Справа № 520/31007/23
Суддя: Бабаєв А.І.
Дата ухвалення: 2023-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2023 року № 520/31007/23

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бабаєва А.І. розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в м.Харкові справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання незаконним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просила суд:

- визнати незаконним та скасувати рішення Індустріального об`єднаного управління ПФУ м. Харкова №62 від 29.08.2023 в частині розрахунку ОСОБА_1 пенсії по втраті годувальника з 21.08.2023 у розмірі 60% від заробітної плати (грошового забезпечення) у сумі 51958,38 грн. та застосування обмеження максимального розміру пенсії, десять прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, м. Харків, майдан Свободи, 5, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх, ) провести перерахунок призначеної ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) пенсії по втраті годувальника з 21.08.2023, виходячи із розрахунку 60 відсотків від заробітної плати (грошового забезпечення), у сумі 88816 грн. згідно довідки Харківської обласної прокуратури від 15.08.2023 за № 21-331 та здійснювати виплати у повному обсязі без обмеження її максимального розміру.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що рішення Індустріального об`єднаного управління ПФУ м. Харкова №62 від 29.08.2023 в частині розрахунку ОСОБА_1 пенсії по втраті годувальника з 21.08.2023 у розмірі 60% від заробітної плати (грошового забезпечення) у сумі 51958,38 грн. та застосування обмеження максимального розміру пенсії, десять прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність, на думку позивача, є незаконним та підлягає скасуванню.

Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області подало до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначило, що відповідач у спірних правовідносинах діяв згідно чинного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебувала на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області та отримувала пенсію по інвалідності відповідно до Закону України « Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

З матеріалів справи вбачається, що чоловік позивачки ОСОБА_2 отримував пенсію на умовах Закону України «Про прокуратуру». ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер.

21.08.2023 року позивач звернулась до головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області із заявою про перехід з пенсії по інвалідності на інший вид пенсії, по втраті годувальника після смерті чоловіка ОСОБА_2 на підставі довідки Харківської обласної прокуратури №21- 331 від 15.08.2023 року про розмір заробітної плати (грошового забезпечення) ОСОБА_2 , що враховується для перерахунку пенсій станом на 01.01.2022 року у сумі 88816,00 грн.

Рішенням від 29.08.2023 року №62 позивача переведено з пенсії по інвалідності на пенсію по втраті годувальника із розрахунку 60% від середньомісячного (чинного) заробітку у сумі - 31175,03 грн. та застосовано обмеження максимального розміру для виплати пенсії, десять прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність тобто до 20930 грн. на місяць.

Пенсійним органом під час переведення позивача на пенсію по втраті годувальника пенсію обраховано виходячи з інформації наданої Прокуратурою Харківської області, згідно якої фактично нарахована заробітна плата за грудень 2017 року по посаді начальника відділу прокуратури Харківської області, що відпрацював повний місяць з класним чином «старший радник юстиції» склала 51958,38 грн.

Позивач, вважаючи протиправним оскаржуване рішення, звернулась з даним позовом до суду.

Щодо позовних вимог в частині визнання незаконним та скасування рішення Індустріального об`єднаного управління ПФУ м. Харкова №62 від 29.08.2023 в частині розрахунку ОСОБА_1 пенсії по втраті годувальника з 21.08.2023 у розмірі 60% від заробітної плати (грошового забезпечення) у сумі 51958,38 грн. та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області провести перерахунок призначеної ОСОБА_1 пенсії по втраті годувальника з 21.08.2023, виходячи із розрахунку 60 відсотків від заробітної плати (грошового забезпечення), у сумі 88816 грн. згідно довідки Харківської обласної прокуратури від 15.08.2023 за № 21-331, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 19 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї прокурора або слідчого, які були на його утриманні на момент смерті (при цьому дітям пенсія призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника), за наявності у померлого годувальника стажу роботи в органах прокуратури не менше 10 років, у розмірі 60 відсотків середньомісячного (чинного) заробітку на одного члена сім`ї, 70 відсотків - на двох і більше членів сім`ї. До непрацездатних членів сім`ї померлого прокурора або слідчого належать особи, зазначені у статті 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

За таких обставин, пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається у розмірі 60 відсотків середньомісячного (чинного) заробітку на одного члена сім`ї.

Так, позивач вважає, що при переведені її на пенсію по втраті годувальника, пенсійний орган мав враховувати заробіток зазначений у довідці Харківської обласної прокуратури від 15.08.2023 за № 21-331 про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсій.

Як вбачається із вказаної довідки її видано ОСОБА_2 про те, що відповідно до ст.81 Закону України "Про прокуратуру" та у зв`язку з початком роботи Харківської обласної прокуратури (наказ Генерального прокурора від 08.09.2020 № 414) та окружних прокуратур Харківської обласної прокуратури (наказ Генерального прокурора від 17,02.2021 № 40) (акт, що є підставою для перерахунку пенсії) розмір заробітної плати (грошового забезпечення) за нормами чинними на 01.01.2022 за відповідною (прирівняною) посадою начальника відділу прокуратури області склала 88816,00 грн.

Отже, вказану довідку було видано для перерахунку пенсії ОСОБА_2 , а не для визначення розміру пенсії позивача, під час переведення її на пенсію по втраті годувальника.

Також, з вказаної довідки не вбачається зазначення середньомісячного (чинного) заробітку.

При цьому, позивач звертається з даним позовом, не погоджуючись з діями пенсійного органу під час її переведення на пенсію по втраті годувальника, а не щодо відмови у перерахунку пенсії по втраті годувальника на підставі вказаної довідки.

Так, пенсійний орган, під час переведення позивача на пенсію по втраті годувальника, правомірно керувався наявними матеріалами, які мітились у пенсійній справі годувальника.

Враховуючи викладене, суд вважає, що у даній частині спірних правовідносин відповідачем не порушено прав позивача, протилежного судовим розглядом не встановлено, а позивачем не доведено.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у даній частині.

Щодо позовних вимог в частині визнання незаконним та скасування рішення Індустріального об`єднаного управління ПФУ м. Харкова №62 від 29.08.2023 в частині застосування обмеження максимального розміру пенсії, десять прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області провести перерахунок призначеної ОСОБА_1 пенсії по втраті годувальника з 21.08.2023 та здійснювати виплати у повному обсязі без обмеження її максимального розміру, суд зазначає наступне.

Рішенням від 29.08.2023 року №62 позивача переведено з пенсії по інвалідності на пенсію по втраті годувальника та застосовано обмеження максимального розміру для виплати пенсії, десять прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність тобто до 20930 грн.

Відповідно до п.13-2 розділу XV Прикінцеві положення Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» максимальний розмір пенсії, призначеної на умовах законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про статус народного депутата України", "Про наукову і науково-технічну діяльність" (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), не може перевищувати десяти розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Так, позивачу призначено пенсію по втраті годувальника за приписами Закону України "Про прокуратуру".

Отже, за приписами п.13-2 розділу XV Прикінцеві положення Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія позивача підлягає обмеженю.

За змістом статті 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 №3668-VI максимальний розмір пенсії або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Закону України «Про прокуратуру», не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

При цьому абзацом першим пункту 2 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону № 3668-VI встановлено, що обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

Абзацом другим цього пункту визначено, що пенсіонерам, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом і в яких розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) перевищує максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим Законом, виплата пенсії здійснюється без індексації, без застосування положень частин другої та третьої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та проведення інших перерахунків, передбачених законодавством, до того часу, коли розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) відповідатиме максимальному розміру пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), установленому цим Законом.

Положення пункту 2 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону № 3668-VI спрямовані на врегулювання питань, які виникли у зв`язку із застосуванням Закону № 3668-VI стосовно осіб, у яких розмір пенсії на момент набрання чинності цим Законом перевищував максимальний розмір, а саме - надання права на отримання пенсії у розмірі, який перевищує максимальний, без можливості її перерахунку до моменту, коли такий розмір відповідатиме максимальному розміру пенсії. Водночас, з моменту, коли особа набуде право на перерахунок, на розмір її пенсії будуть поширюватися загальні правила щодо обмежень.

Відповідно до абзацу шостого частини п`ятнадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність.

Враховуючи наведене, з моменту набрання чинності Законом №1697-VII питання призначення та перерахунку пенсій працівникам прокуратури врегульовувалися нормами цього Закону, зокрема статтею 86, частиною п`ятнадцятою якої були встановлені обмеження пенсії максимальним розміром.

Аналізуючи питання правомірності встановлення таких обмежень, суд враховує, що Конституційний Суд України неодноразово висловлював позицію щодо можливості встановлення обмежень розміру соціальних виплат.

Так, відповідно до правової позиції Конституційного Суду України, викладеної у рішенні від 26.12.2011 № 20-рп/2011, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Розміри соціальних виплат залежать від соціально-економічних можливостей держави.

Разом з тим, аналіз практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) свідчить про те, що, неодноразово висловлюючи правову позицію щодо можливості обмеження розміру соціальних виплат, ЄСПЛ, не заперечуючи право держав зменшувати такий розмір, не сформулював правової позиції щодо достатнього розміру таких соціальних виплат, підкреслюючи водночас необхідність забезпечення прозорості, недискримінаційного характеру відповідних змін, не покладення надмірного тягаря на заявників внаслідок такого втручання держави. Така практика свідчить про достатньо широке поле для розсуду, яке ЄСПЛ залишає державам у питаннях соціального забезпечення.

При цьому, таке обмеження не є дискримінаційним, оскільки стосується не лише працівників прокуратури, а й інших категорій пенсіонерів, зокрема поширюється на пенсії, призначені відповідно до Митного кодексу України, законів України «Про державну службу», «Про статус народного депутата України», «Про Національний банк України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про дипломатичну службу», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про судову експертизу», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів», «Про наукову і науково-технічну діяльність», «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», «Про пенсійне забезпечення».

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду в постанові від 21.12.2021 року у справі №580/5962/20.

Зокрема, Верховний Суд відступив від висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 04.03.2021 року у справі №589/3997/16-а у подібних правовідносинах та сформував правовий висновок, відповідно до якого пункт 2 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону №3668-VI не скасовує обмеження максимального розміру пенсії, призначеної працівнику прокуратури до набрання чинності цим Законом, а встановлює особливе регулювання щодо застосування такого обмеження до осіб, яким пенсія призначена до набрання чинності Законом №3668-VI, і в яких розмір пенсії на момент набрання чинності цим Законом перевищував максимальний розмір. Зокрема, шляхом надання права на отримання пенсії у розмірі, який перевищує максимальний, без можливості її перерахунку до моменту, коли такий розмір відповідатиме максимальному розміру пенсії. Водночас з моменту відповідності розміру пенсії максимальному розміру пенсії, - поширення на її розмір загальних правил щодо обмежень, установлених статтею 50-1 Закону № 1789-ХІІ, а з 14.10.2014 - абзацом шостим частини п`ятнадцятої статті 86 Закону № 1697-VII.

З аналізу вищенаведеного вбачається, що застосування обмеження максимального розміру пенсії десятьма прожитковими мінімумами, встановленими для осіб, які втратили працездатність, передбачено для всіх пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про прокуратуру», тобто призначених як працівникам прокуратури, так і членам сімей прокурора, які були на його утриманні на момент смерті прокурора (пенсія по втраті годувальника).

Таким чином, суд доходить висновку про наявність підстав для обмеження пенсії позивачки десятьма прожитковими мінімумами і з огляду на абз.6 ч.15 ст.86 Закону №1697-VII, положення якого неконституційними у встановленому Законом порядку не визнавались.

Отже, застосовуючи законодавчі обмеження розміру пенсії, відповідач не порушує вимог закону.

Щодо посилання позивача на правову позицію Верховного Суду у справі №360/1428/17, де вказано, що на осіб, яким пенсію було призначено до 01.01.2016, обмеження щодо її максимального розміру не поширюється, суд зазначає, що вказане рішення не підлягають застосуванню по даній справі, оскільки правовідносини у цій справі не є аналогічними тим, що були предметом дослідження Верховного Суду. При цьому, позивачу пенсію по втраті годувальника за приписами Закону України "Про прокуратуру" призначено після 01.01.2016 року.

Враховуючи викладене, суд вважає, що у даній частині спірних правовідносин відповідачем не порушено прав позивача, протилежного судовим розглядом не встановлено, а позивачем не доведено.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у даній частині.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Судовий збір підлягає розподілу відповідно до ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 243, ст. 246, ст.255, ст. 293, ст. 295, ст. 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, м. Харків, площа Свободи, 5, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх) про визнання незаконним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Бабаєв А.І.