Справа № 160/22437/23
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2023-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

07 грудня 2023 року м. Дніпросправа № 160/22437/23

Головуючий суддя І інстанції - Лозицька І.О.

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Іванова С.М. (доповідач),

суддів: Шальєвої В.А., Чередниченка В.Є.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ГАРНА СТРАВА» на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.10.2023 року в адміністративній справі №160/22437/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ГАРНА СТРАВА» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, Головного управління Держаної податкової служби у Дніпропетровській області, Шевченківська Державна податкова служба про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ГАРНА СТРАВА» звернулось до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, Головного управління Держаної податкової служби у Дніпропетровській області, Шевченківська Державна податкова служба про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 29.05.2023 р. № 0/12396040, виданого ГУ ДПС у Дніпропетровській області (Шевченківській р-н м. Дніпро) Товариству з обмеженою відповідальністю "ГАРНА СТРАВА" про застосування штрафної (фінансової) санкції у розмірі 2 496 333,33 гривень за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних в ЄРПН.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.10.2023 року адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ГАРНА СТРАВА» було залишено без розгляду на підставі п. 4 ч. 1 ст. 240 КАС України.

Не погодившись із зазначеною ухвалою суду, Товариство з обмеженою відповідальністю «ГАРНА СТРАВА» звернулось з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.10.2023 року скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначив, що останній не був повідомлений про розгляд справи 25.09.2023 року та 02.10.2023 року.

Відзив від відповідача на адресу суду не надходив.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Залишаючи без розгляду адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач 25.09.2023 року та 02.10.2023 року не з`явився в підготовче засідання, а також не надав суду доказів поважності причин неприбуття в підготовче засідання, за умови ненадходження заяви про розгляд справи за його відсутності.

Суд апеляційної інстанції при перегляді справи в апеляційному порядку виходить з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з частиною п`ятою цієї ж статті, у разі неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду, якщо неявка перешкоджає розгляду справи.

Якщо відповідач наполягає на розгляді справи по суті, справа розглядається на підставі наявних у ній доказів.

Пунктом 4 частини першої статті 240 КАС України обумовлено, що суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо позивач не прибув (повторно не прибув, якщо він не є суб`єктом владних повноважень) у підготовче засідання чи у судове засідання без поважних причин або не повідомив про причини неявки, якщо від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності.

Зі змісту зазначених правових приписів слідує, що залишення позовної заяви без розгляду з підстав, передбачених частиною п`ятою статті 205, пункту 4 частини першої статті 240 КАС України, можливе виключно за наявності сукупності таких умов: 1) належне повідомлення позивача про дату, час і місце судового засідання; 2) відсутність заяви позивача про розгляд справи за його відсутності; 3) неявка позивача в судове засідання (підготовче засідання) без поважних причин або неповідомлення ним про причини такої неявки (повторне неприбуття, якщо не є суб`єктом владних повноважень); 4) неможливість розгляду справи по суті за відсутності позивача; 5) відсутність вимоги відповідача щодо розгляду справи по суті на підставі наявних у ній доказів.

Вказана правова позиція також відповідає правовим висновкам Верховного Суду, відображеним в постанові від 19.09.2019 року по справі № 826/10538/17, що враховується судом апеляційної інстанції відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.

Як свідчать встановлені обставини справи, підставою для залишення позовної заяви без розгляду були висновки суду першої інстанції щодо безпідставної неявки позивача та його представника у судові засідання, призначені на 25.09.2023 року та 02.10.2023 року, неповідомлення суду про причини такої неявки та неподання клопотань про розгляд справи за їх відсутності.

Відповідно до пояснень позивача, відображених в апеляційній скарзі, останній не отримував повістки про виклик у судові засідання на наведені дати.

Так, з матеріалів справи видно, що повістки про виклик у судове засідання на 25.09.2023 р. направлялись позивачу на його електрону адресу: , що підтверджується наявними в матеріалах справи довідками про доставку електронного листа.

Крім того, відповідно до наявної в матеріалах справи телефонограми, представник позивача повідомлявся про розгляд справи у судовому засіданні на 02.10.2023 року об 11:00.

Згідно з частиною першою статті 124 КАС України, судові виклики і повідомлення здійснюються повістками про виклик і повістками-повідомленнями.

Судовий виклик або судове повідомлення учасників справи, свідків, експертів, спеціалістів, перекладачів здійснюється:

1) за наявності в особи офіційної електронної адреси - шляхом надсилання повістки на офіційну електронну адресу;

2) за відсутності в особи офіційної електронної адреси - шляхом надсилання повістки рекомендованою кореспонденцією (листом, телеграмою), кур`єром із зворотною розпискою за адресами, вказаними цими особами, або шляхом надсилання тексту повістки в порядку, визначеному статтею 129 цього Кодексу (частина третя статті 124 КАС України).

Відповідно до частини першої статті 126 КАС України у випадку відсутності у адресата офіційної електронної адреси повістка вручається під розписку. Повістка може бути вручена безпосередньо в суді. Суд може за згодою учасника справи видати йому повістку для вручення іншій особі, яка викликається до суду.

Статтею 124 КАС України встановлено загальне правило здійснення судового виклику осіб, які беруть участь у справі, шляхом надсилання повісток на їх адреси рекомендованою кореспонденцією або кур`єром зі зворотною розпискою. Доказом вручення повістки, а відтак і доказом повідомлення особи про дату, час і місце судового розгляду справи, є зворотна розписка в отриманні повістки, підтверджена підписом, зокрема відповідної службової особи (в разі направлення повістки юридичній особі).

Згідно з частиною першою статті 129 КАС України за письмовою заявою учасника судового процесу, який не має офіційної електронної адреси, текст повістки надсилається йому судом електронною поштою, факсимільним повідомленням, телефонограмою, текстовим повідомленням з використанням мобільного зв`язку на відповідну адресу електронної пошти, номер факсу, телефаксу, телефону, зазначені у відповідній письмовій заяві.

Конституційний Суд України у Рішенні від 13 грудня 2011 року у справі №17-рп/2011 (справа за конституційним поданням 54 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Кримінально-процесуального кодексу України, Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України), вирішуючи питання щодо конституційності положень статті 38 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній до 15 грудня 2017 року), яка кореспондується зі статтею 129 КАС у чинній редакції, стосовно виклику до суду шляхом надсилання тексту повістки електронною поштою, факсимільним повідомленням (факсом, телефаксом), телефонограмою вказав, що такий порядок є обов`язковим лише для суб`єктів владних повноважень, а стосовно інших осіб - виключно за їх вибором. За висновком Конституційного Суду законодавець у такий спосіб розширив зміст процесуального права особи на отримання повідомлення про виклик до суду, встановивши додаткові можливості особи отримувати таке повідомлення.

Колегія суддів констатує, що у справі, що розглядається, відсутня заява позивача або його представника про надсилання тексту повістки електронною поштою або повідомлення телефонограмою, що свідчить про те, що останні не були належним чином повідомлені про розгляд справи в судовому засіданні 25.09.2023 року та 02.10.2023 року.

Вказані правові висновки також відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 30.01.2023 року по справі № 140/5484/21, що враховується судом апеляційної інстанції, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.

Поряд з вказаним, як видно зі змісту оскаржуваної ухвали, суд першої інстанції не встановлював наявність неможливості розгляду справи по суті за відсутності позивача та його представника, що є обов`язковою складовою при вирішенні питання щодо залишення адміністративного позову без розгляду на підставі п. 4 ч. 1 ст. 240 КАС України.

При цьому, зазначення судом першої інстанції в оскаржуваному судовому рішенні про те, що неявка позивача та його представника перешкоджає розгляду справи, суд апеляційної інстанції вважає не обґрунтованим, оскільки останнім, всупереч приписам ст. 205 КАС України, не було вказано обставин неможливості такого розгляду.

Таким чином, проаналізувавши встановлені обставини справи у сукупності, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що прийнята судом першої інстанції ухвала про залишення адміністративного позову без розгляду є передчасною та такою, що прийнята з порушенням норм процесуального права.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 320 КАС України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 312,ст. 315, ст. 320 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ГАРНА СТРАВА» - задовольнити.

Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.10.2023 року в адміністративній справі №160/22437/23 - скасувати, направивши справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту постановлення та оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає, на підставі ч. 2 ст. 328 КАС України.

Головуючий - суддя С.М. Іванов

суддя В.А. Шальєва

суддя В.Є. Чередниченко