Справа № 638/14744/21
Суддя: Хайкін В. М.
Дата ухвалення: 2023-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-адр/638/3/23
13.12.2023 Дзержинський районний суд м. Харкова
у складі головуючого судді: Хайкіна В.М.,
за участю секретаря судового засідання: Черкашиної Д.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Ашурової Аліни Рашидівни про ухвалення додаткового рішення у адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, -
30.10.2023 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Ашурова Аліна Рашидівна звернулась до Дзержинського районного суду м. Харкова з заявою по ухвалення додаткового рішення по справі.
Також, представником позивача зазначено, що ЦПК України в редакції чинній з 15.12.2017 року імплементував нову процедуру відшкодування витрат на професійну правову допомогу, однією з особливостей якої є те, що відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Пунктом 4 додатку №1 від 22 вересня 2021 року до договору про надання правової допомоги від 22 вересня 2021 року сторони узгодили, що клієнт (позивач) зобов`язаний сплатити гонорар протягом трьох місяців з дня ухвалення судом відповідної інстанції остаточного судового рішення.
Також, зазначає, що судом не взято до уваги пункт 3 прохальної частини позовної заяви щодо відшкодування позивачу сплаченого штрафу у розмірі 340 грн.
В судове засідання сторони не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином.
Представником позивача до суду подано заяву про розгляд справи без участі сторони позивача, вимоги заяви про ухвалення додаткового рішення і заявлені в ньому вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити.
З урахуванням положень частини третьої статті 194, частини четвертої статті 229, частини третьої статті 252 КАС України, розгляд заяви проведено в порядку письмового провадження, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) . Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду
У позовній заяві стороною позивача було заявлено про витрати на професійну правничу допомогу та сформовано орієнтовну суму таких витрат, та зазначено, що докази на підтвердження витрат позивача, пов`язані з розглядом даної справи, а зокрема щодо надання професійної правничої допомоги, будуть подані суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.
30.10.2023 року через систему «Електронний суд» від представника позивача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат позивача на професійну правничу допомогу з доказами, що їх підтверджують та стягнення суми сплаченого штрафу у розмірі 340 грн.
Перевіривши доводи заяв учасників справи, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для ухвалення додаткового рішення з огляду на таке.
Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 24.10.2023 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення задоволено.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАО № 4776265 від 15.09.2021 року, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн., скасовано.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.122 КУпАП закрито.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції (61033, м. Харків вул. Шевченка, буд. 315-А) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) сплачений судовий збір у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. 00 копійок.

Повний текст судового рішення складено 26.10.2023 року.

Питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу та стягнення сплаченого позивачем ОСОБА_1 штрафу у розмірі 340 грн. судом не вирішувалося.

Стаття 59 Конституції України гарантує кожному право на правову допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до пункту 10 частини третьої статті 2 КАС України, основними засадами (принципами) адміністративного судочинства є, зокрема, відшкодування судових витрат фізичних та юридичних осіб, на користь яких ухвалене судове рішення.

Згідно з частиною першою статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Частинами першою та другою статті 16 КАС України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до вимог статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Таким чином, суд під час вирішення питання щодо розподілу судових витрат зобов`язаний оцінити рівень витрат на правничу допомогу обґрунтовано у кожному конкретному випадку за критеріями співмірності необхідних і достатніх витрат.

А аналіз наведених положень процесуального законодавства дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Суд зазначає, що стаття 134 КАС України не виключає права суду перевіряти дотримання позивачем вимог частини п`ятої статті 134 КАС України щодо співмірності заявлених до стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Верховний Суд в додатковій постанові від 12 вересня 2018 року (справа №810/4749/15), аналізуючи положення статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України визначив, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі - сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно з частиною 7 статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Як було зазначено вище, з заяви про ухвалення додаткового рішення вбачається, що, витрати позивача на професійну правничу допомогу складають 12000 грн., та підтверджуються договором про надання правової допомоги від 22.09.2021 року, додатком №1 від 22.09.2021 року до договору про надання правової допомоги від 22.09.2021 року, свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю, ордером.

Однак, фактично на підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу суду надано такі документи: додаток № 1 від 22.09.2021 року до договору про надання правової допомоги від 22.09.2021 року та ордер.

Договір про надання правової допомоги від 22.09.2021 року, укладений між адвокатом та позивачем, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю в матеріалах справи відсутні та представником позивача суду не було надано.

Підстави для задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення сторона позивача обгрунтовує посиланням на норми Цивільного процесуального кодексу України, тоді як виниклі правовідносини не регулюються нормами ЦПК України, а регулюються нормами КАС України.

Також стороною позивача не надано до суду детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, обсяг наданих адвокатом послуг (робіт), час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), документи на підтвердження відповідної оплати.

Таким чином, вказані вище подані докази не спростовують твердження представника відповідача про відсутність документального підтвердження витрат на правову правничу допомогу, а також відсутність розрахунку таких витрат.

На підставі аналізу доказів, доданих до заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, неможливо суду визначити чи розмір витрат на оплату послуг адвоката є співмірним з обсягом наданих адвокатом послуг позивачу, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (послуг) з з-за ненадання цих доказів до суду.

Однак, на підставі аналізу доказів, доданих до заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, вбачається можливим визначити, що розмір витрат на оплату послуг адвоката є неспівмірним зі складністю справи, так як адміністративна справа №638/14744/21 розглядалась в порядку спрощеного позовного провадження, враховуючи наведені норми КАС України та зважаючи на наявність судових рішень у справах з подібним предметом спору, судом віднесено дану справу до категорії незначної складності,даний спір для кваліфікованого юриста також є незначної складності, спір відноситься до категорії справ, що виникають у зв`язку із оскарженням рішень суб`єкту владних повноважень про притягнення особи до адміністративної відповідальності, та регулюються переважно нормами КАС України, а тому великої кількості законів і підзаконних нормативно- правових актів, які підлягають дослідженню адвокатом і застосуванню, спірні правовідносини не передбачають, матеріали справи не містять великої кількості документів, на дослідження яких адвокат витратив би значний час.

Тому, оцінюючи співмірність витрат позивача на професійну правничу допомогу із складністю предмету позову та обсягом фактично наданих адвокатом послуг, суд зазначає, що аналіз правових підстав та підготовка позовної заяви не потребували значної витрати часу.

Також, позивачем не надано доказів на підтвердження значення справи, впливу вирішення справи на його репутацію або публічного інтересу до справи.

Встановити предмет договору, укладеного між адвокатом та позивачем, з якого виникають взаємні права та обов`язки сторін цього договору, як то представництво інтересів клієнта (позивача) в судах при розгляді цієї справи, строк його дії та інші істотні умови, необхідні для даного виду договору, не вбачається можливим з-за ненадання його стороною позивача та відсутності цього договору в матеріалах справи.

При цьому, суд зазначає, що надана додаткова угода №1 від 22.09.2021 року до договору про надання правової допомоги від 22.09.2021 року (як в ній зазначено) має лише похідний характер від укладеного договору, додатковою угодою до якого вона є, та не має права на самостійне існування у правовому полі, права та обов`язки з додаткової угоди виникають лише за наявності основного договору про надання правової допомоги, які вона може змінювати, доповнювати, відміняти.

Тому, з-за відсутності договору про надання правової допомоги не вбачається можливим й визначити домовлений між сторонами договору розмір гонорару адвокату за надані послуги, порядок та строк його оплати.

Суд звертає увагу, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Разом з тим, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 02.07.2020 у справі №362/3912/18, від 30.09.2020 у справі №201/14495/16-ц, у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц.

Таким чином стороною позивача не надано до суду належних та достатніх у розумінні статей 73, 74 КАС України доказів, на підставі яких визначено обсяг правової допомоги у заявленому розмірі, що повинно враховуватись під час визначення обґрунтованого розміру гонорару, не надано належних та достатніх доказів здійснення з особою, яка надавала правничу допомогу, розрахунку за надані послуги.

Як суд вже вказував, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Вищезазначене відповідає висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному у постанові від 28.06.2018 у справі 826/1216/16.

З огляду на викладені обставини у їх сукупності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що заява позивача про стягнення судових витрат є необґрунтованою та підстави для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правову допомогу за цією заявою відсутні.

При ухваленні додаткового рішення у цій справі суд враховує наступні правові висновки.

Висновок Верховного Суду, викладений в постанові від 26 червня 2019 року при розгляді справи №200/14113/18-а, згідно з якими суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони, тощо.

З огляду на правову позицію Верховного Суду наведену у додатковій постанові від 05.09.2019 по справі №826/841/17 (провадження №К/9901/5157/19), суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, за наявності заперечень іншої сторони, з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої постановлено рішення, всі її витрати на правничу допомогу, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документа, витрачений адвокатом час тощо, є неспівмірними у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 по справі №755/9215/15-ц (провадження №14-382цс19) вказано, що при визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Крім того, Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19.02.2020 по справі №755/9215/15-ц (провадження №14-382цс19) вказала, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Що стосується стягнення на користь позивача сплаченого ним штрафу в розмірі 340 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Одним із видів адміністративних стягнень за вчинення адміністративних правопорушень є штраф відповідно до ч. 1 ст. 24 КУпАП.

В статті 27 КУпАП закріплено, що штраф є грошовим стягненням, що накладається на громадян, посадових та юридичних осіб за адміністративні правопорушення у випадках і розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.

Однак, рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 24.10.2023 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено.

А постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАО № 4776265 від 15.09.2021 року, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн., скасовано, та провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.122 КУпАП закрито.

Враховуючи, що штраф є адміністративним стягненням за адміністративне правопорушення, постанову про накладення на особу адміністративного стягнення за адміністративне правопорушення скасовано, то відповідно підстави для накладення штрафу відпали, як і відсутні підстави для сплати цього штрафу.

Так як позивачем суму штрафу у розмірі 340 грн. було фактично сплачено на рахунок УПП в Харківській області Департаменту патрульної поліції, отримувач: ГУК у Харківській області, банк отримувача: казначейство України, то сума штрафу підлягає поверненню за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції на користь особи, яка його сплатила ОСОБА_1 .

Суд зазначає, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат враховано: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймаючи до уваги конкретні обставини справи.

Таким чином заява про ухвалення додаткового судового рішення підлягає до часткового задоволення.

Керуючись статтями 243, 252 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Ашурової Аліни Рашидівни про ухвалення додаткового рішення у адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, - задовольнити частково.

Ухвалити додаткове судове рішення, яким стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції (61033, м. Харків вул. Шевченка, буд. 315-А) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) сплачений ОСОБА_1 штраф у розмірі 340 (триста сорок) грн. 00 коп. відповідно до квитанції АТ КБ «Приватбанк» № 0.0..1 від 20.09.2021 року.

В іншій частині заяви щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу - відмовити.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Додаткове рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий