Справа № 540/8643/21
Суддя: Уханенко С.А.
Дата ухвалення: 2023-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

13 грудня 2023 року

м. Київ

справа № 540/8643/21

адміністративне провадження № К/990/40616/23

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Уханенка С.А., перевірив касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Лодигої Марини Тарасівни на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 липня 2023 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 03 листопада 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

УСТАНОВИВ:

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:

- визнати незаконними дії Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, Автономної республіки Крим та місті Севастополі щодо невиплати ОСОБА_1 грошового забезпечення за відпрацьовані понадурочні години, як компенсацію за службу в понаднормовий час та недоплати компенсації за невикористані чергові відпустки;

- зобов`язати Головне управління Державної фіскальної служби Херсонській області, Автономної республіки Крим та місті Севастополі нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за відпрацьовані понадурочні години, як компенсацію за службу в понаднормовий час, за період з 01 січня 2017 року по 27 вересня 2021 року в сумі 371 861,11 гривень;

- зобов`язати Головне управління Державної фіскальної служби Херсонській області, Автономної республіки Крим та місті Севастополі донарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за невикористані чергові відпустки за 2015, 2016, 2017, 2018, 2019, 2021 роки виходячи із повного розміру його грошового забезпечення, в сумі 167 646,77 гривень;

- стягнути з Головного управління Державної фіскальної служби Херсонській області, Автономної республіки Крим та місті Севастополі на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 44 806 гривень.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 26 липня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 03 листопада 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 липня 2023 року змінено, викладено його мотивувальну частину в частині права ОСОБА_1 на компенсацію за службу в понаднормовий час в редакції цієї постанови суду апеляційної інстанції.

В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 липня 2023 року залишено без змін.

Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, представник позивача звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою, надіславши її за допомогою підсистеми «Електронний суд» 03 грудня 2023 року.

Предметом спору у цій справі є правомірність невиплати ОСОБА_1 грошового забезпечення за відпрацьовані понадурочні години, як компенсацію за службу в понаднормовий час та недоплати компенсації за невикористані чергові відпустки.

Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

За правилами частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

Оскаржуючи рішення судів попередніх інстанцій, представник позивача послалася на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України, зазначивши, що відсутній висновок Верховного Суду у подібних правовідносинах щодо застосування статей 106 та 108 КЗпП України у випадку залучення працівника податкової поліції до чергування після закінчення робочого дня, у вихідні, святкові і неробочі дні та порядку оплати праці при їх відпрацюванні.

Вирішуючи питання відкриття касаційного оскарження з вказаної підстави, Суд виходить з наступного.

Так, за приписами частини четвертої статті 328 КАС України оскарження судових рішень з підстави, передбаченої пунктом 3 цієї норми КАС України, вимагає не лише зазначення скаржником про відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, а й визначення норми (норм) права, що потребує висновку, підстав необхідності такого висновку у подібних правовідносинах (усунення колізій норм права, визначення пріоритету однієї норми над іншою, тлумачення норми, т.і.), а також зазначення, у чому, на думку заявника, полягає неправильне застосування норми права, щодо якої необхідний висновок Верховного Суду, та який вплив такий висновок буде мати для вирішення спору по суті.

Проаналізувавши доводи заявника, Суд доходить висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження за пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України, оскільки в оскаржуваних судових рішеннях суди попередніх інстанцій для вирішення спору у цих правовідносинах не застосовували статтю 106 та статтю 108 КЗпП України.

Так, суд першої інстанції у своєму рішенні лише зазначив, що оплата праці в надурочний час у подвійному розмірі годинної ставки передбачена частиною першою статті 106 КЗпП, проте суд першої інстанції вказав, що статус податкової міліції, її функції та правові основи діяльності також визначалися Законом України від 04 грудня 1990 року №509-XII «Про державну податкову службу в України», який діяв у період проходження позивачем служби в органах податкової міліції до 19 листопада 2012 року.

Повертаючись до цієї касаційної скарги, слід зазначити, що вона не містять достатніх та належних обґрунтувань щодо необхідності застосування цих норм права, щодо яких, як зазначає представник позивача, відсутній висновок Верховного Суду, саме для вирішення цього спору, а лише вказує, що вказані норми за своїм змістом регулюють дві окремі категорії визначених законодавцем гарантій працівника на оплату праці, яка здійснюється поза межами робочого часу.

Отже, Верховний Суд відхиляє посилання скаржника на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України.

Відтак, скаржником не викладені передбачені статтею 328 КАС України підстави, за яких оскаржувані рішення судів попередніх інстанцій можуть бути переглянуті судом касаційної інстанції на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України, тому касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала, на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України.

Керуючись статтею 248, пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України,

У Х В А Л И В:

1. Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Лодигої Марини Тарасівни на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 липня 2023 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 03 листопада 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії- повернути особі, яка її подала.

2. Копію ухвали направити заявнику та іншим учасникам справи за допомогою підсистеми ЄСІТС "Електронний кабінет», а у разі його відсутності -засобами поштового зв`язку. Касаційну скаргу та додані до неї матеріали повернути у спосіб їхнього надсилання до суду адресатом.

3. Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

4. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя С.А. Уханенко