Справа № 200/2290/23
Суддя: Блохін Анатолій Андрійович
Дата ухвалення: 2023-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2023 року справа №200/2290/23

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Казначеєва Е.Г., Компанієць І.Д., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника позивача Тарасова Артура Вікторовича на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19 липня 2023 р. у справі № 200/2290/23 (головуючий І інстанції Циганенко А.І.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Донецькій про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,-

У С Т А Н О В И В:

В травні 2023 року адвокат Тарасов А.В., представник позивача Парубця О.А., подав до суду адміністративний позов до відповідача, Головного управління Національної поліції в Донецькій області, в якому просив: визнати протиправним дії відповідача в частині відмови в оформлені та поданні необхідних документів до органів Пенсійного фонду України для призначення позивачу пенсії за вислугу років відповідно до п. а ст. 12 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб; зобов`язати відповідача обчислити позивачу вислугу років для призначення пенсії за вислугу років на підставі п. а ст. 12 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб, з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 Про порядок обчислення вислуги років, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їх сімей із зарахуванням йому до вислуги років для призначення пенсії за вислугу років часу участі в антитерористичній операції на території Донецької області з 07.11.2015 до 30.04.2018 один місяць за три місяці служби; зобов`язати відповідача оформити та подати необхідні документи до органів Пенсійного фонду України для призначення позивачу пенсії за вислугу років відповідно до п. а ст. 12 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб із зарахуванням йому до вислуги років для призначення пенсії за вислугу років часу участі в антитерористичній операції на території Донецької області з 07.11.2015 до 30.04.2018 один місяць за три місяці служби.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що наказом ГУНП в Донецькій області від 22.06.2022 № 274 о/с, його було звільнено зі служби в поліції за п. 6 ч. 1 ст. 77 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) відповідно до розділу VII Закону України Про Національну поліцію з 22 червня 2022 року. Вислуга років на день звільнення 22 червня 2022 року склала: у календарному обчисленні - 22 роки 10 місяців 08 днів. Наказом ГУНП в Донецькій області від 05.05.2023 №192 о/с унесені зміни до наказу ГУНП в Донецькій області від 22.06.2022 №274 о/с в частині звільнення зі служби в поліції та оголошена вислуга років, на день звільнення 22 червня 2022 року, у пільговому обчисленні - 39 років 09 місяців 09 днів. 11.04.2023 позивач звернувся до відповідача із заявою про обчислення вислуги років для призначення пенсії за вислугу років із зарахуванням до вислуги років для призначення пенсії за вислугу років часу участі в антитерористичній операції на території Донецької області з 07.11.2015 по 30.04.2018 один місяць за три місяці служби. Окрім того, просив оформити та подати необхідні документи до органів Пенсійного фонду України для призначення мені пенсії за вислугу років. 08.05.2023 позивач отримав лист про відмову в оформленні та поданні необхідних документів до органів Пенсійного фонду для призначення пенсії за вислугу років, оскільки він не набув право на пенсію за вислугу років. З таким рішенням позивач не згоден, оскільки, на його думку, він має достатньо вислуги років у пільговому обчисленні для призначення пенсії за вислугу років згідно з пунктом а частини 1 статті 12 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб пенсія за вислугу років призначається особам незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки та 6 місяців і більше, а у нього вислуга років у пільговому обчисленні становить 23 роки 05 місяців 13 днів.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 19 липня 2023 р. у справі № 200/2290/23 в задоволенні позову відмовлено.

Представник позивача не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржене судове рішення та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, неправильно застосував норми матеріального права та порушив норми процесуального права.

Загальний період вислуги років позивача, що підлягає пільговому обчисленню на підставі довідки ГУ НП у Донецькій області від № 7474/05/12-2020 від 08.12.2020, складає близько 2 роки 5 місяців, що у пільговому обчисленні становить понад 7 років. Тому позивач має достатню кількість календарної вислуги років, яка дає право на призначенні пенсії за вислугу років за пунктом "а" статті 12 Закону № 2262-ХІІ, а відповідачем протиправно відмовлено позивачу в оформленні та направленні до органів Пенсійного фонду України необхідних документів для призначення позивачу пенсії за вислугу років за пунктом "а" статті 12 Закону № 2262-ХІІ.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.

Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 в період з 15 серпня 1999 року по 22 червня 2022 року проходив службу в органах внутрішніх справ та в Національній поліції України.

22 червня 2022 року наказом Головного управління Національної поліції в Донецькій області №274 о/с ОСОБА_1 було звільнено зі служби в поліції за п. 6 ч. 1 ст. 77 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) відповідно до розділу VII Закону України Про Національну поліцію з 22 червня 2022 року. Вислуга років на день звільнення 22 червня 2022 року склала: у календарному обчисленні - 22 роки 10 місяців 08 днів.

11 квітня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про обчислення вислуги років для призначення пенсії за вислугу років на пільгових умовах, також просив оформити та подати необхідні документи до органів Пенсійного фонду України для призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. а ст. 12 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб із зарахуванням до вислуги років для призначення пенсії за вислугу років часу участі в антитерористичній операції на території Донецької області з 07.11.2015 по 30.04.2018 один місяць за три місяці служби.

05 травня 2023 року наказом Головного управління Національної поліції в Донецькій області №192 о/с були унесені зміни до наказу від 22.06.2022 № 274 о/с в частині звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції та оголошена вислуга років, на день звільнення 22 червня 2022 року, у пільговому обчисленні - 39 років 09 місяців 09 днів.

08 травня 2023 року Головне управління Національної поліції в Донецькій області листом за №П-15/34/01-2023 повідомило ОСОБА_1 про те, що він не набув право на пенсію за вислугу років відповідно до чинного законодавства.

Згідно з довідкою вислуги років майора поліції ОСОБА_1 , інспектора сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №1 Бахмутського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області, 14 грудня 1979 року народження, м. Горлівка, Донецька область, від 05 травня 2023 року, вислуга років на службі в календарному обчисленні згідно з розрахунком на 22 червня 2022 року становить 22 роки 10 місяців 08 днів, вислуга років у пільговому обчисленні (без урахування вислуги у календарному обчисленні) 16 років 11 місяців 01 день,

Вислуга років у пільговому обчисленні - 39 років 09 місяців 09 днів.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави (стаття 3 Конституції України).

Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними (стаття 46 Конституції України).

Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Статтею 102 Закону України від 2 липня 2015 року №580-VIII Про Національну поліцію встановлено, що пенсійне забезпечення поліцейських […] після звільнення їх зі служби в поліції здійснюються в порядку та на умовах, визначених Законом України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб.

Закон України від 9 квітня 1992 року №2262-XII Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом (далі Закон №2262-XII).

Для вирішення питання чи має позивач право на призначення пенсії за вислугу років слід керуватися законодавством, яке діяло станом на 22 червня 2022 року - дату звільнення останнього зі служби.

Зокрема, Закон №2262-XII діяв в редакції Закону України від 24 березня 2022 року №2153-IX Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з внесенням змін до Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту.

Пунктом б статті 1-2 Закону №2262-XII встановлено, що право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби […] поліцейські […].

Згідно з пунктом а частини 1 статті 12 Закону №2262-XII пенсія за вислугу років призначається […] іншим особам, зазначеним у пунктах б-д статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше.

Пунктом б частини 1 статті 17 Закону №2262-XII встановлено, що […] іншим особам, зазначеним у пунктах б-д статті 1-2 цього Закону, які мають право на пенсію за цим Законом, до вислуги років для призначення пенсії зараховуються служба в служба в органах внутрішніх справ на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду та в поліції.

Згідно зі статтею 17-1 Закону №2262-XII порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

17 липня 1992 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову №393 Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей (далі Постанова №393).

На дату звільнення позивача зі служби Постанова №393 діяла в редакції постанови Кабінету Міністрів України №578 від 10 травня 2022 року Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо виплати пенсій і грошової допомоги особам, на яких поширюється чинність Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб.

Пунктом 1 Постанови №393 передбачено, що для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським до вислуги років зараховуються служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду, та час роботи в Національній поліції.

Відповідно до пункту 2-1 Постанови №393 для призначення пенсій обчислення календарної вислуги років проводиться згідно з пунктами 1 і 2 цієї постанови.

Пунктом 3 Постанови №393 встановлено, що до вислуги років для визначення розміру пенсії особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах: а) один місяць служби за три місяці: час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції.

Статтею 17 Закону №2262-XII визначено види служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсії, а статтею 17-1 Закону №2262-XII встановлено саме порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим законом. У свою чергу, вказаною нормою передбачено, що цей період та пільгові умови встановлюються саме Кабінетом Міністрів України.

Законом №2262-XII передбачені пільгові умови для призначення пенсій за вислугу років, які встановлюються урядом, шляхом прийняття підзаконних нормативно-правових актів.

Постановою №393 визначено, зокрема, порядок обчислення вислуги років для призначення пенсій, зокрема, поліцейським.

Вказана постанова є підзаконним нормативно-правовим актом, мета якого конкретизувати нормативне регулювання з метою вирішення питань, що виникають з приводу призначення пенсії за вислугу років, в тому числі, і визначення її розміру на пільгових умовах.

Таким чином, основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу є Закон №2262-XII. Пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, Постановою №393.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що з 19 лютого 2022 року Постановою №393 були змінені порядок обчислення вислуги років та пільгові умови призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за Законом №2262-XII.

Згідно з частиною 1 статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

В абзацах 1-2 пункту 2 мотивувальної частини рішення від 09 лютого 1999 року № 1-рп/99 у справі № 1-7/99 за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) Конституційний Суд України зазначив, що в регулюванні суспільних відносин застосовуються різні способи дії в часі нормативно-правових актів. Перехід від однієї форми регулювання суспільних відносин до іншої може здійснюватися, зокрема, негайно (безпосередня дія), шляхом перехідного періоду (ультраактивна форма) і шляхом зворотної дії (ретроактивна форма).

За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

З огляду на викладене, до спірних правовідносин слід застосовувати положення нормативно-правових актів, які діяли на час звільнення позивача зі служби в Національній поліції України (тобто станом на 22 червня 2022 року).

Отже, до спірних правовідносин не може бути застосований правовий висновок про обчислення пільгового стажу для призначення пенсії за вислугою років, викладений у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду від 03 березня 2021 року у справі №805/3923/18-а та у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 750/9775/16-а.

У справі, що розглядається, позивач не має календарної вислуги років для призначення пенсії (25 календарних років), а наявна в нього вислуга років у пільговому обчисленні відповідно до приписів пункту 2-1 Постанови №393, в редакції постанови Кабінету Міністрів України №119 від 16.02.2022, не включається до календарної вислуги років для призначення пенсії.

З 19 лютого 2022 року вислуга років у пільговому обчисленні враховується для визначення розміру пенсії.

Під час судового розгляду даної справи не встановлені необхідні умови, яким має відповідати позивач для призначення пенсії за вислугу років, а тому відповідач правомірно застосував вище наведені положення законодавства та відмовив в оформлені та поданні необхідних документів до органів Пенсійного фонду України для призначення позивачу пенсії за вислугу років відповідно до п. а ст. 12 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно зі статтею 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на Відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно із статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За приписами статті 249 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтувалося на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Решта доводів та заперечень висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, №303-A, п.29).

Згідно з пунктом 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволення позову.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене, колегія суддів не знаходить правових підстав для задоволення апеляційної скарги і відповідно для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, правові висновки суду першої інстанції скаржником не спростовані.

Керуючись 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу представника позивача Тарасова Артура Вікторовича на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19 липня 2023 р. у справі № 200/2290/23 - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19 липня 2023 р. у справі № 200/2290/23 - залишити без змін.

Повне судове рішення складено 12 грудня 2023 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя А.А. Блохін

Судді Е.Г. Казначеєв

І.Д. Компанієць