Справа № 200/5255/23
Суддя: Духневич О.С.
Дата ухвалення: 2023-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2023 року Справа№200/5255/23

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Духневича О.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (адреса: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, площа Соборна, будинок 3; ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

20 вересня 2023 року (11 вересня 2023 року направлено засобами поштового зв`язку) до Донецького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якій позивач просить суд:

- визнати протиправними дії відповідача щодо застосування до пенсії ОСОБА_1 законодавства, що регулює питання соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам;

- зобов`язати відповідача поновити та виплатити ОСОБА_1 пенсію в зв`язку з втратою годувальника з 01.05.2018 на загальних підставах без застосування законодавства, що регулює питання соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам на поточний (картковий) рахунок НОМЕР_2 відкритий в АТ «СЕНС БАНК».

Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що з 01.05.2018 року їй припинено нарахування та виплату пенсії. У зв`язку із зміною місця проживання на м. Українськ Донецької області, позивач 09.05.2023 звернулася до відповідача із заявою про нарахування та виплату пенсії в якій вказала, що не бажає набувати статус внутрішньо переміщеної особи та просила зареєструвати на обліку як пенсіонера на загальних підставах.

Листом відповідача від 09.06.2023 року за № 10588-9550/П-02/8-0500/23 позивачу відмовлено у поновленні та виплаті пенсії, оскільки відповідно до реєстраційних даних зазначених в паспорті громадянина України НОМЕР_3 від 29.09.2000, позивач має статус внутрішньо переміщеної особи.

Повідомили, що пенсійне забезпечення внутрішньо переміщених осіб здійснюється з урахуванням вимог Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 року № 1706-VII та постанови Кабінету Міністрів України «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» від 05.11.2014 року № 637. Відповідно до п. 1 Постанови № 637 призначення та продовження виплати усіх видів соціальної допомоги внутрішньо переміщеним особам здійснюється за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою. Виплата (продовження виплати) усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення та пенсій, що призначені зазначеним особам, здійснюється через рахунки та мережу установ і пристроїв акціонерного товариства «Державний ощадний банк України». Таким чином, для поновлення виплати пенсії, необхідно звернутися до будь-якого територіального органу Пенсійного фонду України, не залежно від місця реєстрації з відповідною заявою, надавши при цьому заяву про виплату пенсії шляхом зарахування на поточний рахунок в «Державному ощадному банку України», що відповідає Порядку виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.1999 № 1596.

Позивач не погоджується із діями відповідача щодо застосування до її пенсії законодавства, що регулює питання соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, а тому звернулася до суду із цим позовом.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.09.2023 року, зазначена вище справа була розподілена та передана судді Духневичу О.С.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 22.09.2023 року вказану позовну заяву було залишено без руху через невідповідність вимогам ст. ст. 160, 161 КАС України, а саме: до позовної заяви не додано заяви про поновлення строку звернення до суду.

09.10.2023 року на виконання ухвали суду від 22.09.2023 року про залишення позовної заяви без руху до суду надійшло клопотання позивача про визнання причин пропущення строку для звернення до суду поважними та поновлення пропущеного строку.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 12.10.2023 клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду задоволено. Визнано поважними причини пропуску строку звернення до суду та поновлено позивачу строк звернення до суду із позовною заявою. Відкрито провадження у справі та вирішено її розглядати в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області подати до суду: засвідчену належним чином у відповідності до вимог ст. 94 КАС України копію пенсійної справи відносно ОСОБА_1 .

Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Донецьким окружним адміністративним судом, що підтверджується матеріалами справи.

На виконання вимог ухвали Донецького окружного адміністративного суду від 12.10.2023 відповідачем надано витребувані документи.

25.10.2023 на адресу суду надійшов відзив у якому відповідач заперечує щодо задоволення позовних вимог.

Обгрунтовуючи відзив відповідач зазначає, що пенсійне забезпечення внутрішньо переміщених осіб здійснюється з урахуванням вимог Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 року № 1706-VII та постанови Кабінету Міністрів України «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» від 05.11.2014 року № 637. Відповідно до п. 1 Постанови № 637 призначення та продовження виплати усіх видів соціальної допомоги внутрішньо переміщеним особам здійснюється за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою. Виплата (продовження виплати) усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення та пенсій, що призначені зазначеним особам, здійснюється через рахунки та мережу установ і пристроїв акціонерного товариства «Державний ощадний банк України».

Також зазначив, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області, як одержувач пенсії по втраті годувальника, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-VI. Згідно з даними паспорта серії НОМЕР_3 вбачається, що позивач з 16.08.2021 зареєстрована в АДРЕСА_2 . Виплату пенсії здійснено по 30.04.2018 року. Таким чином, для поновлення виплати пенсії, необхідно звернутися до будь-якого територіального органу Пенсійного фонду України, не залежно від місця реєстрації з відповідною заявою, надавши при цьому заяву про виплату пенсії шляхом зарахування на поточний рахунок в «Державному ощадному банку України», що відповідає Порядку виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.1999 № 1596.

З огляду на вищевикладене, Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області приходить до висновку, що на позивача розповсюджуються норми Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 року № 1706-VII та постанови Кабінету Міністрів України «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» від 05.11.2014 року № 637, де зазначено, що призначення (поновлення) виплати пенсії ВПО здійснюється за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою ВПО, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим Постановою № 509 та для осіб, які переміщуються з тимчасово окупованої території України, районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, які розташовані на лінії зіткнення уповноваженим банком є АТ Ощадбанк. Тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити в повному обсязі.

Крім того відповідач зазначає, що позивачем порушено встановлений статтею 122 КАС України строк звернення із позовом до суду.

Враховуючи приписи частини 5 статті 262 КАС України справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (частина 5 статті 250 КАС України).

Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.

Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області, як одержувач пенсії по втраті годувальника, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-VI.

Згідно із паспортом громадянина України серії НОМЕР_3 , виданого Будьонівським РВ ДМУ УМВС України в Донецькій області 29.09.2000 року, місце реєстрації позивача є: АДРЕСА_2 з 16.08.2021 року.

Позивач зазначає, що з 01.05.2018 року їй припинено нарахування та виплату пенсії. У зв`язку із зміною місця проживання на м. Українськ Донецької області, позивач 09.05.2023 звернулася до відповідача із заявою про нарахування та виплату пенсії в якій вказала, що не бажає набувати статус внутрішньо переміщеної особи та просила зареєструвати на обліку як пенсіонера на загальних підставах.

Листом відповідача від 09.06.2023 року за № 10588-9550/П-02/8-0500/23 позивачу відмовлено у поновленні та виплаті пенсії, оскільки відповідно до реєстраційних даних зазначених в паспорті громадянина України НОМЕР_3 від 29.09.2000, позивач має статус внутрішньо переміщеної особи.

Повідомили, що пенсійне забезпечення внутрішньо переміщених осіб здійснюється з урахуванням вимог Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 року № 1706-VII та постанови Кабінету Міністрів України «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» від 05.11.2014 року № 637. Відповідно до п. 1 Постанови № 637 призначення та продовження виплати усіх видів соціальної допомоги внутрішньо переміщеним особам здійснюється за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою. Виплата (продовження виплати) усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення та пенсій, що призначені зазначеним особам, здійснюється через рахунки та мережу установ і пристроїв акціонерного товариства «Державний ощадний банк України». Таким чином, для поновлення виплати пенсії, необхідно звернутися до будь-якого територіального органу Пенсійного фонду України, не залежно від місця реєстрації з відповідною заявою, надавши при цьому заяву про виплату пенсії шляхом зарахування на поточний рахунок в «Державному ощадному банку України», що відповідає Порядку виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.1999 № 1596.

Зі змісту наданої відповідачем відповіді на заяву та відзиву на позовну заяву вбачається, що виплата пенсії позивачу була припинена через відсутність довідки про взяття позивача на облік як внутрішньо переміщеної особи.

Отже, предметом спору у даній справі є правомірність дій відповідача щодо не нарахування та невиплати (не поновлення виплати) пенсії позивачеві, у зв`язку з відсутністю довідки про взяття на облік як внутрішньо переміщеної особи.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Відповідно до положень частини першої статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості.

Відповідно до положень ст. 5 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 року № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV) цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.

Питання виплати пенсій врегульовані нормами статті 47 зазначеного Закону, згідно з якою пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством.

Порядок припинення та поновлення виплати пенсії визначений нормами ст. 49 Закону № 1058-IV.

Так, згідно з положеннями частини першої зазначеної статті виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється:

1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;

2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України;

3) у разі смерті пенсіонера;

4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;

5) в інших випадках, передбачених законом.

Пунктом 4.12 Постанови правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі Постанова № 22-1) передбачено, що при переїзді пенсіонера на постійне або тимчасове проживання до іншої адміністративно-територіальної одиниці орган, що призначає пенсію, не пізніше трьох робочих днів з дня одержання заяви про переведення виплати пенсії за новим місцем проживання надсилає запит про витребування пенсійної справи до органу, що призначає пенсію, за попереднім місцем фактичного проживання пенсіонера. Пенсійна справа не пізніше п`яти робочих днів з дня одержання запиту пересилається (електронна пенсійна справа передається) органу, що призначає пенсію, за новим місцем фактичного проживання.

Відповідно до положень ст. 33 Конституції України, ст. 2 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні від 11.12.2003 року № 1382-IV (далі Закон № 1382-IV) громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені цим Законом.

Як встановлено судом, позивач реалізував своє конституційне право щодо вільного вибору постійного місця проживання, перемістившись до м. Українськ, Донецької області, де зареєструвалася за новою адресою у встановленому чинним законодавством порядку. Про факт реєстрації позивача відповідач був обізнаний та зазначене не оскаржується відповідачем.

Суд не приймає доводи відповідача, що виплата пенсії внутрішньо переміщеним особам, незважаючи на зміну місця проживання, здійснюється з урахуванням вимог законодавчих актів, що регулюють питання реєстрації та виплати пенсії внутрішньо переміщеним особам з огляду на наступне.

Закон України від 20.10.2014 року № 1706-VII Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб (далі Закон № 1706 VII) відповідно до Конституції та законів України, міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, встановлює гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону № 1706 VII внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Адресою покинутого місця проживання внутрішньо переміщеної особи в розумінні цього Закону визнається адреса місця проживання особи на момент виникнення обставин, зазначених у частині першій цієї статті (ч. 2 ст. 1 Закону № 1706 VII).

Нормами ст. 5 Закону № 1706 VII передбачено, що довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону. Адресою фактичного місця проживання внутрішньо переміщеної особи може бути адреса відповідного місця компактного поселення внутрішньо переміщених осіб (адреса містечка із збірних модулів, гуртожитку, оздоровчого табору, будинку відпочинку, санаторію, пансіонату, готелю тощо).

З аналізу зазначених норм законодавства, суд доходить висновку, що оскільки позивач проживає на підконтрольній українській владі території за зареєстрованим місцем проживання, положення зазначеного закону на позивача не поширюються, а відповідно виплата належної пенсії позивача має бути здійснена управлінням на загальних підставах у порядку, встановленому Законом № 1058-VI.

Враховуючи вищевказане суд визнає безпідставними посилання на норми постанов Кабінету Міністрів України, якими визначено порядок здійснення соціальних виплат (у тому числі пенсії) внутрішньо переміщеним особам, оскільки дані нормативно-правові акти регулюють правовідносини щодо здійснення соціальних виплат та порядок взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, та жодним чином не застосовуються до пенсійного забезпечення громадян, яке гарантується Конституцією України.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 13.02.2018 року по справі № 234/11095/17, від 07.03.2018 року по справі № 242/3044/17.

Суд зазначає, що позивач змінила місце свого постійного проживання та реєстрації, яке знаходиться на підконтрольній Україні території, і не бажає мати статус внутрішньо переміщеної особи, тому її право на отримання пенсії на загальних підставах не може ставитись у залежність від наявності (чи відсутності) у неї відповідної довідки.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 30.09.2019 по справі № 310/6279/17(2-а/310/179/17).

Згідно положень ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі Чахал проти Об`єднаного Королівства (Chahal v. The United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі Афанасьєв проти України від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02).

Таким чином, ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.

Порушення прав позивача відбулося внаслідок протиправних дій Пенсійного фонду.

Отже, адміністративний позов в частині визнання протиправними дій відповідача щодо застосування до пенсії ОСОБА_1 законодавства, що регулює питання соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам підлягає задоволенню, шляхом визнання протиправними дій відповідача щодо відмови позивачу у поновленні та виплаті пенсії в зв`язку з втратою годувальника з 01.05.2018 року.

Щодо вимоги позивача про зобов`язання відповідача поновити та виплатити пенсію в зв`язку з втратою годувальника з 01.05.2018 на загальних підставах без застосування законодавства, що регулює питання соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам на поточний (картковий) рахунок НОМЕР_2 відкритий в АТ «СЕНС БАНК», суд зазначає наступне.

Відповідно п. 1 Порядку виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 1999 року № 1596, цей Порядок визначає механізм виплати пенсій та грошової допомоги їх одержувачам, у тому числі допомоги на поховання і сум пенсій, грошової допомоги, недоотриманих у зв`язку із смертю одержувача, особам, які мають право на отримання таких виплат, головними управліннями Пенсійного фонду України в областях, м. Києві та структурними підрозділами з питань соціального захисту населення місцевих держадміністрацій, виконавчого органу міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад, центрами з нарахування та здійснення соціальних виплат, а також інших грошових виплат, що фінансуються органами соціального захисту населення за рахунок відповідних бюджетів, шляхом зарахування на поточні рахунки одержувачів пенсії та грошової допомоги, а у разі їх смерті - на поточні рахунки осіб, які мають право на отримання допомоги на поховання та недоотриманої суми пенсії, грошової допомоги, в уповноважених банках.

Постановою Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 року № 637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» визначено, що призначення та продовження виплати усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг за рахунок коштів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування внутрішньо переміщеним особам здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року № 509. Виплата (продовження виплати) пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, що призначені зазначеним особам, здійснюється виключно через рахунки та мережу установ і пристроїв публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України».

Водночас, судом при розгляді цієї справи встановлено, що позивач не є внутрішньо переміщеною особою.

За наведеного правового регулювання, суд дійшов висновку, що позивач має право на виплату пенсії на банківський рахунок відкритий в АТ «СЕНС БАНК».

Суд звертає увагу, що відповідач не наводить жодних доказів того, що наявна вина позивача у припиненні виплати пенсії; що підстава, яка зумовила припинення пенсії, була правомірною (конституційною).

Зважаючи на безпідставність припинення виплати позивачу пенсії з 01.05.2018 року та відсутність в позивача статусу внутрішньо переміщеної особи, що при цьому не перешкоджає реалізації її права на пенсію, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимоги позивача про зобов`язання відповідача поновити та виплатити позивачу пенсію в зв`язку з втратою годувальника з 01.05.2018 року на загальних підставах без застосування законодавства, що регулює питання соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам на поточний (картковий) рахунок НОМЕР_2 відкритий в АТ «СЕНС БАНК».

Щодо посилання відповідача на пропуск позивачем строку звернення до суду з даним позовом, суд зазначає, що ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 12.10.2023 року клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду задоволено. Визнано поважними причини пропуску строку звернення до суду та поновлено позивачу строк звернення до суду із позовною заявою.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до статті 46 Закону № 1058-IV нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії; нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Системний аналіз даної статті дає підстави дійти до висновку, що у ній містяться два строкових обмеження стосовно виплат пенсії за минулий час: три роки - для особи, яка не отримувала нараховану пенсію з власної вини; без обмеження строку - для особи, яка не отримувала нараховану пенсію з вини відповідного суб`єкта владних повноважень.

Згідно з нормами ч. 2 ст. 46 Закону № 1058-IV виплата пенсії позивачу підлягає поновленню з моменту її припинення. Тобто, право позивача щодо виплати раніше призначеної пенсії не може бути обмежено будь-яким строком.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 23.10.2020 по справі № 488/643/17.

Правовий висновок щодо неможливості застосовувати шестимісячний строк звернення до адміністративного суду у справах з вимогами, пов`язаними з виплатою пенсії, яка за своєю правовою природою не є одноразовою виплатою, викладений в постанові Верховного Суду від 24.04.2018 року по справі №646/6250/17, від 19.06.2018 року по справі № 646/6250/17.

Відтак суд вважає, що позивачем не пропущено строк звернення до суду з даним позовом.

Частиною 1 статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно із статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду доказів, які спростовували б доводи позивача, а відтак, не довів правомірності своїх дій, а тому заявлені позивачем вимоги є такими, що підлягають задоволенню частково.

Частиною 1 статті 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позову в розмірі 1073,60 грн.

Враховуючи викладене, сплачений позивачем судовий збір за подачу позову до суду підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача

Керуючись ст. 2, 77, 78, 94, 139, 241-246, 257-258, 262 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ

Позовну заяву ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (адреса: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, площа Соборна, будинок 3; ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо відмови ОСОБА_1 у поновленні та виплаті пенсії в зв`язку з втратою годувальника з 01.05.2018 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області поновити та виплатити ОСОБА_1 пенсію в зв`язку з втратою годувальника з 01.05.2018 року на загальних підставах без застосування законодавства, що регулює питання соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам на поточний (картковий) рахунок НОМЕР_2 відкритий в Акціонерному товаристві «СЕНС БАНК».

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (адреса: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, площа Соборна, будинок 3; ) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1073,60 грн. (одна тисяча сімдесят три гривні 60 коп.).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя О.С. Духневич