Справа № 300/2909/23
Суддя: Довга Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2023-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2023 рокуЛьвівСправа № 300/2909/23 пров. № А/857/17663/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий-суддя Довга О.І.,

суддя Глушко І.В.,

суддя Запотічний І.І.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2023 року (головуючий суддя Бобров Ю.О., м. Івано-Франківськ) у справі №300/2909/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

22.05.2023 позивач звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними щодо обмеження пенсії максимальним розміром, встановленої з 01.03.2022 за результатами проведеної індексації, згідно постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 №118 та зобов`язання здійснити з 01.03.2022 перерахунок та виплату пенсії, в розмірі 90% грошового забезпечення, проіндексованої згідно вказаної постанови, без обмеження максимальним розміром.

Позов обґрунтовує тим, що після проведеного перерахунку пенсії з 01.03.2022, на виконання постанови Кабінету Міністрів України №118 від 16.02.2022, відповідачем протиправно обмежено її виплату граничним розміром. Зазначив, що будь-які обмеження вважає протиправними, оскільки Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 за №7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) обмеження максимального розміру пенсії, встановленого частиною 7 статті 43 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб. Таким чином, дії відповідача порушують право позивача на отримання належне пенсійне забезпечення.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2023 року адміністративним позов задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області у проведенні з 01.03.2022 перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 з 90% до 70% відповідних сум грошового забезпечення, із застосуванням обмеження максимальним розміром при проведенні перерахунку пенсії. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити з 01.03.2022 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 в розмірі 90% відповідних сум грошового забезпечення, без обмеження розміру пенсії максимальним розміром, з урахуванням проведеної індексації, згідно постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 №118 та раніше виплачених сум.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на порушенням норм матеріального права зазначив, що на виконання рішення суду, яким зобов`язано провести перерахунок пенсії без обмеження максимальним розміром, пенсія встановлюється без обмеження її максимальним розміром станом на дату, з якої суд зобов`язав здійснити такий перерахунок. Тому, на виконання рішення суду у справі №300/789/21 позивачу проведено перерахунок пенсії, однак розмір її обмежено, так як станом на 01.04.2019 розмір пенсійної виплати становив 19406,52 грн., а відтак пенсійний орган не обмежував після нарахування індексації з 01.03.2022 пенсію позивача максимальним розміром, а залишив її в сумі, перерахованій на виконання рішення суду, яким скасовано обмеження максимальним розміром. Також, на думку апелянта, позивачем пропущений шестимісячний строк звернення до суду з даним позовом. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити повністю.

Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

У відповідності до частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС) суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, так як апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, що ухвалене в порядку письмового провадження (без повідомлення сторін) за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на наступні підстави.

Судом встановлені наступні обставини.

Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 09.04.1992 №2262-ХІІ. При цьому, пенсія позивачу нараховувалась виходячи з вислуги 49 років, із розрахунку 90% від грошового забезпечення на відповідній посаді.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26.12.2018 року у справі №0940/1418/18, апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити повністю. Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2018 року у справі № 0940/1418/18 скасовано та прийнято нове, яким адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено повністю. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області при проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 103 від 21 лютого 2018 року Про перерахунок пенсій особам, які звільненні з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб в розмірі 70% грошового забезпечення. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 103 від 21 лютого 2018 року Про перерахунок пенсій особам, які звільненні з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб з 01 січня 2018 року, виходячи із розрахунку 90% грошового забезпечення та здійснити виплату йому пенсії в розмірі 90% відповідного грошового забезпечення із врахуванням раніше виплачених сум. Вирішено питання судових витрат.

На виконання рішення у справі №0940/1418/18, Головним управлінням ПФУ в Івано-Франківській області здійснено відповідний перерахунок пенсії позивачу.

Також, постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11.08.2021 року у справі №300/789/21, апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 05 квітня 2021 року у справі № 300/789/21 скасовано та прийнято нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо застосування обмеження максимальним розміром при виплаті ОСОБА_1 пенсії з 01 квітня 2019 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити виплату ОСОБА_1 пенсії з 01 квітня 2019 року без обмеження її максимальним розміром, з урахуванням раніше виплачених сум. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

На виконання вказаного судового рішення, відповідачем здійснено перерахунок пенсії позивачу.

Надалі, після проведення 01.03.2022 індексації пенсії, на виконання постанови КМУ № 118 від 16.02.2022 Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році, пенсійним органом здійснено перерахунок пенсії позивачу, одночасно повторно зменшивши відсотковий розмір пенсії з 90% до 70% грошового забезпечення та обмежено пенсію максимальним розміром 19 406,52 грн.

Не погоджуючись з такими діями відповідача щодо обмеження розміру його пенсії максимальним розміром, позивач звернувся із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області з проханням здійснити нарахування пенсії з 01.03.2022 без обмеження розміру пенсії максимальним розміром з урахуванням проведеної індексації.

Листом від 14.04.2023 відповідач вказав на те, що на виконання рішення суду, яким зобов`язано провести перерахунок пенсії без обмеження максимальним розміром, пенсія встановлюється без обмеження її максимальним розміром станом на дату, з якої суд зобов`язав здійснити такий перерахунок. На виконання рішення суду у справі №300/789/21 позивачу проведено перерахунок пенсії без обмеження максимальним розміром, внаслідок чого розмір пенсійної виплати становив 19 406,52 грн. Зазначив, що після нарахування індексації з 01.03.2022 пенсія позивача склала 22 226,99 грн., однак виплачувалась в розмірі 19 406,52 грн., а зобов`язань у здійсненні перерахунку пенсії без обмеження максимальним розміром з урахуванням проведеної індексації на пенсійний орган покладено не було.

Позивач, вважаючи протиправними дії відповідача, звернувся з позовом до суду першої інстанції.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів ті обставини, на яких ґрунтуються його заперечення.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком з огляду на наступне.

Згідно із положеннями частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Згідно зі статтями 129 та 129-1 Конституції України однією із основних засад судочинства є обов`язковість судових рішень. Суд ухвалює рішення іменем України, яке є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Частинами 2, 3 статті 14 КАС України передбачено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Апеляційний суд зазначає, що відповідачем на виконання судових рішень у справах №0940/1418/18 та №300/789/21 проведено перерахунок пенсії позивача з 01 січня 2018 року, виходячи із розрахунку 90% грошового забезпечення та з 01 квітня 2019 року без обмеження її максимальним розміром, відповідно. Разом з тим, відповідно до наданих відповідачем 17.08.2023 протоколів за пенсійною справою ХД-13282 ОСОБА_1 розмір його пенсій з 01.03.2022, після проведеної індексації, зменшено до 70% грошового забезпечення, а саму виплату обмежено максимальним розміром - 21485,56 грн. (хоча згідно наданого пенсійним органом розрахунку за пенсійною справою від 12.04.2023 максимальний розмір складав 19406,52 грн.)

Окрім цього, згідно доводів відповідача в апеляційній скарзі, зазначено, що пенсійний орган після нарахування індексації з 01.03.2022 не обмежував пенсію позивача максимальним розміром, а залишив її в сумі, перерахованій на виконання рішення суду, яким скасовано обмеження максимальним розміром. Проте, проводячи перерахунок пенсії з 01.03.2022 на виконання постанови КМУ № 118 від 16.02.2022 Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році, відповідач одночасно повторно зменшивши відсотковий розмір пенсії з 90% до 70% грошового забезпечення та обмежив розмір пенсії на рівні 21485,56 грн.

Колегія суддів наголошує, що у даному випадку висновки суду у справах №0940/1418/18 та №300/789/21 щодо відсоткового значення пенсії без обмеження максимальним розміром є обов`язковими для відповідача не лише в межах цієї справи, але і під час виникнення/існування інших правовідносин, які пов`язані з пенсійним забезпеченням позивача. Зважаючи на це, у пенсійного органу відсутнє право повторного зменшення відсоткового розміру пенсії позивача із застосуванням обмеження максимальним розміром, тобто знову вчиняти ті ж самі дії, які вже були визнані судом протиправними, умисно ігноруючи рішення суду, які набрали законної сили.

Суд апеляційної інстанції вказує, що як в справах №0940/1418/18 та №300/789/21 зазначені дата, з якої здійснюється перерахунок та виплата пенсії у розмірі 90% (з 01.01.2018) та без обмеження максимальним розміром (з 01.04.2019) відповідно, однак в жодному з них не встановлена будь-яка кінцева або гранична дата. Це означає, що відповідач зобов`язаний виплачувати позивачу пенсію в розмірі 90% грошового забезпечення без обмеження максимальним розміром, незалежно від підстав здійснення перерахунку.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року №8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року №5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення (Рішення № 5-рп/2002).

Зважаючи на це, пенсійний орган повинен при кожному наступному перерахунку пенсії позивача застосовувати належний відсоток розміру його грошового забезпечення для перерахунку пенсії без її обмеження максимальним розміром, як це встановлено вищенаведеними рішеннями суду.

Крім того, безпідставними є твердження апелянта про те, що пенсія позивача після перерахунку обмежується максимальним розміром, а судовими рішеннями на пенсійний орган не покладено зобов`язань щодо здійснення перерахунку пенсії без обмеження її максимальним розміром з урахуванням проведеної індексації, оскільки будь-яких норм, які б містили приписи щодо обмеження пенсії позивача максимальним розміром, чинне законодавство не містить та відповідачем таких норм, не наведено. Більше того, колегія суддів зазначає, що рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення частини 7 статті 43 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб №2262-XII від 09.04.1992, згідно з якими максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 грн. Також, суд звертає увагу, що пенсійний орган здійснює виконання судового рішення та проводить перерахунок пенсії особі відповідно до зобов`язальної частини із зазначеної судом дати. При наступних перерахунках пенсії на виконання судового рішення чи норм закону, Пенсійний фонд зобов`язаний також здійснити перерахунок пенсії відповідно до резолютивної частини рішення чи приписів закону, проте самостійне, без будь-яких на те правових підстав, обмеження розміру, складових грошового забезпечення, надбавок, підвищень, доплат є незаконним.

Отже, здійснення перерахунку пенсії на виконання постанови Кабінету Міністрів України №118 від 16.02.2022 Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році та залишення розміру пенсії в сумі, яка перерахована на виконання останнього рішення суду (та зазначення, що розмір пенсії перерахованої на виконання такого рішення і є обмеженням максимальним розміром) є безпідставним та незаконним.

Щодо доводів апелянта в частині пропуску позивачем строку звернення до суду, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з частинами 2, 3 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Колегія суддів вважає, що шестимісячний строк звернення до суду не підлягає застосуванню до спорів, які виникли через недоплачену суму пенсії. Таку позицію підтвердив Верховний Суд у постанові від 24.11.2020 справа №815/460/18 (провадження № К/9901/57261/18), відповідно до якої, згідно з частиною третьою статті 51 Закону №2262-ХІІ перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком. Системний аналіз даної статті дає підстави для висновку про те, що строкового обмеження стосовно виплати пенсії у визначеному законодавством розмірі за минулий час, яку особа не отримувала у зв`язку з непроведенням перерахунку пенсії з вини відповідного суб`єкта владних повноважень, немає.

Аналогічна правова позиція стосовно застосування процесуального строку у спорах, пов`язаних із правом особи на соціальний захист, викладена у постановах Верховного Суду України від 25.05.2016 у справі №164/1904/14-ц, Великої Палати Верховного Суду від 06.02.2019 у справі №522/2738/17, Верховного Суду, зокрема, від 24.04.2018 у справі №646/6250/17, 30.10.2018 у справі №493/1867/17, 22.01.2019 у справі №201/9987/17(2-а/201/304/2017), 29.11.2019 у справі №642/7479/16-а, 30.01.2020 у справі №554/5119/16-а, 23.07.2020 у справі №761/28365/16-а.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09.12.1994, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, доводи апеляційних скарг їх не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Згідно з ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зазначене положення поширюється на доказування правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.

В розумінні ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним, обґрунтованим та відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2023 року у справі № 300/2909/23 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя О. І. Довга
судді І. В. Глушко
І. І. Запотічний