Справа № 335/10661/23
Суддя: Макаров В. О.
Дата ухвалення: 2023-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
05 грудня 2023 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді Макарова В.О.,
за участю секретаря судового засідання Філатової О.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції в Запорізькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БАБ № 721971 від 19.10.2023 року,
Позивач ОСОБА_1 в особі представника адвоката АБ «Вакуленко» Вакуленко Д.О. звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з позовом до Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції в Запорізькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БАБ № 721971 від 19.10.2023 року.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 19.10.2023 року інспектором відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в Запорізькій області старшим лейтенантом поліції Денисовим О.В. було винесено постанову серія БАБ № 721971 про притягнення ОСОБА_1 як фізичної особи до адміністративної відповідальності за ч. 2 та ч. 3 ст. 140 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн.
Підставою для прийняття працівником відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в Запорізькій області у відношенні позивача вище зазначеної постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу слугувало наступне:
19.10.2023 року о 09-10 год. в місті Запоріжжі, по вулиці Незалежної України, буд. 88, ОСОБА_1 проводив роботи на пішохідному тротуарі в зоні червоної лінії дороги без погодження з органами НП та не облаштував місце проведення робіт відповідними засобами регулювання дорожнього руху, чим порушив п. 1.5, 3.1 Правил дорожнього руху, ДСТУ 3587, 4100.
Ознайомившись зі змістом вище зазначеного документу, позивач вважає, що складена працівником відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в Запорізькій області постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності є неправомірною та необґрунтовано з наступних підстав.
Звертає увагу суду на тому, що оскаржувана постанова за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 140 КУпАП, була складена у відношенні позивача як фізичної особи.
Крім того в зазначеній постанові про накладення адміністративного стягнення зазначено, що позивачем було допущено порушення вимог п. 32.1 Правил дорожнього руху.
Пункт 32.1 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року за № 1306 визначено, що з органами Національної поліції узгоджуються:
а) розміщення в смугах відведення автомобільних доріг або червоних лініях міських вулиць і доріг та їх штучних спорудах кіосків, павільйонів, рекламоносіїв, пересувних торговельних пунктів, а також на прилеглих територіях, будинках, спорудах - адміністративних приміщень підприємств, установ та організацій;
б) умови та порядок руху колон у складі більш як п`яти механічних транспортних засобів;
в) порядок буксирування двох і більше транспортних засобів.
З органами Національної поліції узгоджуються також інші питання забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачені законодавчими актами.
Таким чином, проведення у встановленому порядку процедури погодження проведення будь-яких дорожніх робіт по вулиці Незалежної України в місті Запоріжжі з уповноваженим підрозділом Національної поліції України повинно проводиться виключно директором ТОВ «РЕМШЛЯХБУД».
В даному випадку, позивач вважає, що належним суб`єктом адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 140 КУпАП повинен бути виключно директор ТОВ «РЕМШЛЯХБУД», оскільки безпосередньо ним не було забезпечення проведення у встановленому порядку процедури погодження з уповноваженим підрозділом Національної поліції України проведення будь-яких робіт по вулиці Незалежної України в місті Запоріжжя.
Позивач працює на ТОВ «РЕМШЛЯХБУД» на посаді виконроба. В його обов`язки як працівника підприємства не входить проведення у встановленому законом порядку процедури погодження проведення будь-яких робіт на автомобільних дорогах, вулицях в місті Запоріжжя з уповноваженим підрозділом Національної поліції України, що підтверджується його посадовою інструкцією як працівника Товариства.
Відповідно до відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб підприємців та громадських формувань директором ТОВ «РЕМШЛЯХБУД» є Кірков О.Ф.
Враховуючи це, позивач вважає, що працівник відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в Запорізькій області при винесенні постанови про накладення адміністративного стягнення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (серія БАБ № 721971 від 19.10.2023 року) в порушення вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення не спромігся чітко встановити особу, винну в вчиненні адміністративного правопорушення, визначеного положеннями ч. 2 ст. 140 КУпАП. А притягнення його за вчинення адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 140 КУпАП відповідно до оскаржуваної в судовому порядку постанови, є повністю неправомірним та необґрунтованим.
Щодо неправомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення за ч. 3 ст. 140 КУпАП, то в даному випадку працівником відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в оскаржуваній в судовому порядку постанові не було зазначено, в чому проявилась небезпека чи перешкода для руху, загроза чи матеріальні збитки.
Позивач вважає, що працівником відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в Запорізькій області в оскаржуваній в судовому порядку постанові про вчинення адміністративного правопорушення не забезпечив доведення того, що в діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 3 ст. 140 КУпАП, а також те, що дорожні роботи проводились безпосередньо ним на дорозі чи вулиці, та саме позивачем було створено перешкоди для руху автомобільного транспорту.
Інспектор відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в Запорізькій області в оскаржуваній постанові вказує, що позивачем порушені нормативні обладнання проведення робіт, в той же час не зазначаючи, які саме нормативи, не зазначаючи конкретні пункти нормативних актів, посилаючись при цьому на ДСТУ 3587-97 «Безпека дорожнього руху. Автомобільні дороги, вулиці та залізничні переїзди. Вимоги до експлуатаційного стану» та ДСТУ 4100:2021 «Безпека дорожнього руху. Знаки дорожні. Загальні технічні умови. Правила застосування».
Такий підхід на думку позивача порушує принцип правової визначеності, коли особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має знати які саме нормативні положення порушені внаслідок її дій або бездіяльності.
Огородження місця проведення дорожніх робіт в місті Запоріжжі по вулиці Незалежної України, 88, засобами регулювання дорожнього руху здійснювалося взагалі іншими працівниками ТОВ «РЕМШЛЯХБУД», оскільки зазначеним підприємством за вказаною адресою проводилися дорожні роботи на підставі Договору № 68 від 26.07.2023 року укладеного з Департаментом муніципального управління Запорізької міської ради.
Позивач стверджує, що працівники ТОВ «РЕМШЛЯХБУД» здійснили огородження місця проведення дорожніх робіт тротуару в місті Запоріжжі по вулиці Незалежної України, 88, необхідними засобами регулювання дорожнього руху.
З урахуванням вище викладеного, працівник відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в Запорізькій області при винесенні оскаржуваної в судовому порядку постанови не пересвідчився у встановленому порядку хто саме з працівників ТОВ «РЕМШЛЯХБУД» займався огородженням місця проведення дорожніх робіт тротуару в місті Запоріжжя по вулиці Незалежної України, 88, засобами регулювання дорожнього руху.
Вважає, що працівник відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в Запорізькій області при винесенні постанови про накладення адміністративного стягнення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (серія БАБ № 721971 від 19.10.2023 року) не забезпечив належним чином розкриття об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, визначеного положеннями ч. 3 ст. 140 КУпАП, що в свою чергу ставить під сумнів законність та правомірність зазначеної постанови.
На думку позивача, в даному випадку вирішення питання про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 140 КУпАП можливе лише за умови чіткого відображення працівником патрульної поліції в постанові інформації про те, які саме нормативи щодо обладнання місця провадження робіт на конкретній вулиці було порушено.
Тому вимоги позовної заяви ОСОБА_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (серія БАБ № 721971 від 19.10.2023 року) у вигляді штрафу по справі про адміністративні правопорушення обмежують права, свободи та інтереси гр. ОСОБА_1 , є належним способом захисту його порушених прав та інтересів як фізичної особи.
Крім того, згідно позовної заяви, між адвокатом АДВОКАТСЬКОГО БЮРО «ВАКУЛЕНКО» Вакуленко Д.О. та Третинко В.В. було укладено Договір про надання правової допомоги від 24.10.2023 року.
Попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат складає витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн.
Послуги з надання адвокатом Вакуленко Д.О. професійної правничої допомоги на адресу гр. ОСОБА_1 передбачають зокрема: надання правових консультацій та/або роз`яснень на адресу клієнта стосовно особливостей проведення процедури судового оскарження рішень та/або дій чи бездіяльності з боку суб`єкта владних повноважень в особі Управління патрульної поліції в Запорізькій області, підготовку позовної заяви до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БАБ № 721971 від 19.10.2023 року в вигляді штрафу, а також інших необхідних процесуальних документів, необхідність складання та оформлення яких передбачена положеннями Кодексу адміністративного судочинства України та прийняття участі адвокатом в судових засіданнях під час здійснення судового розгляду адміністративної справи Орджонікідзевський районним судом м. Запоріжжя.
Враховуючи вищевикладене, позивач просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БАБ № 721971 від 19.10.2023 року про накладення штрафу у розмірі 510,00 грн. та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення. Стягнути з відповідача витрати з проведення оплати судового збору за подання позовної заяви до суду в розмірі 536,80 грн., витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн.
Ухвалою суду від 02.11.2023 року, прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено розгляд справи проводити за правилами розгляду окремих категорій термінових адміністративних справ, у відкритому судовому засіданні з повідомленням сторін.
Посилаючись на викладене, представник відповідача у відзиві просив відмовити у задоволенні позову повністю.
05.12.2023 року представник позивача адвокат Вакуленко Д.О., звернувся до суду із заявою про розгляд справи без участі представника позивача, за наявними в матеріалах справи документами.
Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, в тому числі оглянувши відео-фіксацію на носії інформації DVD-R диск що наданий представником відповідача, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до ст. 55 Конституції України, права свободи людини громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Частиною другою та третьою статті 140 КУпАП передбачена відповідальність за порушення визначеного законодавством порядку погодження з уповноваженим підрозділом Національної поліції: встановлення рекламоносіїв, технічних засобів організації дорожнього руху, проведення будь-яких робіт на автомобільних дорогах, вулицях, залізничних переїздах; розроблення проектної документації на будівництво, реконструкцію і ремонт автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів та об`єктів дорожнього сервісу; здійснення пасажирських перевезень за встановленими маршрутами руху транспортних засобів загального користування,- що тягне за собою накладення штрафу на громадян у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, громадян - суб`єктів господарської діяльності - у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Порушення нормативів щодо обладнання на автомобільних дорогах, вулицях, залізничних переїздах місць: провадження робіт, залишення дорожніх машин, будівельних матеріалів, конструкцій тощо, а так само неусунення після закінчення робіт перешкод і неприведення автомобільної дороги, вулиці, залізничного переїзду в стан, що гарантує безперешкодний і безпечний рух транспортних засобів та пішоходів, - що тягнуть за собою накладення штрафу на громадян у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, громадян - суб`єктів господарської діяльності - у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
За змістом ст. 140 КУпАП суб`єктом даного правопорушення може бути посадова особа, відповідальна за забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць тощо.
Положеннями ст. 14 КУпАП передбачено, що посадові особи підлягають адміністративній відповідальності за адміністративні правопорушення, зв`язані з недодержанням установлених правил у сфері охорони порядку управління, державного і громадського порядку, природи, здоров`я населення та інших правил, забезпечення виконання яких входить до їх службових обов`язків.
Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 140 КУпАП полягає, зокрема, у недодержанні визначеного законодавством порядку погодження з уповноваженим підрозділом Національної поліції проведення будь-яких робіт на автомобільних дорогах, вулицях.
Об`єктивна сторона правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 140 КУпАП полягає, зокрема, у порушенні нормативів щодо обладнання на автомобільних дорогах, вулицях, залізничних переїздах місць провадження робіт.
Відповідно до ч. 3 ст. 12 Законом України «Про дорожній рух», посадові особи, які відповідають за будівництво, реконструкцію, ремонт, експлуатацію та облаштування автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, мостів, шляхопроводів, інших споруд, зобов`язані: забезпечувати утримання їх у стані, що відповідає встановленим вимогам щодо забезпечення безпеки дорожнього руху; при виникненні умов, що створюють загрозу безпеці дорожнього руху, здійснювати заходи для своєчасної заборони або обмеження руху, а також відновлення безпечних умов для руху; впроваджувати у повному обсязі заходи щодо безпеки дорожнього руху при здійсненні будівництва, реконструкції та ремонту доріг, вулиць та залізничних переїздів; позначати місця виконання робіт, місця, де залишено на дорозі, вулиці, залізничному переїзді машини і механізми, будівельні матеріали тощо, відповідними дорожніми знаками, огороджувальними і направляючими засобами, а в темний час доби і при тумані - сигнальними вогнями, передбаченими діючими нормами; по закінченні робіт на дорозі, вулиці, залізничному переїзді негайно привести їх у стан, що забезпечує безперешкодний і безпечний рух транспортних засобів і пішоходів, та впорядкувати зони відчуження; у разі забруднення проїзної частини доріг, вулиць, залізничних переїздів невідкладно здійснювати заходи для їх очищення і своєчасного попередження учасників дорожнього руху про загрозу безпеці руху, що виникла; обладнувати їх технічними засобами регулювання дорожнього руху; виявляти аварійно-небезпечні ділянки та місця концентрації дорожньо-транспортних пригод та забезпечувати здійснення у таких місцях відповідних заходів щодо удосконалення умов та організації дорожнього руху для забезпечення його безпеки; своєчасно виявляти перешкоди дорожньому руху та забезпечувати їх усунення, а у разі неможливості - невідкладно позначати дорожніми знаками, огороджувальними і направляючими засобами; щомісяця проводити лінійний аналіз аварійності.
Правові, економічні, організаційні та соціальні засади забезпечення функціонування автомобільних доріг, їх будівництва, реконструкції, ремонту та утримання в інтересах держави і користувачів автомобільних доріг визначено Законом України «Про автомобільні дороги», відповідно до статті 16 якого вулиці і дороги міст та інших населених пунктів знаходяться у віданні органів місцевого самоврядування і є комунальною власністю.
Управління функціонуванням та розвитком вулиць і доріг міст та інших населених пунктів здійснюється відповідними органами місцевого самоврядування, у віданні яких вони знаходяться (ст. 17 Закону України «Про автомобільні дороги»).
Стаття 18 Закону України «Про автомобільні дороги» визначає, що складовими вулиць і доріг міст та інших населених пунктів є: проїзна частина вулиць і доріг, трамвайне полотно, дорожнє покриття, штучні споруди, споруди дорожнього водовідводу, технічні засоби організації дорожнього руху, зупинки міського транспорту, стоянки таксі, тротуари, пішохідні та велосипедні доріжки, зелені насадження, наземні та підземні мережі, майданчики для паркування. Межі вулиці за її шириною визначаються «червоними лініями». Розташування будь-яких об`єктів, будівель, споруд або їх частин у межах «червоних ліній» вулиці не допускається.
За змістом пункту 3 розділу ІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затв. наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07.11.2015 року, при складанні постанови про адміністративного правопорушення, передбаченого частинами першої-третьою статті 140 КУпАП (протокол не складається), до неї необхідно долучати акт обстеження ділянки вулично-шляхової мережі з відповідними замірами та схемою про:
1) пошкодження шляхів, залізничних переїздів, інших шляхових споруд, трамвайних колій чи технічних засобів регулювання дорожнього руху;
2) самовільне знімання, закриття чи встановлення технічних засобів регулювання дорожнього руху;
3) перешкоду для дорожнього руху, у тому числі забруднення шляхового покриття;
4) пошкодження асфальтобетонного покриття доріг унаслідок руху машин на гусеничному ходу;
5) умови та стан шляху, які загрожують безпеці дорожнього руху;
6) порушення нормативів щодо обладнання на дорогах місць проведення ремонтних робіт, залишення дорожніх машин, будівельних матеріалів, конструкцій;
7) порушення або невиконання правил на підприємствах, в установах та організаціях під час розроблення та виготовлення транспортних засобів і деталей до них або інших предметів їх додаткового обладнання, під час проектування, реконструкції та ремонту шляхів, залізничних переїздів, інших шляхових споруд.
Відповідно до п. 1.5 Правил дорожнього руху, затв. постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року (зі змін. та допов.), дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити уповноважений підрозділ Національної поліції, власника дороги або уповноважений ним орган.
Завданням адміністративного судочинства відповідно до вимог ст. 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Судом встановлено, що 19.10.2023 року інспектором відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в Запорізькій області старшим лейтенантом поліції Денисовим О.В. відносно позивача складено постанову серія БАБ № 721971 про притягнення ОСОБА_1 як фізичної особи до адміністративної відповідальності за ч. 2 та ч. 3 ст. 140 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн.
Відповідно до вищезазначеної постанови, 19.10.2023 року о 09-10 год. в місті Запоріжжі, по вулиці Незалежної України, буд. 88, ОСОБА_1 проводив роботи на пішохідному тротуарі в зоні червоної лінії дороги без погодження з органами НП та не облаштував місце проведення робіт відповідними засобами регулювання дорожнього руху, чим порушив п. 1.5, 3.1 Правил дорожнього руху, ДСТУ 3587, 4100 за що передбачена відповідальність за ч. 2 та ч. 3 ст. 140 КУпАП.
Таким чином, проведення у встановленому порядку процедури погодження проведення будь-яких дорожніх робіт по вулиці Незалежної України в місті Запоріжжі з уповноваженим підрозділом Національної поліції України повинно проводиться виключно директором ТОВ «РЕМШЛЯХБУД».
В даному випадку, суд погоджується із позивачем, що належним суб`єктом адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 140 КУпАП повинен бути виключно директор ТОВ «РЕМШЛЯХБУД», оскільки безпосередньо ним не було забезпечення проведення у встановленому порядку процедури погодження з уповноваженим підрозділом Національної поліції України проведення будь-яких робіт по вулиці Незалежної України в місті Запоріжжя.
Відповідно до відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб підприємців та громадських формувань директором ТОВ «РЕМШЛЯХБУД» є Кірков О.Ф, що підтверджується Випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Ідентифікаційний код юридичної особи: 20488682.
Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинені, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадській організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Таким чином, під час винесення оскаржуваної постанови в порушення вимог ст. 280 КУпАП інспектором не з`ясовані та не враховані обставини, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення.
Зокрема, конкретно не визначено складу правопорушення згідно ч. 2 та ч. 3 ст. 140 КУпАП, не вказано в чому конкретно полягає порушення норм та стандартів, що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху, які конкретно норми і стандарти, в чому це виразилось, який причинний зв`язок між їх порушеннями і наслідками, що наступили.
Судом встановлено, що згідно наказу ТОВ «РЕМШЛЯХБУД» № 92-К, ОСОБА_1 прийнято на роботу на посаду майстра дільниці з 27.12.2019 року. Згідно наказу ТОВ «РЕМШЛЯХБУД» № 48-К від 01.06.2020 року, ОСОБА_1 майстра дільниці, переведено на посаду виконраба ДБД з 01.06.2020 року. Оплата праці: згідно штатного розпису.
Як вбачається із посадовою інструкції ТОВ «РЕМШЛЯХБУД» - виконавець робіт, яка затверджена наказом директора від 18.11.2021 року № 49, в обов`язки ОСОБА_1 як працівника підприємства не входить проведення у встановленому законом порядку процедури погодження проведення будь-яких робіт на автомобільних дорогах, вулицях в місті Запоріжжя з уповноваженим підрозділом Національної поліції України,
Відповідно до ст. 10 Закону України «Про автомобільні дороги України», державне управління автомобільними дорогами загального користування здійснює Державна служба автомобільних доріг України, що є центральним органом виконання влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через керівника центрального органу виконавчої влади у галузі транспорту і який має свої органи управління на місцях.
За положеннями ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
При цьому, згідно ч. 1 вказаної статті кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 242 КАС України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідач не довів того, що позивач є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 140 КУпАП, отже може бути притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, яке передбачене ч. 2 ст. 140 КУпАП.
При розгляді справи про адміністративне правопорушення та винесенні постанови, інспектором не встановлено коло повноважень ОСОБА_1 , обсяг його обов`язків щодо утримання ділянки дороги в АДРЕСА_1 , і зазначені документи до відзиву не додано, відсутні у матеріалах справи про адміністративне правопорушення.
Вказані документи повинні були бути перевірені інспектором під час вирішення питання про притягнення до відповідальності ОСОБА_1 для встановлення наявності чи відсутності складу адміністративного правопорушення.
За такого правового врегулювання та обставин справи суд погоджується із позивачем про протиправність постанови у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку з недоведеністю наявності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 140 КУпАП.
Крім того, позивач стверджує, що працівники ТОВ «РЕМШЛЯХБУД» здійснили огородження місця проведення дорожніх робіт тротуару в місті Запоріжжі по вулиці Незалежної України, 88, необхідними засобами регулювання дорожнього руху.
З урахуванням вище викладеного працівник відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в Запорізькій області при винесенні оскаржуваної в судовому порядку постанови не пересвідчився у встановленому порядку хто саме з працівників ТОВ «РЕМШЛЯХБУД» займався огородженням місця проведення дорожніх робіт тротуару в місті Запоріжжя по вулиці Незалежної України, 88, засобами регулювання дорожнього руху.
Суд приходить до висновку, що працівник відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в Запорізькій області при винесенні постанови про накладення адміністративного стягнення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (серія БАБ № 721971 від 19.10.2023 року) не забезпечив належним чином розкриття об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, визначеного положеннями ч. 3 ст. 140 КУпАП, що в свою чергу ставить під сумнів законність та правомірність зазначеної постанови.
На думку позивача в даному випадку вирішення питання про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 140 КУпАП можливе лише за умови чіткого відображення працівником патрульної поліції в постанові інформації про те, які саме нормативи щодо обладнання місця провадження робіт на конкретній вулиці було порушено.
Суд погоджується із доводами позивача щодо того, що в оскаржуваній постанові не конкретизовано про те, які саме нормативи щодо обладнання місця провадження робіт на конкретній вулиці було порушено ОСОБА_1 .
Як встановлено судом, у спірній постанові лише констатовано, що позивач порушив вимоги ДСТУ 3587 та 4120, але не конкретизовано які саме.
Суд констатує, що відповідачем не надано жодного належного та допустимого доказу вчинення позивачем адміністративних правопорушень, відповідальність за які передбачена ч. 3 ст. 140 КУпАП.
Доказів, які б спростовували твердження позивача, що він особисто не проводив та не виконував робіт в місті Запоріжжі по вулиці Незалежної України, 88, та огородження місця проведення дорожніх робіт в місті Запоріжжі по вулиці Незалежної України, 88, шо роботи засобами регулювання дорожнього руху здійснювалося взагалі іншими працівниками ТОВ «РЕМШЛЯХБУД», оскільки зазначеним підприємством за вказаною адресою проводилися дорожні роботи на підставі Договору № 68 від 26.07.2023 року укладеного з Департаментом муніципального управління Запорізької міської ради, що працівники ТОВ «РЕМШЛЯХБУД» здійснили огородження місця проведення дорожніх робіт тротуару в місті Запоріжжі по вулиці Незалежної України, 88, необхідними засобами регулювання дорожнього руху, не спростовано відповідачем.
Належних доказів того, що дії позивача могли створити чи створювали небезпеку чи перешкоду руху, загрозу життю або здоров`ю громадян, завдання матеріальних збитків, у матеріалах справи немає.
Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення ОСОБА_1 правопорушень, оскільки саме по собі описання адміністративних правопорушень не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Таким чином, окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї. В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Наведене узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 26.04.2018 року у справі № 338/1/17.

Направляючи до суду відзив на позов, представник відповідача, у порушення вимог ст. 77 КАС України, не надав жодних будь-яких доказів щодо правомірності свого рішення, а саме винесення постанови, яка оскаржується позивачем у судовому порядку.

Як встановлено судом, у спірній постанові лише констатовано, що позивач порушив вимоги п. 1.5, 3.1 Правил дорожнього руху, ДСТУ 3587, 4100, але які службові обов`язки на нього покладено і яких саме заходів, у межах наданих повноважень, не вжив позивач, у вказаній постанові не зазначено.

З диспозиції ст. 140 КУпАП випливає, що вона носить бланкетний характер і передбачає відповідальність за вчинення ряду окремих незаконних діянь, які врегульовані законодавством України, тобто потребує посилання в постанові на конкретні норми і правила, які порушила винна особа.

В постанові вказано, що ОСОБА_1 порушив вимоги п. 1.5, 3.1 Правил дорожнього руху, ДСТУ 3587, 4100, тобто відсутнє посилання на порушення якого саме визначеного законодавством порядку та його норми, що передбачають погодження з відповідним підрозділом поліції схеми та встановлення технічних засобів організації дорожнього руху.

Таким чином, у постанові не повністю розкрита об`єктивна сторона вчиненого позивачем правопорушення.

Окрім того, суд враховує, що відповідно до п. 21 п. 1 розділу ІІІ «Положення Про Департамент патрульної поліції» Департамент патрульної поліції надає у межах своєї компетенції посадовим і службовим особам та громадянам обов`язкові до виконання приписи про усунення порушень законодавства, в тому числі правил, норм та стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а у разі невиконання таких приписів - притягує винних осіб до передбаченої законодавством відповідальності.

Матеріали справи не містять доказів того, що відповідачем видавались ОСОБА_1 і приписи про усунення порушень законодавства.

За таких обставин, сама по собі постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БАБ № 721971 від 19.10.2023 року, не дає підстав стверджувати про порушення позивачем п. 1.5, 3.1 Правил дорожнього руху, ДСТУ 3587, 4100, про порушення яких зазначено у постанові, оскільки зазначені обставини не знайшли підтвердження, а доказів, які б спростували доводи позивача, викладені у поданому адміністративному позові, відповідачем не надано.

Частиною 1 статті 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Отже, у даному випадку відповідачем у встановленому порядку не доведено належними та допустимими доказами факт порушення позивачем вимог ч. 2, ч. 3 ст. 140 КУпАП, хоча за приписами ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається саме на відповідача.

Суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням наведеного, саме суб`єкт владних повноважень зобов`язаний довести, що він діяв у межах, установлених законом, відповідно до повноважень та у спосіб, що визначені законом.

Враховуючи вказане вище, суд вважає надуманим та безпідставним клопотання представника відповідача у відзиві на позов, про покладання зобов`язання на позивача, надати докази на ті обставини, на які він посилається в своїй позовній заяві.

Щодо позовних вимог позивача про відшкодування судових витрат- судового збору та витрат на професійну правничу допомогу, варто зазначити наступне.

Відповідно до ст. 132 КАС України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з п. 1, та п. 2 ч. 3ст. 134 КАС України, розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно зі ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При визначенні суми відшкодування витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката суд виходить з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи.

Разом з тим, відповідно до ч. 7 ст. 134 КАС України, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Суд звертає увагу на те, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини щодо судових витрат, викладеною, зокрема, в рішенні від 28.11.2002 року «Лавентс проти Латвії» (Lavents v. Latvia, заява № 58442/00), за ст. 41 Конвенції суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму (див., серед інших, рішення ЄСПЛ у справах «Ніколова проти Болгарії» та «Єчюс проти Литви», пункти 79 і 112 відповідно).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Такі ж критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268).

Отже, в цілому нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.

Відповідна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 року у справі № 910/12876/19.

Вирішуючи питання обґрунтованості розміру заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу та пропорційності їх складності правовому супроводу даної конкретної справи, суд враховує наступне.

Предметом спору у даній справі є оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності та накладення штрафу в розмірі 510 грн., в той час як правничу допомогу адвокатом визначено у розмірі 5000 грн.

Встановлено, що між адвокатом АДВОКАТСЬКОГО БЮРО «ВАКУЛЕНКО» Вакуленко Д.О. та Третинко В.В. було укладено Договір про надання правової допомоги від 24.10.2023 року.

Також між адвокатом АДВОКАТСЬКОГО БЮРО «ВАКУЛЕНКО» Вакуленко Д.О. та Третинко В.В. підписано Додаток № 1 до Договору про надання правової допомоги від 24.10.2023 року.

Враховуючи все викладене в сукупності, суд, оцінюючи співмірність витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт, взявши до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, їх значення для спору, ціну позову, з огляду на визначені практикою ЄСПЛ критерії, та виходячи із засад розумності та справедливості, з урахуванням категорії справи, затраченого часу, обсягу наданих послуг, суд вважає, що витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5000 грн. є співмірними і підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Відповідачем не доведено, що витати на професійну правничу допомогу, згідно вимог ч. 5 ст. 134 КАС України, не є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

Таким чином, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги позивача щодо відшкодування судових витрат, а саме сплаченої суми судового збору у розмірі 536,80 грн. та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн.

Оскільки відповідач Управління патрульної поліції в Запорізькій області є структурним підрозділом юридичної особи - Департаменту патрульної поліції, то саме з цієї юридичної особи підлягають стягненню судові витрати.

Керуючись ст. 247 п. 1, ст. 251, ст. 280, ст. 293 КУпАП, ст. 8, ст. 9, ст.77, ст. 139, ст. 242, ст. 244, ст. 246, ст. 286 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції в Запорізькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БАБ № 721971 від 19.10.2023 року - задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БАБ № 721971 від 19.10.2023 року за ч. 2 та ч. 3 ст. 140 КУпАП про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у вигляді адміністративного штрафу у розмірі 510,00 грн. скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення - закрити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Запорізькій області в особі Департаменту патрульної поліції (вул. Федора Ернста, 3, м. Київ, код ЄДРПОУ 40108646) судовий збір у розмірі 536,80 грн.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Запорізькій області в особі Департаменту патрульної поліції (вул. Федора Ернста, 3, м. Київ, код ЄДРПОУ 40108646) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн.

Рішення суду може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повні відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 246 КАС України:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 ;

Представник позивача: адвокат АБ «ВАКУЛЕНКО» Вакуленко Дмитро Олександрович, діє на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю № 001310 від 29.0 6.2017 року та ордеру;

Відповідач: Департамент патрульної поліції, , місцезнаходження: м. Київ, вул. Федора Ернста, 3 в особі Управління патрульної поліції в Запорізькій області, місцезнаходження: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, буд. 96.

Суддя В.О. Макаров