Справа № 300/213/20
Суддя: Кузьмич Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2023-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2023 рокуЛьвівСправа № 300/213/20 пров. № А/857/18372/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді Кузьмича С. М.,

суддів Матковської З.М., Улицького В.З.,

за участю секретаря Пославського Д.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2023 року (постановлену головуючим суддею Панікар І.В. у м. Івано-Франківськ) про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання у справі № 300/213/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання до їх вчинення,

ВСТАНОВИВ:

18.09.2023 позивач звернувся до суду із заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання в адміністративній справі № 300/213/20.

Ухвалою Івано-франківського окружного адміністративного суду від 28.09.2023 заяву ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання по справі № 300/213/20 - задоволено. Поновлено строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа № 300/213/20 про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області з 13.12.2019 року здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за вислугу років, відповідно до вимог ч. 20 ст. 86 «Про прокуратуру» в розмірі 70% від суми усіх складових заробітку, без обмеження граничного розміру пенсії з виплатою різниці між фактично отриманою та перерахованою сумою пенсії, виданого Івано-Франківським окружним адміністративним судом 10.08.2020 у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання до їх вчинення.

Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що позивачем з поважних причин пропущено строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання в адміністративній справі № 300/213/20.

Вказану ухвалу в апеляційному порядку оскаржив відповідач, у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального права з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні заяви про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Зокрема в апеляційні скарзі зазначає, що заявник не звертався із заявою про пред`явлення виконавчого листа до виконання більше ніж три роки поспіль, крім того не зазначив об`єктивних причин поновлення цього строку, які могли б бути визнані судом поважними, а тому поновлення строку пред`явлення виконавчого листа немає законних підстав.

Позивач скористався своїм правом та подав відзив на апеляційну скаргу в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, а тому колегія суддів, відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін, з наступних підстав.

Як слідує з матеріалів справи, що рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10.03.2020 позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області у проведенні перерахунку пенсії за вислугою років ОСОБА_1 , викладену в листі від 11.01.2020 року № 11/05. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області з 13.12.2019 року здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за вислугу років, відповідно до вимог ч. 20 ст. 86 «Про прокуратуру» в розмірі 70% від суми усіх складових заробітку, без обмеження граничного розміру пенсії з виплатою різниці між фактично отриманою та перерахованою сумою пенсії. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на користь Вирсти сплачений судовий збір в розмірі 630 грн. 60 коп.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14.07.2020 апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області залишено без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10.03.2020 у справі №300/213/20 - без змін.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 13.10.2020 відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10.03.2020 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14.07.2020 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання до їх вчинення.

Таким чином, рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду у справі 300/213/20 набрало законної сили 14.07.2020.

Як встановлено судом, за заявою стягувача, 10.08.2020 Івано-Франківським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист № 300/213/20 про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області з 13.12.2019 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за вислугу років, відповідно до вимог ч. 20 ст. 86 «Про прокуратуру» в розмірі 70% від суми усіх складових заробітку, без обмеження граничного розміру пенсії з виплатою різниці між фактично отриманою та перерахованою сумою пенсії. Строк пред`явлення виконавчого документа до виконання до 15.07.2023.

Відповідно до п. 9 ч. 2 ст.129 Конституції України обов`язковість судового рішення є однією із основних засад судочинства.

Згідно зі ст.129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Частинами 2 та 3 ст. 14 КАС України встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Аналогічні положення містяться в ст.370 КАС України, відповідно до якої судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відтак, обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених ст.129-1 Конституції України, статтями 14, 370 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Статтею 12 зазначеного вище закону визначено строки пред`явлення виконавчих документів до виконання, переривання строку давності пред`явлення виконавчого документа до виконання, поновлення пропущеного строку, а саме виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Відповідно до частини 1, 2 ст. 376 КАС України стягувачам, які пропустили строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

При цьому, необхідною правовою підставою для поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання є наявність поважних причин такого пропуску.

Такі причини (обставини) повинні бути об`єктивною перешкодою для особи, на користь якої винесено судовий акт, і яка вчиняє дії для отримання виконавчого документа та його пред`явлення до виконання.

Колегія суддів звертає увагу на те, що єдиною та необхідною правовою підставою для поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання є наявність в особи поважних причин його пропуску. При цьому, поважність причин є оціночною категорією та повинна визначатися, виходячи з наявності реальних обставин, які фактично унеможливили вчинення особою відповідної процесуальної дії вчасно, тобто в межах строків, установлених законодавством.

При цьому, Верховним Судом у постанові від 09.07.2020 у справі № 2а-8535/10/2670 зроблено висновок, що вирішуючи питання визнання поважними причин пропуску строку, суд повинен з`ясувати питання щодо причин пропуску цього строку та залежно від характеру цих причин зробити висновок про їх поважність чи неповажність, а відтак дійти висновку про наявність чи відсутність підстав для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. В розумінні наведеної норми, поважними визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій.

На обґрунтування поважності причин пропуску строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання в адміністративній справі № 300/213/20 заявник зазначає, що Івано-Франківський відділ обслуговування громадян (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області листом від 20.08.2020 за № 216/05 повідомив ОСОБА_1 про добровільне виконання рішення суду та з вересня 2020 Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області почало виплачувати перераховану пенсію. За вказаних обставин, стягувачем вказаний виконавчий лист не пред`являвся до примусового виконання упродовж строку, який зазначений у виконавчого листі. В подальшому (після закінчення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання), Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області листом від 28.07.2023 за № 0900-0304-8/35774 повідомило ОСОБА_1 про те, що при опрацюванні сум боргу Пенсійним фондом України було перевірено правильність проведення перерахунку пенсії заявника на виконання судового рішення і встановлено, що рішення суду виконано без врахування статті 86 Закону України «Про прокуратуру» та листа Офісу Генерального прокурора від 18.02.2020 № 21-698.вих.20.

З урахуванням викладеного, колегія суддів поділяє висновок суду першої інстанції, що заявник правомірно очікував на належне виконання рішення суду з огляду на лист Івано-Франківського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області листом від 20.08.2020 за № 216/05 про добровільне виконання рішення суду.

Зокрема, Верховний Суд у постанові від 18.01.2023 у справі № 580/1300/22 зазначив, що «... поняття «легітимні очікування», головним чином походять від англійського терміну «legitimate expectations» як розумні, небезпідставні або обґрунтовані очікування. У юридичній практиці зазначений термін також має такі альтернативні назви як правомірні, законні, розумні або виправдані сподівання.

Принцип легітимних очікувань широко застосовується у судовій практиці та ґрунтується на низці конституційних положень, які гарантують захист права власності (стаття 41 Конституції України) та передбачуваність (прогнозованість) законодавства, яким визначаються обмежувальні заходи (статті 22, 57, 58, 94 та 152 Конституції України). Реалізація принципу легітимних очікувань полягає у досягненні бажаного результату шляхом вчинення правомірних дій з огляду на заздалегідь передбачені ймовірні наслідки; втілення легітимних очікувань унеможливлюється, зокрема, у випадку, коли особа не може досягнути прогнозованого результату внаслідок зміни правової основи у такі строки, що не є розумними та обґрунтованими.

Принцип легітимних очікувань властивий, головним чином, для публічно-правових спорів, що вирішуються адміністративними судами, оскільки у сукупності з принципами правової визначеності та належного урядування створює надійну основу для гарантування реалізації в Україні основної ідеї/мети системи адміністративних судів, а саме, захисти «малої людини» від «великої держави», в особі її багаточисленних суб`єктів владних повноважень, які наділені множинністю повноважень та низкою механізмів владного примусу.

Легітимні очікування не можна ототожнювати із сподіваннями, що виникають на підставі особистого сприйняття або помилкової оцінки певних обставин чи правових норм; не можуть виникати легітимні очікування, якщо існує спір щодо правильного тлумачення та застосування національного законодавства; обов`язковою умовою, за наявності якої певне сподівання (вимога) особи набуває ознак легітимного очікування є те, що таке очікування (вимога) має належне правове підґрунтя, тобто наявне достатнє джерело для відповідного очікування (вимоги).

Правовим підґрунтям для виникнення в особи легітимного очікування можуть бути: норми права (законодавство), судова практика, акт індивідуальної дії, конкретне судове рішення, що набуло законної сили, або умови договору; відсутність у законі приписів щодо певного права, яке однак, слідує із загальних конституційних принципів або природного права, або відсутність закону, який визначає механізм реалізації такого права, не може свідчити про відсутність правового підґрунтя для виникнення в особи легітимного очікування щодо реалізації такого права».

Відтак, беручи до уваги обставини, що зумовили пропуск строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, вірним є висновок суду першої інстанції про наявність поважних причин для поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа № 300/213/20 до виконання.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст. 139 КАС України не здійснюється.

Керуючись статтями 139, 229, 250, 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2023 року про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання у справі № 300/213/20 без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення, у разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. М. Кузьмич
судді З. М. Матковська
В. З. Улицький
Повне судове рішення складено 12 грудня 2023 року