Справа № 400/12311/21
Суддя: Малих О.В.
Дата ухвалення: 2023-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2023 р. Справа № 400/12311/21
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Малих О.В., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,
до відповідача:Головного управління ДПС у Миколаївській області, вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001,
про:визнання протиправною та скасування вимоги від 17.02.2021 року № Ф-72107-17 У,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Миколаївській області (далі відповідач, ГУ ДПС), в якому просить суд визнати протиправною та скасувати вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 17.02.2021 року № Ф-72107-17 У на суму 37788,74 грн.

Ухвалою від 07.12.2021 року суд відкрив провадження у справі та ухвалив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін у судове засідання.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що оскаржувана вимога обґрунтована лише посиланням на ст. 25 Закону № 2464 та дані інформаційної системи органу доходів і зборів. Відповідач мав би право нарахувати внесок, прийнявши вимогу про його сплату, на підставі: акту перевірки; звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів; бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до Закону нараховується внесок.

Крім того, оскаржувана вимога була складена на прізвище « ОСОБА_2 », хоча прізвищем позивача є « ОСОБА_3 ».

Відомостями про змінене прізвище позивача ГУ ДПС володіє з 21.03.2001 року, відповідно до довідки про присвоєння ідентифікаційного номера.

Також, відповідач направив листа із оскаржуваною вимогою на прізвище, яке не належить позивачу, що позбавило її можливості вчасно оскаржити вимогу.

Відповідач надав відзив на позов, в якому у задоволенні вимог позивача просив відмовити. Заперечуючи проти позову, відповідач зазначив, що платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок (п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону № 2464).

Згідно відомостей інформаційної бази даних ІС «Податковий блок» позивач перебував на обліку в ДПІ у Центральному районні м. Миколаєва ГУ ДПС у Миколаївській області, а з 04.08.2003 року по 03.11.2021 року на загальній системі оподаткування.

Відповідно до інформаційної бази даних ІС «Податковий блок» в інтегрованій картці платника існують такі нарахування: за 2017 рік 09.02.2018 року 8448,00 грн.; за 1 кв. 2018 року 19.04.2018 року 2457,18 грн.; за 2 кв. 2018 року 19.07.2018 року 2457,18 грн.; за 3 кв. 2018 року 19.10.2018 року 2457,18 грн.; за 4 кв. 2018 року 21.01.2019 року 2457,18 грн.; за 1 кв. 2019 року 19.04.2019 року 2754,18 грн.; за 2 кв. 2019 року 19.07.2019 року 2754,18 грн.; за 3 кв. 2019 року 21.10.2019 року 2754,18 грн.; за 4 кв. 2019 року 21.01.2020 року 2754,18 грн.; за 1 кв. 2020 року 21.04.2020 року 2078,12 грн.; за 2 кв. 2020 року 20.07.2020 року 1039,06 грн.; за 3 кв. 2020 року 20.10.2020 року 3178,12 грн.; за 4 кв. 2020 року 20.01.2020 року 2200,00 грн. Таким чином сума заборгованості складає 37788,74 грн.

З 01.01.2018 року фізичні особи-підприємці, які застосовують загальну систему оподаткування, особи, які проводять незалежну професійну діяльність, а також члени фермерських господарств зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок (абз. 3 ч. 8 ст. 9 Закону № 2464).

Законом України від 06.12.2016 року № 1774-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» внесено зміни до Закону № 2464, які набули чинності з 01.01.2017 року, зокрема у ст. 7 слова «має право самостійно» замінено словом «зобов`язаний».

Тобто, у разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої Законом № 2464. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Враховуючи, що позивач з 04.08.2003 року по 03.11.2021 року була зареєстрована як ФОП та перебувала на обліку у ГУ ДПС, з 01.01.2017 року в неї виник обов`язок щодо сплати ЄСВ навіть у разі не отримання доходу

Щодо нездійснення підприємницької діяльності відповідач зазначив, що чинне законодавство у сфері збору та обліку єдиного внеску не пов`язує фактичне і проведення фізичними особами-підприємцями своєї підприємницької діяльності із обов`язком сплати єдиного внеску. Тобто, обов`язок сплати єдиного внеску, за відсутності інших умов, пов`язаний саме із статусом суб`єкта підприємницької діяльності та припиняється разом із внесенням відомостей щодо припинення діяльності саме фізичної особи-підприємця.

У інформаційній системи органу доходів і зборів лише відображається відомості про сплату чи не сплату платниками податків єдиного внеску, розмір та обов`язок сплати якого встановлені напряму Законом.

Пункт 4 Розділу VI Інструкції № 449 надає право контролюючим органам формувати вимоги про сплату боргу (недоїмки) на підставі облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів.

Облікові дані з інформаційної системи органу доходів і зборів, є такою самостійною підставою для формування вимог, як і акти перевірки чи податкова звітність.

Таким чином, аналіз наведених вище норм свідчить про те, що вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи контролюючого органу платника у випадку, зокрема, якщо такий платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску.

Слід зазначити, що норми Закону України № 2464, станом на момент формування вимоги не містили застережень, що особа звільняється від сплати ЄСВ як фізична особа-підприємець, якщо підприємством, з яким фізична особа перебуває у трудових відносинах, сплачується ЄСВ. Сплата ЄСВ у такому разі не здійснюється подвійно, адже за фізичну особу-підприємця, яка працює найманим працівником у юридичної особи, сплачує роботодавець.

Суд розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

З`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази у їх сукупності, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд встановив наступне:

Позивач у період з 04.08.2003 року по 03.11.2021 року була зареєстрована як ФОП та перебувала на обліку у ГУ ДПС.

17.02.2021 року ГУ ДПС було сформовано на ім`я ОСОБА_4 вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф 72107-17 У, якою нараховано суму боргу зі сплати єдиного внеску у сумі 37788,74 грн.

Позивач оскаржила вказану вимогу до ДПС України, рішенням якого від 16.11.2021 року № 25870/6/99-00-06-02-01-06 скаргу залишено без розгляду.

Не погоджуючись з вимогою ГУ ДПС, позивач оскаржила її у судовому порядку.

Приймаючи рішення у справі, суд виходить з наступного:

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон від 08.07.2010 року № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі та раніше за текстом Закон № 2464).

На підставі Закону № 2464 розроблено Інструкцію про порядок нарахування і сплати єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, яка затверджена наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 року № 449 (далі та раніше за текстом Інструкція № 449).

Відповідно до ст. 1 Закону № 2464 єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону № 2464 платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Обов`язки платників єдиного внеску регламентовано ч. 2 ст. 6 Закону № 2464, відповідно до положень якої, платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок до податкового органу за основним місцем обліку платника єдиного внеску та подавати звітність до податкового органу за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки та порядку, встановлені Податковим кодексом України.

Відповідно до ч. 2 та 3 ст. 25 Закону № 2464, у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов`язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею.

Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені Законом № 2464 є недоїмкою та стягується з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Згідно п. 2 ч. 11 ст. 25 Закону № 2464, за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) сум єдиного внеску накладається штраф у розмірі 10 відсотків (з 01 січня 2015 року 20 відсотків) своєчасно не сплачених сум.

Одночасно на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу (ч. 10 ст. 25 Закону № 2464).

Нарахування пені, передбаченої цим Законом, починається з першого календарного дня, що настає за днем закінчення строку внесення відповідного платежу, до дня його фактичної сплати (перерахування) включно (ч. 13 ст. 25 Закону № 2464).

Відповідно до ч. 15 ст. 25 Закону № 2464 рішення податкового органу про нарахування пені та/або застосування штрафів, передбачених частинами одинадцятою і дванадцятою цієї статті, є виконавчим документом.

Згідно пп. 2 п. 2 розділу VII Інструкції № 449, за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску складається рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за формою згідно з додатком 12 до цієї Інструкції. Розрахунок цієї фінансової санкції здійснюється на підставі даних ІТС. При застосуванні штрафів, приймається одне рішення на всю суму сплаченої (погашеної) недоїмки незалежно від періодів та кількості випадків сплати за зазначені періоди (при цьому недоїмка за кожен такий період повинна бути повністю сплачена (погашена)).

При цьому, у випадках наявності податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів законом передбачені Випадки анулювання платника ЕСВ (п.п. 298.2.3, п. 298.2 ст. 298 Податкового кодексу України).

Тобто у разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення перевірок порушень платником єдиного податку першої третьої груп вимог, встановлених главою І розділу XIV «Спеціальні податкові режими» ПК України, має бути анулювання реєстрації платника єдиного податку першої - третьої груп, що проводиться за рішенням такого органу, прийнятим на підставі акту перевірки, з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення.

З приводу надання чи повідомлення про виникнення боргу та вимогу про його сплату, позивачем отримано не було, що також є підтвердженням того, що жодної вимоги про порушення, чи виникнення боргу позивачу адресовано не було.

Також не було спроб вирішити дане питання в досудовому порядку з боку відповідача, як і знайти позивача за місцем проживання чи повідомити про оскаржувану вимогу.

Платники єдиного внеску, зазначені у п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону № 2464, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 10 лютого наступного року, крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування, які сплачують єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок (абз. 3 ч. 8 ст. 9 Закону № 2464 у редакції з 01.01.2017 року).

Платники єдиного внеску, зазначені у п. 4, 5 та 5-1 ч. 1 ст. 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок (абз. 3 ч. 8 ст. 9 Закону № 2464 у редакції з 01.01.2018 року).

Орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату (ч. 4 ст. 25 Закону № 2464).

Орган доходів і зборів надсилає (вручає) вимогу про сплату боргу (недоїмки) платнику єдиного внеску протягом трьох робочих днів з дня її винесення.

У випадках, передбачених абзацами третім та/або четвертим цього пункту, вимога про сплату боргу (недоїмки) надсилається (вручається): платникам, зазначеним у підпунктах 1, 2 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, протягом 10 робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій): платникам, зазначеним у підпунктах 3. 4, 6 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, протягом 15 робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій).

Під частковим зменшенням суми недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованості зі сплати фінансових санкцій) для цілей цього пункту вважається зменшення загальної суми боргу (недоїмки) з єдиного внеску, яка включає нараховані та несплачені суми єдиного внеску (фінансових санкцій) за останній календарний місяць, в якому відбулось таке зменшення.

З наведених законодавчих положень вбачається, що фізичні особи- підприємці, які перебувають на загальній системі оподаткування, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 10 лютого наступного року (у період з 01.01.2017 року) та єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок (у період з 01.01.2018 року). У свою чергу, контролюючий орган надсилає (вручає) такій фізичній особі-підприємцю вимогу про сплату боргу (недоїмки) протягом 15 робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій).

Натомість, контролюючий орган зобов`язаним був надіслати (вручити) позивачу вимогу про сплату боргу (недоїмки) протягом 15 робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій), але на протязі понад 20 років позивач не отримувала та не мала інформації про наявність боргу.

Проте, оскаржувана вимога була сформована до виконання лише 17.02.2021 року, що створило можливість для штучного нарощування боргу позивача, з огляду на несвоєчасність формування оскаржуваної вимоги з пропуском більш ніж тривалого строку.

Недотримання відповідачем строків прийняття відповідних рішень позбавило позивача можливості передбачити наслідки та позбавило, у випадку необхідності з належністю узгоджувати питання існування боргу, шо як наслідок, призвело до покладення на позивача надмірного тягара зі сплати єдиного внеску.

Крім того ГУ ДПС складено податкову вимогу на прізвище, яке позивачем було змінено, що позбавило її можливості отримати її вчасно.

На підставі ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 19, 77, 139, 241 246, 260 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001, ) задовольнити.

2. Визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) Головного управління ДПС у Миколаївській області від 17.02.2021 року № Ф-72107-17 У на суму 37788,74 грн.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) судові витрати у сумі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривень 00 копійок).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 12.12.2023 року.

Суддя О.В. Малих