Справа № 140/5500/23
Суддя: Гінда Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2023 рокуЛьвівСправа № 140/5500/23 пров. № А/857/14657/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача: Гінди О.М.

суддів: Гудима Л.Я., Заверухи О.Б.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Волинської митниці на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 14 липня 2023 року (головуючий суддя: Смокович В.І. місце ухвалення - м. Луцьк) у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФУДЛАЙФ ПЛЮС» до Волинської митниці про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товарів,

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ФУДЛАЙФ ПЛЮС», 31.03.2023 звернулося до суду з позовом, в якому просило визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA205140/2023/000040/2 від 09.02.2023, № UA205140/2023/000045/2 від 10.02.2023, UA205140/2023/000050/2 від 14.02.2023.

Обґрунтовує позов тим, що через уповноваженого декларанта ПП «РЕСПЕКТ БРОК» подав до Волинської митниці митні декларації (далі МД) № 23UA30U6, № 23UA07U8, № 23UA42U0 згідно з якими було заявлено до митного оформлення товар:

- товар № 1 «Хек морожений тушка (Merluccius Productus) розмір 300-600 гр. не солений, без харчових добавок, приправ та інших інгрідієнтів, без складових сумішей, тепловій та кулінарній обробці не піддавався, без консервантів 19810,00 кг»;

- товар № 2 «Хек морожений тушка (Merluccius Productus) розмір 300-600 , не солений, без харчових добавок, приправ та інших інгрідієнтів, без консервантів, тепловій та кулінарній обробці не піддавався, вагою 5390, кг»

- товар № 3 «Хек морожений тушка (Merluccius Hubbsi) hjpvsh 200-300 гр., не солоней, без харчових добавок, приправ та інших інгрідієнтів, без складових сумішей, тепловій та кулінарній обробці не піддавався, без консервантів 4229,00 кг»

Декларантом були заявлені та надані до митного оформлення документи, на підставі яких товар був куплений та доставлений до митного кордону України. Однак, Волинська митниця винесла рішення про коригування митної вартості товару № UA205140/2023/000040/2 від 09.02.2023, № UA205140/2023/000045/2 від 10.02.2023, UA205140/2023/000050/2 від 14.02.2023 .

У графі № 33 оскаржуваних рішень зазначено, що митна вартість товарів, які ввозяться на митну територію України, не може бути визнана за основним методом, адже подані документи містять ряд розбіжностей.

Позивач не погоджується з усіма сумнівами та твердженнями митного органу, викладеними у графі № 33 оскаржуваних рішень, та вважає, що відповідач не врахував належним чином фактичні обставини справи та усі подані документи, прийнявши протиправні рішення про коригування митної вартості товарів.

Зазанчає, що при визначенні митної вартості ввезеного товару ТОВ «ФУДЛАЙФ ПЛЮС» було дотримано усі встановлені митним законодавством вимоги, тому будь-які сумніви щодо неправильно визначеної та непідтвердженої митної вартості імпортованих товарів виключаються. Митний орган безпідставно відмовив у визнанні заявленої митної вартості товарів за методом, обраним декларантом, а надані до митного оформлення документи є достатніми для підтвердження заявленої митної вартості усього товару. Оскаржувані рішення прийняті з порушеннями вимог частин п`ятої, шостої статті 55 Митного кодексу України, оскільки не були проведені письмові консультації з метою обґрунтування вибору методу визначення митної вартості, а також з порушеннями вимог пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України, оскільки не містять наявної в митного органу інформації, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішень про коригування митної вартості, заявленої декларантом, та у них відсутнє належне обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митницею, та фактів, які вплинули на таке коригування, з огляду на що оскаржувані рішення підлягають скасуванню.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 14 липня 2023 року позов задоволено повністю.

Визнано протиправними та скасовано рішення Волинської митниці про коригування митної вартості товарів № UA205140/2023/000040/2 від 09 лютого 2023 року, № UA205140/2023/000045/2 від 10 лютого 2023 року, UA205140/2023/000050/2 від 14 лютого 2023 року.

Стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФУДЛАЙФ ПЛЮС» за рахунок бюджетних асигнувань Волинської митниці судовий збір у сумі 2969,49 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2500,00 грн.

Із цим рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач та оскаржив в апеляційному порядку. Вважає його необґрунтованим, таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати рішення та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, апелянт покликається на те, що враховуючи відмову декларанта подавати інші документи, митницею прийнято рішення про коригування митної вартості від 09.02.2023 № UA205140/2023/000040/2, від 10.02.2023 № UA205140/2023/000045/2 та від 14.02.2023 № UA205140/2023/000050/2, які на думку відповідача є такими, що прийняті у повній відповідності до положень Митного кодексу та Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 598, а тому є законними та обґрунтованими.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що між компанією POL-EХPORT (продавець) та ТОВ «ФУДЛАЙФ ПЛЮС» (покупець) 07.11.2022 укладено контракт № 07112022, умови якого ідентичні контракту від 29.09.2021 № 29882021 (а. с. 88 - 89).

ТОВ «ФУДЛАЙФ ПЛЮС» через уповноваженого декларанта митному органу подано МД 23UA30U6, за якою задекларовано ввезення на митну територію України товар: «Хек морожений тушка (Merluccius Productus) розмір 300-600 гр. не солений, без харчових добавок, приправ та інших інгрідієнтів, без складових сумішей, тепловій та кулінарній обробці не піддавався, без консервантів 19810,00 кг….» (а. с. 23, 123).

На підтвердження заявленої митної вартості товару та обраного основного методу її обчислення декларантом до МД 23UA30U6 були подані такі документи:

- зовнішньоекономічний контракт №07112022 від 07 листопада 2022 року (а. с. 86 87, 124 - 126);

- рахунок-фактуру (інвойс) №FV2023/02/00107 від 01.02.2023 на кількість товару 25200, кг. на загальну суму 24192,00 дол. США (а. с. 127);

- додаток до інвойсу № FV2023/02/00107, в якому вказано партію товару 19810,00 кг. на суму 19017,60 дол. США (а. с. 128);

- прайс-лист продавця товару з посиланням на ціну товару (тихоокеанський хек 300 600 г.) 0,96 дол. США/кг. (арк. спр. 95 на звороті, 127 на звороті);

- експортна декларація № 23LTLC0100EK0541B0 від 05.02.2023 із зазначенням ціни товару вагою 19810,00 кг. 17545,53 Євро (128 на звороті);

- автотранспортна накладна № 0136520 (а. с. 129);

- сертифікат якості від 12.01.2023 (а. с. 129 на звороті);

- ветеринарний сертифікат від 18.11.2023 (а. с. 130);

- лист компанії POL-EХPORT від 07.02.2023 до митних органів України, яким повідомлено, що номер договору в інвойсі FV2023/02/00107 з ТОВ «ФУДЛАЙФ ПЛЮС» - 07112022 від 07.11.2022 (а. с. 133).

У зв`язку із наявністю розбіжностей у поданих декларантом документах та відповідно до частин другої-третьої статті 53 МК України декларанту була надіслана вимога про надання додаткових документів для підтвердження митної вартості, а саме: 1) виписку з бухгалтерської документації, 2) договір з третіми особами, пов`язаний з договором про поставку товару, митна вартість якого визначається, 3) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, 4) прайс-листи, каталоги, специфікації виробника товару для широкого кола осіб від виробника товару; 5) висновок про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією, платіжні документи (а. с. 134).

Листом від 09.02.2023 №09.02-2023, у відповідь на вимогу щодо надання додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, ТОВ «ФУДЛАЙФ ПЛЮС» повідомило митний орган про подання вичерпного переліку документів на підтвердження заявленої митної вартості ввезеного товару. Крім того, позивач вказав, що митний орган не довів обставин, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного декларантом розрахунку митної вартості товару, основні документи містили усі необхідні числові дані, необхідні для визначення вартості, зазначеної в МД (а. с. 135 - 136).

З рішення Волинської митниці № UA205140/2023/000040/2 від 09.02.2023 про коригування митної вартості товарів за МД 23UA30U6, вбачається, що митна вартість товару не може бути визнана, у зв`язку з тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості не містять усіх даних, для визначення митної вартості за методом, обраним декларантом та містять розбіжності, зокрема:

- числове значення, зазначене в експортній декларації № 23LTLC0100EK0541B0 від 05.02.2023 - 17545,53 євро не відповідає ціні товару, зазначеній в рахунку-фактурі від 01.02.2023 № FV2023/02/00107 - 24192 доларів США;

- в рахунку фактурі від 01.02.2023 № FV2023/02/00107 зазначена інформація щодо оплати, однак платіжних документів не надано;

- згідно п. 6 контракту № 07112022 від 07.11.2022 умови оплати вказуються в проформах- інвойсах, однак вони не подані до митного оформлення;

- прайс-лист від 25.01.2023 містить інформацію від відправника, інформацію від виробника товару декларантом не надано.

Митну вартість товару визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 КМ України на підставі цінової інформації, наявної в митного органу за митною декларацією від 30.01.2023 № UA205140/2023/7175 на рівні 1,92 дол.США/кг. (а. с. 126).

ТОВ «ФУДЛАЙФ ПЛЮС» через уповноваженого декларанта митному органу подано МД 23UA07U8, за якою задекларовано ввезення на митну територію України товар: «Хек морожений тушка (Merluccius Productus) розмір 300-600 гр. не солений, без харчових добавок, приправ та інших інгрідієнтів, без складових сумішей, тепловій та кулінарній обробці не піддавався, без консервантів 5390,00 кг….» (а. с. 149).

На підтвердження заявленої митної вартості товару та обраного основного методу її обчислення декларантом до МД 23UA07U8 були подані такі документи:

- зовнішньоекономічний контракт №07112022 від 07 листопада 2022 року (а. с. 86 87, 124 - 126);

- рахунок-фактуру (інвойс) №FV2023/02/00107 від 01.02.2023 на кількість товару 25200, кг. на загальну суму 24192,00 дол. США (а. с. 156);

- додаток до інвойсу №FV2023/02/00107, в якому вказано партію товару 5390,00 кг. на суму 5174,60 дол. США (а. с. 156 на звороті);

- прас-лист продавця товару з посиланням на ціну товару (тихоокеанський хек 300 600 г.) 0,96 дол. США/кг. (а. с. 95 на звороті, 157);

- експортна декларація № 23LTLC0100EK057255 від 06.02.2023 з указанням ціни товару вагою 5390,00 кг. 4773,87 Євро (а. с. 157 на звороті);

- автотранспортна накладна від 06.02.2022 (а. с. 158);

- сертифікат якості від 12.01.2023 (а. с. 158 на звороті);

- ветеринарний сертифікат від 18.11.2023 (а. с. 160);

- лист компанії POL-EХPORT від 07.02.2023 до митних органів України, яким повідомлено, що номер договору в інвойсі FV2023/02/00107 з ТОВ «ФУДЛАЙФ ПЛЮС» - 07112022 від 07.11.2022 (а. с. 133).

У зв`язку із наявністю розбіжностей у поданих декларантом документах та відповідно до частин другої, третьої статті 53 МК України декларанту була надіслана вимога про надання додаткових документів для підтвердження митної вартості, а саме: 1) договір з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається, 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором, 3) виписку з бухгалтерської документації, 4) каталоги, специфікації, прейскуранти (прас-листи) виробника товару, 5) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, 6) банківські платіжні документи (а. с. 164).

Листом від 09.02.2023 № 09.02-2023, у відповідь на вимогу щодо надання додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, ТОВ «ФУДЛАЙФ ПЛЮС» повідомило митний орган про подання вичерпного переліку документів на підтвердження заявленої митної вартості ввезеного товару. Крім того, позивач вказав, що митний орган не довів обставин, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного декларантом розрахунку митної вартості товару, основні документи містили усі необхідні числові дані, необхідні для визначення вартості, зазначеної в МД. (а. с. 165 - 166).

До листа декларантом додано відомості про конвертацію валют (євро/долар) (а. с. 161 - 163).

З рішення Волинської митниці № UA205140/2023/000045/2 від 10.02.2023 про коригування митної вартості товарів за МД 23UA07U8, вбачається, що митна вартість товару не може бути визнана, у зв`язку з тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості не містять усіх даних, для визначення митної вартості за методом, обраним декларантом та містять розбіжності, зокрема:

- числове значення, зазначене в декларації країни відправлення № 23LTLC0100EK057255 від 06.02.2023 4773,87євро не відповідає ціні товару, зазначеній в додатку до рахунку-фактури від 01.02.2023 № FV2023/02/00107 - 5174,40дол. США;

- в рахунку фактурі від 01.02.2023 № FV2023/02/00107 зазначена інформація щодо оплати, однак платіжних документів не надано, в додатку до фактури відсутні відомості про умови оплати, умови поставки, відсутні підписи сторін;

- згідно п. 6 контракту № 07112022 від 07.11.2022 умови оплати вказуються в проформах- інвойсах, однак вони не подані до митного оформлення;

- прайс-лист від 25.01.2023 містить інформацію від відправника, інформацію від виробника товару декларантом не надано.

Митну вартість товару визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 КМ України на підставі цінової інформації, наявної в митного органу за митною декларацією від 30.01.2023 № UA205140/2023/7175 на рівні 1,92 дол.США/кг. (а. с. 147).

ТОВ «ФУДЛАЙФ ПЛЮС» через уповноваженого декларанта митному органу подано МД 23UA42U0, за якою задекларовано ввезення на митну територію України товар: «Хек морожений тушка (Merluccius Productus) розмір 200-300 гр. не солений, без харчових добавок, приправ та інших інгрідієнтів, без складових сумішей, тепловій та кулінарній обробці не піддавався, без консервантів 4229,00 кг….» (а. с. 176).

На підтвердження заявленої митної вартості товару та обраного основного методу її обчислення декларантом до МД 23UA42U0 були подані такі документи:

- зовнішньоекономічний контракт №07112022 від 07.11.2022 року (а. с. 86 87, 124 - 126);

- рахунок-фактуру (інвойс) №FV2022/08/00517 від 08.08.2023 на кількість товару (тушка хека 2000 - 300) 10366,00 кг. на загальну суму 14719,72 Євро (а. с. 183);

- специфікацію № 2 до інвойсу FV2022/08/00517, в якому вказано партію товару 4229,00 кг. на суму 6005,18 дол. США (а. с. 188);

- прас-лист продавця товару з посиланням на ціну товару (тихоокеанський хек 200 300 г.) 1,42 євро/кг. (а. с. 96 на звороті, 184);

- експортна декларація № 23LTLC0100EK058ВВ8 від 07.02.2023 з указанням ціни товару вагою 4229,00 кг. 5540,35 Євро (а. с. 185);

- автотранспортна накладна від 07.02.2022 (а. с. 184 на звороті);

- сертифікат якості від 06.08.2022 (а. с. 90 на звороті 91, 183 на звороті);

У зв`язку із наявністю розбіжностей у поданих декларантом документах та відповідно до частин другої, третьої статті 53 МК України декларанту була надіслана вимога про надання додаткових документів для підтвердження митної вартості, а саме: 1) договір з третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається, 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором, 3) виписку з бухгалтерської документації, 4) каталоги, специфікації, прейскуранти (прас-листи) виробника товару, 5) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, 6) банківські платіжні документи (а. с. 189 на звороті).

Листом від 14.02.2023 №14/02-2023-01, у відповідь на вимогу щодо надання додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, ТОВ «ФУДЛАЙФ ПЛЮС» повідомило митний орган про подання вичерпного переліку документів на підтвердження заявленої митної вартості ввезеного товару. Крім того, позивач вказав, що митний орган не довів обставин, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного декларантом розрахунку митної вартості товару, основні документи містили усі необхідні числові дані, необхідні для визначення вартості, зазначеної в МД. (а. с. 58 - 59).

До листа декларантом додано відомості про конвертацію валют (євро/долар) (а. с. 59 на звороті) та лист компанії-експортера щодо умов оплати (а. с. 133).

З рішення Волинської митниці № UA205140/2023/000050/2 від 14.02.2023 про коригування митної вартості товарів за МД 23UA42U0 вбачається, що митна вартість товару не може бути визнана, у зв`язку з тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості не містять усіх даних, для визначення митної вартості за методом, обраним декларантом та містять розбіжності, зокрема: - числове значення, зазначене в декларації країни відправлення № 23LTLC0100EK058BB8 від 07.02.2023 5540.35 євро не відповідає ціні товару, зазначеній в рахунку-фактурі від 08.08.2022 № FV2022/08/00517 35224,97 євро та в додатку до фактури - Специфікації № 2 від 08.08.2022 6005,18 дол. США;

- рахунок-фактура від 08.08.2022 № FV2022/08/00517 видана 08.08.2022, тобто раніше, ніж укладений зовнішньоекономічний контракт № 07112022 - 07.11.2022;

- згідно п 6 контракту № 07112022 від 07.11.2022 оплата здійснюється на умовах, вказаних в інвойсах і може включати передоплату, оплату по факту та/або з відстрочкою платежу, однак в рахунку фактурі від 08.08.2022 № FV2022/08/00517 та в додатку до фактури-Специфікації №2 від 08.08.2022 відсутня інформація щодо оплати;

- прайс-лист від 08.08.2022 містить інформацію від відправника, інформацію від виробника товару декларантом не надано. Також даний прайс-лист виданий 08.08.2022, тобто раніше, ніж укладений зовнішньоекономічний контракт - 07.11.2022;

- декларант надав додаткові документи: конвертацію валют станом на 08.02.2023, однак не надано числовий розрахунок, який би дав можливість пересвідчитись в достовірності наданої інформації.

Митну вартість товару визначено за резервним методом згідно зі статтею 59 КМ України на підставі цінової інформації, наявної в митного органу за митною декларацією від 12.01.2023 № UA205140/2023/002446 на рівні 2,10 дол.США/кг. (а. с. 174).

ТОВ «ФУДЛАЙФ ПЛЮС», не погоджуючись з рішеннями Волинської митниці про коригування митної вартості товарів № UA205140/2023/000040/2 від 09.02.2023, № UA205140/2023/000045/2 від 10.02.2023, UA205140/2023/000050/2 від 14.02.2023 звернулося до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що відсутність інформації у додатках (специфікаціях) до рахунків-фактур щодо умов оплати та поставки, та ненадання проформ-інвойсів, у яких повинні бути вказані умови оплати, не заслуговує на увагу, оскільки така інформація наявна у інших документах, наданих для митного оформлення товару, зокрема у самих інвойсах щодо умов поставки (СРТ) та листі експортера щодо умов оплати (відстрочка платежу). Крім того, такі мотиви оскаржуваних рішень не можуть вплинути та числові значення ціни товару, який ввозиться на митну територію України.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне..

Відповідно до ч. 1 ст. 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Так, ч. 1 ст. 51 МК України передбачено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: основний за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції) (ч. 2 ст. 57 МК України).

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 57 МК України кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Згідно з ч. ч. 5, 6 ст. 57 МК України у разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями ст. 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до ст. 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до ст. 63 цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених ст. 64 цього Кодексу (ч. 8 ст. 57 МК України).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 58 МК України, метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 52 МК України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Відповідно до ч. 1 ст. 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Так, ч. 2 ст. 53 МК України визначено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно з приписами ч. ч. 1, 2 ст. 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості. (ч. 6 ст. 54 МК України).

Так, ч. 7 ст. 54 МК України визначено, що у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Згідно ч. 1 ст. 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених ч. 6 ст. 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Відповідно до ч. 3 ст. 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

З системного аналізу вищенаведених норм, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що правовою підставою для винесення рішення про коригування митної вартості є: виявлення обставин, що заявлення неповних та/або недостовірних відомостей про митну вартість товарів, у тому числі невірного визначення митної вартості товарів; невірне проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч. ч. 2-4 ст. 53 цього Кодексу; відсутності у поданих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Крім цього, обов`язок доведення митної ціни товару покладений на позивача. При цьому, митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 16.04.2019 у справі № 804/16271/15, від 18 травня 2022 року у справі № 620/1735/20, від 21 вересня 2023 року у справі № 520/18432/21.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що наведені вище правові норми дають підстави для висновку, що митний орган при реалізації своїх повноважень, щодо контролю за правильністю обчислення митної вартості декларантом, мають право витребовувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості. Однак, лише у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей через неповноту поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідність характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Тобто, наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою з огляду на те, що саме із цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування ним додаткових документів у декларанта та вчинення наступних дій, спрямованих на визначення дійсної митної вартості товарів.

Однак, витребуванню підлягають не всі документи, що передбачені приписами статті 53 МК, а лише ті, що надають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості.

Відтак, ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митним органом іншої митної вартості лише тоді, коли подані декларантом документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнівів у достовірності наданої інформації.

Отже, суд апеляційної інстанції вважає, що митний орган зобов`язаний зазначати конкретні обставини, що викликали обґрунтовані сумніви у правильності визначення митної вартості декларантом, а також причини неможливості її перевірки на підставі наданих декларантом документів, обґрунтувавши як необхідність перевірки спірних відомостей, так і вказавши конкретні документи, надання яких може усунути такі сумніви.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що здійснюючи митний контроль правильності визначення декларантом митної вартості товару, заявленого до митного оформлення, Волинська митниця, засобами електронного зв`язку, надсилала пропозицію позивачу, відповідно до ч. 3, 4 ст. 53 Митного кодексу України, про надання додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості.

На виконання вимог митного органу, позивач подав пояснення в яких зазначив, що вимоги щодо надання додаткових документів для заявленої митної вартості товарів абсолютно необґрунтовані. Крім цього, просив детальніше розглянути весь перелік поданих документів, які в повній мірі підтверджують заявлену митну вартість та зазначив, що всі документи були подані при митному оформленні, інших документів подати можливості не має.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що до митного оформлення, позивач надав передбачені статтею 53 МК України документи, які підтверджують задекларовану митну вартість товару, зокрема: контракт № 07112022 від 07.11.2022, рахунок-фактуру № FV2023/02/00107 від 01.02.2023 та додатки до нього (щодо окремих партій товару), лист продавця товару про умови оплати (відстрочка платежу після поставки), рахунок-фактуру від 08.08.2022 № FV2022/08/00517 та специфікацію № 2 до нього (щодо окремої партії товару).

Суд апеляційної інстанції, оцінивши документи, які подані для підтвердження митної вартості товарів, вважає, що такі містили належні, об`єктивні та достовірні відомості про числові складові заявленої митної вартості.

Отже, відповідачем не доведено неповноти, неточності чи недостатності наданих позивачем документів для визначення митної вартості товару за основним методом; наявності встановлених частинами 1 та 2 статті 58 МК України обмежень для застосування першого методу та обставин, зазначених в частині 6 статті 54 МК України, для відмови у митному оформленні товару за першим методом, а отже і підстав для застосування положень частини 3 статті 57 та частини 3 статті 58 МК України, тобто використання другорядного методу визначення митної вартості товару при недоведеності неможливості її визначення за основним.

Крім цього, суд апеляційної інстанції вважає помилковими покликання відповідача на неподання платіжних документів при митному оформлені товарів, з огляду на таке.

Так, судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідно до п. 5 контракту № 07112022, умови якого ідентичні контракту від 29.09.2021 № 29882021 укладеного між компанією POL-EХPORT (продавець) та ТОВ «ФУДЛАЙФ ПЛЮС» (покупець), постачання товару здійснюється протягом 30 календарних днів з моменту передоплати, якщо оплата здійснюється шляхом внесення передоплати або протягом 30 календарних днів з моменту підписання сторонами інвойсу, якщо оплата здійснюється з відстроченням.

Згідно п. 6 цих Контрактів, оплата здійснюється на умовах обумовлених в інвойсах і може включати: передоплату, оплату за фактом поставки та/або оплату з відстроченням платежу.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що позивач до матеріалів справи подав лист продавця товару від 07.02.2023 про відстрочку платежу після поставки, що по суті узгоджується з умовами контрактів.

Крім цього, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що після відстрочки оплати товару позивач здійснив оплату за товар, що підтверджується доданими до матеріалів справи платіжними інструкціями від 23.03.2023 № 22 на суму 24192 доларів США та № 29 на суму 35224,97 (а. с. 63, 64), що містять необхідні відомості щодо ціни, яка була фактично сплачена за товар, відповідно до рахунку-фактури № FV2023/02/00107 від 01.02.2023 та рахунку-фактури від 08.08.2022 № FV2022/08/00517.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що позов необхідно задовольнити, оскільки подані декларантом відповідачу документи надавали можливість встановити дійсну митну вартість товару за ціною договору, тобто за основним методом, а тому оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів підлягають скасуванню.

Щодо стягнення витрат на правничу допомогу, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Частиною 3 ст. 134 КАС України передбачено, що для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 4 ст. 134 КАС України).

Відповідно до ч. ч. 1, 7 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Згідно ч. 9 ст. 139 КАС України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Аналіз наведених положень законодавства, дає підстави суду апеляційної інстанції для висновку, що документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Крім цього, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, суди досліджують на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Аналогічна позиція викладена в постановах Верховного Суду від 17.09.2019 у справі № 810/3806/18.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що на підтвердження витрат на правничу допомогу подано, зокрема: договір про надання правової допомоги від 01.02.2023, рахунок-фактури № 388 від 29.03.2023, платіжна інструкція № 559 від 29.03.2023, попередній (орієнтовний) розрахунок суми витрат на професійну правничу допомогу № 30/03-01 від 31.03.2023, акт приймання-передачі наданих послуг № 388.

Відповідно до попереднього (орієнтовного) розрахунку суми витрат на професійну правничу допомогу складається з:

ознайомлення позивача із процесуальними правами та обов`язками щодо захисту прав та інтересів порушеного права (30 хв.);

ознайомлення з рішеннями про коригування митної вартості товарів та товаросупровідними документами наданих клієнтом (1,5 год.);

подання письмових пояснень на вимогу митного органу (1 год);

пошук інформації щодо контрагента у мережі Інтернет та перевірка правосуб`єктності учасників зовнішньоекономічної операції (1 год);

юридичний прогноз справи, детальний аналіз та вивчення фактичних обставин справи (1,5 год);

складання стратегії представництва ТОВ «ФУДЛАЙФ ПЛЮС» у суді щодо даної справи (1 год);

вивчення судової практики з відповідних правовідносин (2 год.).

Орієнтовна сума витрат на правову допомогу становить 12000,00 грн.

Згідно акта приймання-передачі наданих послуг № 388, загальна вартість послуг становить 12000 грн.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що при визначенні суми відшкодування судових витрат, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг.

Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені, договором на правову допомогу, актами приймання-передачі наданих послуг, платіжними документи про оплату таких послуг та розрахунком таких витрат.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що в матеріалах цієї справи наявний належним чином складений договір про надання правової допомоги, оформлені та підписані документи, які містять детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом та про оплату таких послуг.

Однак, суд апеляційної інстанції вважає правильним висновок суду першої інстанції, що сума судових витрат на професійну правничу допомогу, яку позивач просить стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, підлягає зменшенню у зв`язку з відсутністю ознак співмірності, визначених ч. 5 ст. 134 КАС України.

Крім цього, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що час затрачений на ознайомлення з оскаржуваними рішеннями про коригування митної вартості товарів, з товаросупровідними документами, пошук інформації щодо контрагентів, аналіз та вивчення фактичних обставин справи, судової практики та складення стратегії представництва є явно завищеним з боку адвоката.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини», суди при розгляді справ, практику Європейського Суду з прав людини, застосовують як джерело права.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

Враховуючи вищенаведене та проаналізувавши предмет розглядуваного спору, обсяг наданих послуг адвокатом в суді першої інстанції, виходячи з критерію розумності, пропорційності, співмірності розподілу витрат на професійну правничу допомогу, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суд першої інстанції, що розмір вказаних витрат підлягає стягненню в сумі 2500 грн.

Таким чином, апеляційна скарга Волинської митниці не спростовує правильність доводів, яким мотивовано судове рішення, зводиться по суті до переоцінки проаналізованих судом доказів та не дає підстав вважати висновки суду першої інстанції помилковими.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального права, тому відповідно до ст. 316 КАС України, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, рішення суду без змін.

Згідно приписів ст. 139 КАС України підстав для стягнення судових витрат на користь відповідача не має.

Керуючись ст. ст. 311, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

постановив:

апеляційну скаргу Волинської митниці залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 14 липня 2023 року у справі № 140/5500/23 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя О. М. Гінда
судді Л. Я. Гудим
О. Б. Заверуха