Справа № 560/17740/23
Суддя: Боровицький О. А.
Дата ухвалення: 2023-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/17740/23

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Козачок І.С.

Суддя-доповідач - Боровицький О. А.

12 грудня 2023 року м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Боровицького О. А.

суддів: Курка О. П. Шидловського В.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2023 року у справі за адміністративним позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про скасування постанови.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2023 року у задоволені адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Сторони в судове засідання не з`явилися про причини неявки суду не повідомили.

Відповідно до ст. 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Виходячи з приписів п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 311 КАС України, вищезазначена апеляційна скарга розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" (далі - Закон) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 та п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону № 1404-VІІІ визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачені цим Законом заходи щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусовою виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ч. 6 ст. 26 Закону за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Стаття 63 Закону №1404-VIIІ встановлює порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматись від їх вчинення.

За рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом. У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, накладення штрафу у разі невиконання без поважних причин боржником рішення є обов`язком посадової особи органу ДВС, який встановлюється з метою спонукання боржника належним чином виконати рішення.

Поважними причинами невиконання боржником рішення можуть бути визнані лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення боржника, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для виконання рішення та повинні бути підтверджені належними доказами.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідно до матеріалів виконавчого провадження, на виконанні в Управлінні забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавче провадження ВП№70495833 з примусового виконання виконавчого листа Хмельницького окружного адміністративного суду, виданого 23.11.2022 у справі №560/5105/22 на виконання рішення суду від 23.05.2022, про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити з 01.04.2019 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 відповідно до довідки Хмельницького обласного військового комісаріату № ХС-45397 від 10.09.2020 у розмірі 77% від суми грошового забезпечення без обмеження її максимального розміру, з урахуванням проведених виплат.

На підставі заяви стягувача 08.12.2022 державним виконавцем відкрите виконавче провадження ВП№70495833, зобов`язано боржника виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.

Як видно з матеріалів виконавчого провадження, у встановлений строк до органу ДВС будь-яка інформація про виконання боржником рішення суду не надходила.

21.08.2023 стягувач подав заяву про те, що рішення суду боржником не виконане.

29.08.2023 державним виконавцем складений акт, у якому зазначається, що рішення суду у справі №560/5105/22 не виконане у спосіб та у порядку, визначеному виконавчим документом та у подальшому прийнята спірна постанова від 30.08.2023 ВП№70495833 про накладення штрафу в розмірі 5100 грн.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області до суду надані протоколи перерахунків пенсії стягувача з 01.04.2019, проведені на виконання рішення суду у справі №560/5105/22, а також з 01.12.2020. Крім того позивач надав розрахунок на доплату пенсії, вчинений 21.10.2023, з якого вбачається, що на користь стягувача за період перерахунку з квітня 2019 по жовтень 2022 підлягають виплаті 70838,89 грн.

Водночас, з матеріалів виконавчого провадження встановлено, що вказані документи боржник до органу ДВС не скеровував і не повідомляв державного виконавця про стан виконання рішення суду. До суду позивач також не надає будь-які докази того, що зазначені протоколи перерахунків та розрахунок на доплату були своєчасно направлені державному виконавцю.

Крім того, зазначений розрахунок на доплату суд оцінює критично, оскільки він належним чином не підтверджує факт нарахування суми заборгованості на користь стягувача, оскільки не має усіх необхідних ознак рішення суб`єкта владних повноважень, яке б обумовлювало виникнення для учасників правовідносин відповідних правових наслідків.

У позові позивач покликається на те, що враховувати складові пенсійної виплати стягувачу, які виникли після прийняття судового рішення, зокрема відповідний розмір індексації з 01.02.2022 та з 01.03.2023, нараховуючи пенсію без обмеження її максимальним розміром, підстав немає.

Встановлено, що у адміністративній справі №560/5105/22 судом було зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити з 01.04.2019 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 відповідно до довідки Хмельницького обласного військового комісаріату №ХС-45397 від 10.09.2020 у розмірі 77% від суми грошового забезпечення без обмеження максимальним розміром, з урахуванням проведених виплат. Водночас, зі змісту наявного у справі протоколу перерахунку пенсії вбачається, що пенсійний орган продовжив здійснювати обмеження пенсії стягувача максимальним розміром у подальшому.

У позові, крім того, позивач покликається на те, що протягом поточного та попередніх років ним проводились виплати коштів за відповідними бюджетними програмами в рахунок погашення заборгованості перед стягувачами за перерахунками, вчиненими у попередні роки. З огляду на це позивач зазначає, що вказана у розрахунку сума коштів буде виплачена стягувачу у подальшому за умови виділення фінансування відповідної цільової програми.

Разом з тим, ці обставини також не підтверджені будь-якими належними доказами ані органу ДВС ані суду. Так, і у матеріалах виконавчого провадження і у справі немає належних доказів того, що позивач станом на час часткового виконання рішення суду не мав відповідних призначень/коштів на погашення заборгованості перед стягувачем, у тому числі але не виключно, будь-які кошториси, виписки органу казначейської служби про залишки коштів на рахунках тощо, з яких би вбачалась дійсна неможливість виплати коштів у поточному періоді.

Відтак, доводи пенсійного органу про те, що виплата не була і не могла бути проведена через об`єктивні причини, є недоведеними належними доказами.

З огляду на це, суд не має підстав погодитись з тим, що рішення суду було виконане боржником у повному обсязі і у спосіб та порядку, що визначені виконавчим документом.

Так само суд приходить до висновку, що належних доказів того, що рішення не було виконане у повному обсязі з поважних і об`єктивних причин, пенсійний орган не надав ані відповідачу, ані до суду.

З огляду на це, державний виконавець під час перевірки стану виконання правомірно встановив, що рішення не було виконане у повному обсязі, і поважні причини такого невиконання встановлені не були, що давало обґрунтовані підстави для накладення штрафу.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Інші доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За змістом частини першої статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2023 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Боровицький О. А.

Судді Курко О. П. Шидловський В.Б.