вважаючи його законним та обґрунтованим.

Згідно із частиною 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

На підставі статті 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що дисциплінарною комісією, створеною наказом Львівської митниці від 27.12.2022 №332-дс «Про порушення дисциплінарного провадження стосовно ОСОБА_1 » розглянуто дисциплінарну справу державного інспектора відділу митного оформлення № 2 митного поста «Городок» Львівської митниці ОСОБА_1 .

Вказане дисциплінарне провадження порушено на підставі резолюції керівника Львівської митниці та доповідної записки начальника відділу митного оформлення «Стрий» митного поста «Львів-південний» Львівської митниці від 16.12.2022 № 7.4-28/11-01/331.

Відповідно до наказу Львівської митниці від 26.09.2022 № 157 «Про проведення перевірки з окремих питань» створено комісію, яка провела перевірку з окремих питань з метою з`ясування обставин можливого недотримання посадовими особами відділів митного оформлення Львівської митниці вимог законодавства України та нормативно-правових актів при здійсненні митного контролю та оформлення товарів, транспортних засобів, за згаданими в Доповідній записці керівника Робочої групи, директора Департаменту контролю та адміністрування митних платежів Держмитслужби від 15.09.2022 №15-01/818.

В ході дисциплінарного провадження Дисциплінарною комісією встановлено, що державним інспектором BMO № 2 митного поста «Городок» Львівської митниці ОСОБА_1 під час митного оформлення товару за митними деклараціями 11.04.2022 № UA209180/2022/006525, № UA209180/2022/006365, № UA209180/2022/006368 та від 13.04.2022 № UA209180/2022/007680, не здійснено належної перевірки правильності застосування пільг в оподаткуванні, чим порушено вимоги Закону України від 24 березня 2022 року № 2142-ІX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо вдосконалення законодавства на період дії воєнного стану», пункту 2 частини першої статті 292 Митного кодексу України, пунктів 4.5 та 4.9 розділу IV Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 №631, не дотримано вимог Посадової інструкції державного інспектора відділу митного оформлення №2 митного поста «Городок», що призвело до несплати митних платежів (безпосередньо під час митного оформлення) у загальній сумі 164 705,75 грн.

За електронними митними деклараціями від 11.04.2022 № UA209180/2022/006525, № UA209180/2022/006365, № UA209180/2022/006368 та від 13.04.2022 № UA209180/2022/007680, позивачка здійснила митне оформлення в режимі імпорту (випуску для вільного обігу) легкових автомобілів, які згідно з ст. 380 Митного Кодексу України (далі - МКУ), попередньо були тимчасово ввезені на митну територію України (та до завершення митного оформлення у вільний обіг, знаходились на цій території в митному режимі тимчасового ввезення) громадянами-резидентами, які перебували на тимчасовому консульському обліку в консульській установі України за кордоном.

Митне оформлення було здійснено із звільненням від оподаткування митними платежами (ввізним митом, акцизним податком та податком на додану вартість), з застосуванням пільги за кодом « 311», на підставі пункту 9-11 розділу XXI «Прикінцеві та перехідні положення» Митного кодексу України та пункту 69.24 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України.

Наказом Львівської митниці від 6.02.2023 №71-дс «Про застосування дисциплінарного стягнення» до державного інспектора відділу митного оформлення №2 митного поста «Городок» Львівської митниці ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення - догану.

Не погоджуючись із вищевказаним наказом позивач звернувся в суд з даним позовом.

Даючи правову оцінку оскаржуваному судовому рішенню та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби регламентовано приписами Закону України «Про державну службу» (далі Закон №889-VIII).

Відповідно до частини 1 статті 3 Закону №889-VIII цей Закон регулює відносини, що виникають у зв`язку із вступом на державну службу, її проходженням та припиненням, визначає правовий статус державного службовця.

За правилами частини 1 статті 8 Закону №889-VIII державний службовець зобов`язаний: дотримуватися Конституції та законів України, діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; дотримуватися принципів державної служби та правил етичної поведінки; поважати гідність людини, не допускати порушення прав і свобод людини та громадянина; з повагою ставитися до державних символів України; обов`язково використовувати державну мову під час виконання своїх посадових обов`язків, не допускати дискримінацію державної мови і протидіяти можливим спробам її дискримінації; забезпечувати в межах наданих повноважень ефективне виконання завдань і функцій державних органів; сумлінно і професійно виконувати свої посадові обов`язки та умови контракту про проходження державної служби (у разі укладення); виконувати рішення державних органів, накази (розпорядження), доручення керівників, надані на підставі та у межах повноважень, передбачених Конституцією та законами України; додержуватися вимог законодавства у сфері запобігання і протидії корупції; запобігати виникненню реального, потенційного конфлікту інтересів під час проходження державної служби; постійно підвищувати рівень своєї професійної компетентності та удосконалювати організацію службової діяльності; зберігати державну таємницю та персональні дані осіб, що стали йому відомі у зв`язку з виконанням посадових обов`язків, а також іншу інформацію, яка відповідно до закону не підлягає розголошенню; надавати публічну інформацію в межах, визначених законом.

Державні службовці виконують також інші обов`язки, визначені у положеннях про структурні підрозділи державних органів та посадових інструкціях, затверджених керівниками державної служби в цих органах, та контракті про проходження державної служби (у разі укладення).

Відповідно до частини 2 статті 9 Закону №889-VIII, державний службовець зобов`язаний виконувати накази (розпорядження), доручення керівника, видані в межах його повноважень, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті.

Приписами частини 1 статті 64 Закону №889-VIII встановлено, що за невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, визначених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно із частиною 1 статті 65 Закону №889-VIII підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.

Зокрема, дисциплінарним проступком є невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень (пункт 5 частини 2 статті 65 Закону №889-VIII).

Згідно із приписами частини 1 статті 66 Закону №889-VIII до державних службовців застосовується один із таких видів дисциплінарного стягнення: зауваження; догана; попередження про неповну службову відповідність; звільнення з посади державної служби.

Частиною 2 статті 66 Закону №889-VIII передбачено, що у разі допущення державним службовцем дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 4, 5, 12 та 15 частини 2 статті 65 цього Закону, суб`єктом призначення або керівником державної служби такому державному службовцю може бути оголошено догану.

За приписами частини 1 статті 67 Закону №889-VIII дисциплінарне стягнення має відповідати характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку та ступеню вини державного службовця. Під час визначення виду дисциплінарного стягнення необхідно враховувати характер дисциплінарного проступку, обставини, за яких він був вчинений, настання тяжких наслідків, добровільне відшкодування заподіяної шкоди, попередню поведінку державного службовця та його ставлення до виконання посадових обов`язків.

У відповідності до частини 1 статті 77 цього ж Закону рішення про накладення на державного службовця дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження приймає суб`єкт призначення протягом 10 календарних днів з дня отримання пропозицій Комісії, подання дисциплінарної комісії у державному органі. Рішення оформляється відповідним актом суб`єкта призначення.

Як свідчать матеріали справи, до ОСОБА_1 було застосовано дисциплінарне стягнення у виді догани з огляду на те, що нею було здійснено митне оформлення товару (транспортні засоби) із наданням звільнення від оподаткування митними платежами (код пільги « 311»).

Виходячи із того, що транспортні засоби були ввезені на митну територію України до набрання чинності 05 квітня 2022 року Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо вдосконалення законодавства на період дії воєнного стану» №2142-ХІ (далі Закон №2142-ХІ), подані до оформлення МД мали бути відмовлені позивачем у митному оформленні по причині неправомірного застосування преференції « 311» зі сплати митних платежів.

Відтак, ОСОБА_1 не було здійснено належної перевірки правильності застосування пільг у оподаткуванні, що на думку відповідача призвело до несплати митних платежів (безпосередньо під час митного оформлення).

Законом №2142-IX (який набрав чинності 06 квітня 2022 року) було внесено зміни до ПК України.

Так, у розділі XX «Перехідні положення» ПК України пункт 69 підрозділу 10 доповнено підпунктом 69.24 такого змісту: «Тимчасово, з 1 квітня 2022 року на період дії воєнного стану на території України звільняються від оподаткування податком на додану вартість, акцизним податком операції з ввезення фізичними особами на митну територію України автомобілів легкових, кузовів до них, причепів та напівпричепів, мотоциклів, транспортних засобів, призначених для перевезення 10 осіб i більше, транспортних засобів для перевезення вантажів у митному режимі імпорту».

Цим же Законом внесено зміни до МК України у розділі XXI «Прикінцеві та перехідні положення» та доповнено, зокрема, пунктом 9-11 такого змісту: « 9-11. установити, що тимчасово, на період з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо вдосконалення законодавства на період дії воєнного стану», але не раніше 1 квітня 2022 року, до припинення чи скасування воєнного стану на території України, пропуск та митне оформлення товарів, що ввозяться (пересилаються) на митну територію України для вільного обігу, здійснюється з урахуванням таких особливостей: звільняються від оподаткування ввізним митом: автомобілі легкові, кузови до них, причепи та напівпричепи, мотоцикли, транспортні засоби, призначені для перевезення 10 осіб i більше, транспортні засоби для перевезення вантажів, які ввозяться громадянами на митну територію України для вільного обігу.

Як встановлено з матеріалів справи, транспортні засоби, оформлені за митними деклараціями від 11.04.2022 № UA209180/2022/006525, № UA209180/2022/006365, № UA209180/2022/006368 та від 13.04.2022 № UA209180/2022/007680, були ввезені на митну територію України до початку дії Закону №2142-IX.

На підставі аналізу матеріалів справи та позицій сторін, викладених у заявах по суті справи, апеляційний суд дійшов переконання, що на стадії апеляційного перегляду суть публічно-правового спору, що розглядається, зводиться до перевірки висновку відповідача про те, що позивач, здійснюючи митні формальності за вказаними деклараціями, протиправно застосував пільги, визначені Законом 2142-ІХ, оскільки транспортні засоби перетнули митний кордон до 06 квітня 2022 року, тобто до набрання чинності згаданим Законом, а також протиправно застосував пільговий режим розмитнення щодо ТЗ.

Щодо висновків суду першої інстанції у частині правомірності дій позивача при здійсненні митних формальностей із застосуванням пільг, визначених Законом 2142-ІХ, щодо транспортних засобів, що перетнули митний кордон до 06 квітня 2022 року, апеляційний суд зазначає таке.

Згідно із приписами статті 74 МК України митний режим імпорту (випуску для вільного обігу) - це митний режим, відповідно до якого іноземні товари після сплати всіх митних платежів, встановлених законами України на імпорт цих товарів, та виконання усіх необхідних митних формальностей випускаються для вільного обігу на митній території України.

Статтею 270 МК України визначено, що правила оподаткування товарів, що переміщуються через митний кордон України, митом встановлюються цим Кодексом та міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Правила оподаткування товарів, що переміщуються через митний кордон України, іншими (крім мита) митними платежами встановлюються Податковим кодексом України з урахуванням особливостей, що визначаються цим Кодексом.

За правилами статті 278 МК України датою виникнення податкових зобов`язань із сплати мита у разі ввезення товарів на митну територію України чи вивезення товарів з митної території України є дата подання митному органу митної декларації для митного оформлення або дата нарахування такого податкового зобов`язання митним органом у випадках, визначених цим Кодексом та законами України.

Пунктом 187.8 статті 187 ПК України передбачено, що датою виникнення податкових зобов`язань у разі ввезення товарів на митну територію України є дата подання митної декларації для митного оформлення.

У пункті 216.4 статті 216 ПК України зазначено, що датою виникнення податкових зобов`язань у разі ввезення підакцизних товарів (продукції) на митну територію України є дата подання контролюючому органу митної декларації для митного оформлення або дата нарахування такого податкового зобов`язання контролюючим органом у визначених законодавством випадках.

Приписами статті 281 МК України допускається встановлення тарифних пільг (тарифних преференцій) щодо ставок Митного тарифу України у вигляді звільнення від оподаткування ввізним митом, зниження ставок ввізного мита або встановлення тарифних квот відповідно до законодавства України та для ввезення товарів, що походять з держав, з якими укладено відповідні міжнародні договори.

Згідно із статтею 292 МК України митні платежі не сплачуються у разі, якщо відповідно до цього Кодексу, Податкового кодексу України, інших законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України: товари не є об`єктом оподаткування митними платежами; щодо товарів надано звільнення або повне умовне звільнення від сплати митних платежів - у період дії такого звільнення і при дотриманні умов, у зв`язку з якими його надано; при ввезенні товарів на митну територію України або вивезенні товарів з митної території України товари були поміщені у митний режим, який відповідно до положень цього Кодексу не передбачає сплату митних платежів, - на період дії цього режиму та при виконанні умов, що випливають з такого режиму.

За правилами частини 1 статті 295 МК України митні платежі нараховуються декларантом або іншими особами, на яких покладено обов`язок із сплати митних платежів, самостійно, крім випадків, якщо обов`язок щодо нарахування митних платежів відповідно до цього Кодексу, Податкового кодексу України та інших законів України покладається на митні органи.

Для цілей нарахування митних платежів застосовуються ставки, що діють на день подання митному органу митної декларації на товари, а в разі якщо митне оформлення здійснюється без подання митної декларації, - на день його здійснення (частина 3 статті 295 МК України).

Підпунктом 17.1.4 пункту 17.1 статті 17 ПК України передбачено, що платник податків має право користуватися податковими пільгами за наявності підстав у порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно із пунктом 30.1 статті 30 ПК України податкова пільга - передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов`язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі за наявності підстав, визначених пунктом 30.2 цієї статті.

Підставами для надання податкових пільг є особливості, що характеризують певну групу платників податків, вид їх діяльності, об`єкт оподаткування або характер та суспільне значення здійснюваних ними витрат (пункт 30.2 статті 30 ПК України).

Як зазначено у пункті 30.3 статті 30 ПК України, платник податків вправі використовувати податкову пільгу з моменту виникнення відповідних підстав для її застосування і протягом усього строку її дії.

Відповідно до визначення основних термінів і понять, наведених у статті 4 МК України: митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; пропуск товарів через митний кордон України - надання митним органом відповідній особі дозволу на переміщення товарів через митний кордон України з урахуванням заявленої мети такого переміщення.

Апеляційний суд дійшов висновку, що поняття «митне оформлення» та «пропуск товарів через митний кордон» не є тотожними діями і розділені у часі, що з урахуванням наведених правових норм дає підстави для висновку про те, що у розумінні Закону №2142-IX товари, що ввозяться (пересилаються) на митну територію України для вільного обігу, звільняються від оподаткування ввізним митом як при пропуску через митний кордон з 01 квітня 2022 року, так і при митному оформленні таких товарів із вказаної дати.

Відтак, те, що товари були пропущені через митний кордон України в пункті пропуску до набрання чинності Законом №2142-IX не позбавляло декларанта права на використання податкової пільги під час здійснення митного оформлення таких товарів після набрання чинності Законом №2142-IX.

Оскільки приписами статті 71 МК України дозволено зміну митного режиму на інший, то зміна декларантом митного режиму є правомірною.

Разом з тим, не може залишитись поза увагою суду обставина в частині правомірності застосування до товарів, які були ввезені на митну територію України до початку дії Закону України від 24 березня 2022 року № 2142-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо вдосконалення законодавства на період дії воєнного стану» встановлених преференцій цим законом, що зазначено у постанові Верховного Суду від 28 червня 2023 року у справі № 160/11478/22, в якій суд прийшов до висновку про правомірність застосування преференцій до товарів, ввезених на митну територію України, до набрання чинності Закону України від 24 березня 2022 року № 2142.

Також в матеріалах справи наявні пояснення ОСОБА_2 , який був керівником відділу ВМО № 2 митного поста «Городок» Львівської митниці в квітні 2022 року, в яких він зазначає, що проведено консультації зі спеціалізованими підрозділами митниці та було прийнято рішення про можливість проведення таких митних оформлень із застосуванням податкової пільги.

В.о. заступника начальника Львівської митниці М. Терьохін, листом від 22.04.2022 № 7.4.-17/4/77/7 повідомив Департамент організації митного контролю та оформлення ДМС України, що митне оформлення транспортних засобів (легкових автомобілів, які попередньо були ввезені на митну територію України), за митними деклараціями, щодо яких здійснено митне оформлення посадовими особами відділу митного оформлення №2 митного поста «Городок» Львівської митниці, - здійснено у відповідності до вимог чинного законодавства.

Аналогічна позиція відображена в листі в.о. начальника Львівської митниці Д.Меньшикова від 03.08.2022 № 7.4-1-25/4/14952 «Про надання інформації», в якому зазначено, що на думку МПКМВ та МТРЗЕД при звільненні від оподаткування товарів, що ввозяться на умовах Закону №2142-IX підлягають сплаті до Державного бюджету митні платежі нараховані на день подання митному органу митної декларації для митного оформлення.

Згідно з частиною 1 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За приписами частини 1 та 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Львівська митниця, як суб`єкт владних повноважень, не довела правомірності своїх дій при прийнятті спірного наказу про застосування до позивача дисциплінарного стягнення, а відтак такий наказ є протиправним та підлягає скасуванню.

Враховуючи зазначені вище встановлені обставини справи, норми законодавства, які регулюють спірні правовідносини, колегія суддів вважає правильним та обґрунтованим висновок суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги не спростовують зазначених висновків суду апеляційної інстанції, а зводяться до переоцінки досліджених судом доказів, та не дають підстав вважати, що цим судом невірно застосовано норми матеріального чи порушено норми процесуального права.

У відповідності до частини 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Апеляційний суд також зазначає, що згідно пункту 70 рішення у справі «Рисовський проти України» (№29979/04), Європейський Суд з прав людини зазначив, що принцип «належного урядування», зокрема передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовний спосіб. При цьому, на них покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливості уникати виконання своїх обов`язків.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, судом апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» (Рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006). Зокрема, у пункті 23 рішення Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи, що і зроблено апеляційним судом переглядаючи рішення суду першої інстанції, аналізуючи відповідні доводи скаржника.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до статті 139 КАС України судові витрати не стягуються.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Львівської митниці залишити без задоволення.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18 травня 2023 року у справі №380/3091/23 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя Н.В. Ільчишин

Судді Р.Й. Коваль

В.В. Гуляк

Повний текст постанови складено 12.12.2023