Справа № 520/35303/23
Суддя: Мар'єнко Л.М.
Дата ухвалення: 2023-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

13 грудня 2023 р. справа № 520/35303/23

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Лариса Мар`єнко, розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення адміністрації Індустріального району Харківської міської ради, Міністерства соціальної політики України, третя особа - Уповноважений Верховної Ради України з прав людини Д.В. Лубінець про визнання дій та рішення протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач - ОСОБА_1 , через електронну систему ЄСІТС "Електронний суд" звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Управління соціального захисту населення адміністрації Індустріального району Харківської міської ради, Міністерства соціальної політики України, третя особа - Уповноважений Верховної Ради України з прав людини Д.В. Лубінець , в якому просить суд:

1) визнати дії та рішення Відповідача -1 та Відповідача - 2 дискримінаційними, незаконними;

2) зобов`язати вчинити певну дію:

- Відповідача-1 - з надання допомоги на проживання ВПО позивачу в розмірі 2000,00 (дві тисячі) гривень, щомісячно, з березня 2022, у відповідності до постанови №332 від 22 березня 2022 Кабінету Міністрів України "Про деякі питання виплати допомоги на проживання внутрішньопереміщеним особам";

- Відповідача-2 - дотримуватися положень чинного Законодавства за наданням своїх роз`яснень держустановам з питань соціального забезпечення.

Відповідно до п.3 ст.171 КАС України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 КАС України.

Дослідивши матеріали позовної заяви, суддя дійшов висновку про те, що адміністративний позов підлягає залишенню без руху, оскільки поданий без дотримання вимог, встановлених ст.160, 161 КАС України, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин; вирішуючи спір суд повинен встановити, що у зв`язку з прийнятим рішенням, вчиненням дії чи допущенням бездіяльності суб`єктом владних повноважень порушуються права, свободи чи інтереси особи у сфері публічно-правових відносин; при цьому, обставини дійсного (фактичного) порушення відповідачем прав, свобод чи інтересів має довести належними та допустимими доказами саме позивач.

Розгляду та задоволенню в адміністративному судочинстві підлягають лише ті вимоги, які відновлюють порушені права чи інтереси особи в сфері публічно-правових відносин.

При цьому, слід зазначити, що при зверненні до суду позивачу необхідно обирати такий спосіб захисту, який би міг відновити його становище та захистити порушене, на його думку право. Застосування конкретного способу захисту права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулась особа, так і від характеру його порушення. З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних відносин (предмет та підстави позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

Отже, визначитися з предметом спору має саме позивач, оскільки саме він є ініціатором судового процесу, а суд створює умови для реалізації ним процесуальних прав сторони спору.

Аналогічні висновки, викладені у постанові Верховного суду від 31.10.2018 по справі №826/16958/17.

У прохальній частині позову позивач просить суд визнати дискримінаційними, незаконними дії Управління соціального захисту населення адміністрації Індустріального району Харківської міської ради та Міністерства соціальної політики України, однак не вказує які саме дії відповідачів вважає незаконними та дискримінаційними.

Також, позивач просить суд зобов`язати Відповідача-2 вчинити певні дії, а саме: дотримуватися положень чинного Законодавства за наданням своїх роз`яснень держустановам з питань соціального забезпечення. Викладена позовна вимога є узагальненою, зі змісту якої неможливо встановити конкретне волевиявлення позивача відносно захисту його прав та законних інтересів.

Враховуючи вищевикладене, позивачу необхідно надати до суду позовну заяву з визначенням змісту позовних вимог, що відповідають положенням ч.1 ст.5 Кодексу адміністративного судочинства України.

Також, відповідно до частин першої та другої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно із частиною третьою статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

У постанові Верховного Суду від 31.03.2021 у справі №240/12017/19 вказано, що для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Верховний Суд наголошує на тому, що встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Також у постанові від 21 березня 2023 року по справі №813/1194/18 (адміністративне провадження № К/9901/1725/19) Верховний Суд сформулював висновок, відповідно до якого для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Суд наголошує, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 18.01.2023 р. по справі № 380/14985/21 дійшов також наступного висновку: "поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом. В свою чергу, поважною може бути визнано причину, яка носить об`єктивний характер, та з обставин незалежних від позивача унеможливила звернення до суду з позовом.

Зокрема, причина пропуску строку може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущений; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування".

Зі змісту позову встановлено, що при зверненні до суду позивач не згоден з діями відповідача стосовно відмови у не нарахуванні та не виплаті йому допомоги як внутрішньопереміщеній особі, оформлену листом від 09.06.2022 та 14.06.2022 року. При цьому до суду позивач звернувся 07.12.2023 року, тобто зі значним порушенням строку звернення до суду, встановленого п.2 ст.122 КАС України.

В якості обґрунтування строку звернення до суду представник позивача зазначає, що позивач в грудні 2022 року звертався до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління соціального захисту населення адміністрації Індустріального району Харківської міської ради, в якому просив суд визнати дії та рішення відповідача протиправними та зобов`язати Відповідача вчинити дію з призначення Позивачу виплати допомоги для ВПО з березня 2022 у розмірі 2000.00 грн, у відповідності до Постанови №332 від 20 березня 2022 "Про деякі питання виплати допомоги на проживання внутрішньо перемішеним особам". Однак, ухвалою суду від 17.01.2023 у справі №520/11792/22 позовну заяву повернуто позивачу. Як вказує представник позивача в позовній заяві, про повернення позовної заяви він дізнався з листа-відповіді Харківського окружного адміністративного суду 18.04.2023 року, яким надіслано її копію.

Представник, позивача вказуючи на недоліки ухвал Харківського окружного адміністративного суду у справі №520/11792/22 та незгоду з поверненням позовної заяви по справі №520/11792/22, стверджує, що ним пропущено строк з поважних причин.

Суд звертає увагу позивача, що в разі незгоди з ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 17.01.2023 у справі №520/11792/22 про повернення позову він, в порядку ст.294 КАС України, має право оскаржити її до апеляційного адміністративного суду.

Правом на оскарження до апеляційного суду ухвали Харківського окружного адміністративного суду від 17.01.2023 у справі №520/11792/22 позивач не скористався, натомість, зі спливом 8 місяців звернувся до суду з тими ж самими позовними вимогами до Управління соціального захисту населення адміністрації Індустріального району Харківської міської ради.

Водночас, суд зазначає, що, як вбачається з комп`ютерної програми "Діловодство спеціалізованого суду (ДСС)", ухвала про повернення позовної заяви від 17.01.2023 року у справі №520/11792/22 доставлено на електронну адресу представника позивача 17.01.2023.

З огляду на вищевикладене, вказані в позовній заяві представником позивача причини пропуску строку звернення до суду не є поважними.

Відповідно до ч.1-3 ст. 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Крім того, За приписами ч.1 ст.161 КАС України до позовної заяви додаються її копії, а також копії доданих до позовної заяви документів відповідно до кількості учасників справи, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ч.9 ст.44 КАС України у разі подання до суду документів в електронній формі учасник справи зобов`язаний надати доказ надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів.

Позов подано шляхом надсилання на електронну адресу суду (в електронній формі), поряд з тим, доказів надіслання позову з додатками відповідачу позивачем до суду не надано.

Керуючись принципом верховенства права, гарантованим ст.8 Конституції України та ст.6 КАС України, суд на підставі ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини застосовує практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

"...Суд уже констатував, що процесуальні норми створюються для забезпечення належного відправлення правосуддя та дотримання принципу юридичної визначеності та що сторони провадження повинні мати право очікувати застосування вищезазначених норм. Принцип юридичної визначеності застосовується не тільки щодо сторін провадження, а й до національних судів" (рішення від 21 жовтня 2010 року у справі "Дія-97" проти України" (Diya 97 v. Ukraine), заява №19164/04, п. 47).

Тобто, встановлені процесуальним кодексом вимоги щодо змісту та форми позовної заяви обов`язкові до виконання усіма учасниками процесу та їх дотримання перевіряється судом.

Відповідно до ч.1 ст.169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Згідно ч.2 ст.169 КАС України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Враховуючи вищевикладене, позовна заява підлягає залишенню без руху із встановленням позивачу строку для усунення недоліків.

Для усунення вказаних вище недоліків позивачу необхідно надати до суду:

1) уточнену позовну заяву, в якій чітко та конкретно викласти позовні вимоги щодо кожного з відповідачів у відповідності до ч.1 ст.5 КАС України та ст.160 КАС України;

2) клопотання про поновлення строку звернення до суду в частині позовних вимог до Управління соціального захисту населення адміністрації Індустріального району Харківської міської ради з доказами поважності причин пропуску строку звернення до суду;

3) докази надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій позову з додатками на адреси відповідачів, зазначені в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України або в ЄДРЮОФОПГФ.

Відповідно до ч.3 ст.169 Кодексу адміністративного судочинства України якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до адміністративного суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому статтею 171 цього Кодексу.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст.121, 122, 123, 160, 161, 169, 171, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення адміністрації Індустріального району Харківської міської ради, Міністерства соціальної політики, третя особа - уповноважений Верховної Ради України з прав людини Д.В. Лубінець про визнання дій та рішення протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без руху.

Надати позивачу термін - 10 днів з дня отримання копії цієї ухвали, для усунення недоліків позовної заяви.

Повідомити позивача про необхідність виправити зазначені недоліки у визначений термін.

Роз`яснити позивачу, що у разі невиконання ухвали суду у зазначений строк позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачу з усіма доданими до неї документами.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Лариса МАР`ЄНКО