Справа № 320/16841/23
Суддя: Парненко В.С.
Дата ухвалення: 2023-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2023 року № 320/16841/23

Суддя Київського окружного адміністративного суду Парненко В.С., розглянувши порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом за позовом ОСОБА_1 до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів про визнати протиправним та скасування рішення,

у с т а н о в и в:

03.05.2023 до Київського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом до Відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження (далі відповідач, правонаступник - Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія прокурорів), в якому просить суд (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог):

- визнати протиправним та скасувати рішення Відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження №55дп-23 від 22 березня 2023 р., в частині зазначення у мотивувальній частині твердження про вчинення ОСОБА_1 дисциплінарного проступку, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 43 Закону № 1697-VII та наявності підстав для притягнення її до дисциплінарної відповідальності.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що висновок відповідача про наявність в діях позивача складу дисциплінарного проступку і підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності є необґрунтованим, таким який посягає на процесуальну незалежність в межах кримінального провадження.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 19.05.2023 року (суддя ОСОБА_2 ) прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №320/16841/23 за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Рішенням Вищої ради правосуддя від 03.10.2023 за № 949/0/15-23 ОСОБА_2 було звільнено з посади судді Київського окружного адміністративного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу №320/16841/23 передано 02.11.2023 на розгляд судді Київського окружного адміністративного суду Парненко В.С.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 07.11.2023 прийнято адміністративну справу №320/16841/23 до провадження судді Київського окружного адміністративного суду Парненко В.С. Розгляд справи почато спочатку та призначено підготовче засідання на 22 листопада 2023 року 12:30 год.

У зв`язку з перебуванням судді Парненко В.С. на лікарняному, у період з 20.11.2023 по 24.11.2023 (включно), адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження про визнання протиправним та скасування рішення, знято з розгляду. Наступне судове засідання призначено на 06.12.2023.

В судовому засіданні 06.12.2023 представником Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів заявлено клопотання про заміну відповідача з Відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження на належного відповідача - Кваліфікаційно-дисциплінарну комісію прокурорів.

Судом задоволено клопотання представника відповідача про заміну відповідача на належного - Кваліфікаційно-дисциплінарну комісію прокурорів.

Позивач у судове засідання 06.12.2023 не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про розгляд справи.

На адресу суду від представника позивача надійшла заява про проведення підготовчого засідання без участі позивача та його представника та призначення справи до судового розгляду по суті в порядку письмового провадження. Відповідач не заперечував проти розгляду справи по суті в порядку письмового провадження.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 06.12.2023 закрито підготовче провадження та продовжено розгляд справи в порядку письмового провадження.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти задоволення позовних вимог повністю та зазначає, що позовна заява є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню. В обґрунтування відзиву на позовну заяву відповідач зазначає, що у ОСОБА_1 відсутні повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0002289, зважаючи на відсутність відповідного рішення керівника обласної прокуратури про включення позивача до групи прокурорів у вказаному кримінальному провадженні, правові підстави вчинення дій у кримінальному провадженні № 0002289, а також участі позивача у судовому засіданні були відсутні, що позивачем не заперечується. Крім того відповідач звертає увагу, що прокурор Кифлюк Ю.В., не перевіривши наявність у неї повноважень прокурора у кримінальному провадженні, звернулась 16 грудня 2021 року до Садгірського районного суду міста Чернівці із клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 , виклавши у них відомості, які частково не відповідали фактичним обставинам, які знайшли своє відображення в ухвалі Івано-Франківської апеляційного суду від 23 лютого 2022 року у справі № 727/5346/17. Ухвалюючи спірне рішення Комісією також враховано правові позиції Великої Палати Верховного Суду, зокрема, викладену у постанові від 07 жовтня 2021 року у справі № 9901/628/19, відповідно до якої погодження прокурором клопотання слідчого, яке згодом було задоволено слідчим суддею, не виключає можливості оцінки дій прокурора дисциплінарним органом. Інші доводи та міркування, викладені в адміністративному позові, також не впливають на правильність висновків Комісії, а тому не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення. Таким чином, Комісія у рішенні від 22 березня 2023 року № 55дп-23 навела мотиви, з яких дійшла висновків про наявність у діях позивача складу дисциплінарного проступку з посиланням на відповідні докази, та обґрунтувала неможливість застосування дисциплінарного стягнення

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 в органах прокуратури працює з травня 2008 року на різних посадах, з 15 березня 2021 року обіймає посаду прокурора Чернівецької окружної прокуратури Чернівецької області.

До Комісії 07.11.2022 надійшла дисциплінарна скарга адвоката ОСОБА_4 про вчинення дисциплінарного проступку прокурором Чернівецької окружної прокуратури Чернівецької області ОСОБА_1 та прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України, та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю, Чернівецької обласної прокуратури ОСОБА_5 .

Того самого дня вказану скаргу розподілено за членом Комісії ОСОБА_6 , яким 18.11.2022 прийнято рішення про відкриття дисциплінарного провадження № 07/3/2-665дс-213дп-22.

22.02.2023 за результатами перевірки ОСОБА_6 складено висновок про наявність дисциплінарного проступку в діях ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , який передано на розгляд Комісії.

За наслідками розгляду висновку, з огляду на сплив річного строку для прийняття рішення про дисциплінарну відповідальність Комісією 22.03.2023 року ухвалено рішення № 55дп-23 про закриття дисциплінарного провадження стосовно прокурорів ОСОБА_1 та ОСОБА_5 10.03.2023, рекомендованим листом з повідомленням про вручення, ОСОБА_1 направлено копію згаданого рішення.

Позивач, вважаючи, що спірне рішення відповідача в частині зазначення у мотивувальній частині твердження про вчинення ОСОБА_1 дисциплінарного проступку, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 43 Закону № 1697-VII та наявності підстав для притягнення її до дисциплінарної відповідальності - протиправним, звернулася з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до положень частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 123 Конституції України передбачає, що організація і порядок діяльності органів прокуратури України визначаються законом.

Відповідно до статті 43 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 №1697-VII (надалі Закон 1697-VII) прокурора може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності у порядку дисциплінарного провадження з таких підстав: 1) невиконання чи неналежне виконання службових обов`язків; 2) необґрунтоване зволікання з розглядом звернення; 3) розголошення таємниці, що охороняється законом, яка стала відомою прокуророві під час виконання повноважень; 4) порушення встановленого законом порядку подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування; 5) вчинення дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об`єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури; 6) систематичне (два і більше разів протягом одного року) або одноразове грубе порушення правил прокурорської етики; 7) порушення правил внутрішнього службового розпорядку; 8) втручання чи будь-який інший вплив прокурора у випадках чи порядку, не передбачених законодавством, у службову діяльність іншого прокурора, службових, посадових осіб чи суддів, у тому числі шляхом публічних висловлювань стосовно їх рішень, дій чи бездіяльності, за відсутності при цьому ознак адміністративного чи кримінального правопорушення; 9) публічне висловлювання, яке є порушенням презумпції невинуватості. Притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності не виключає можливості притягнення його до адміністративної чи кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом. Виправдання особи або закриття стосовно неї судом кримінального провадження не може бути підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності прокурора, який здійснював процесуальне керівництво досудовим розслідуванням та/або підтримання державного обвинувачення у цьому провадженні, крім випадків умисного порушення ним вимог законодавства чи неналежного виконання службових обов`язків.

Згідно статті 44 Закону N 1697-VII дисциплінарне провадження щодо прокурорів здійснюється відповідним органом.

Статтею 46 Закону N 1697-VII передбачено порядок відкриття дисциплінарного провадження та проведення перевірки дисциплінарної скарги.

Відповідно до частини четвертої цієї статті після відкриття дисциплінарного провадження член відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, проводить перевірку в межах обставин, повідомлених у дисциплінарній скарзі. У разі виявлення під час перевірки інших обставин, що можуть бути підставою для притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності, інформація про це включається у висновок члена відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, за результатами перевірки. Під час здійснення перевірки член відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, має право ознайомлюватися з документами, що стосуються предмета перевірки, отримувати їх копії, опитувати прокурорів та інших осіб, яким відомі обставини вчинення діяння, що має ознаки дисциплінарного проступку, отримувати за письмовим запитом від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, керівників підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності та підпорядкування, громадян, громадських об`єднань необхідну для проведення перевірки інформацію. Прокурор, стосовно якого здійснюється дисциплінарне провадження, має право надавати пояснення або відмовитися від їх надання стосовно себе(частина 6 статті 46 Закону N 1697-VII).

Перевірка відомостей про наявність підстав для притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності проводиться у строк, який не перевищує двох місяців із дня реєстрації дисциплінарної скарги, а в разі неможливості завершення перевірки протягом цього строку він може бути продовжений відповідним органом, що здійснює дисциплінарне провадження, але не більш як на місяць. (частина дев`ята статті 46 Закону N 1697-VII).

Відповідно до частини 11 статті 46 Закону N 1697-VII Висновок та зібрані у процесі перевірки матеріали передаються на розгляд відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, та мають бути отримані його членами не пізніш як за п`ять днів до засідання, на якому такий висновок розглядатиметься.

Згідно із частинами 1, 5 6 статті 47 Закону N 1697-VII розгляд висновку про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора відбувається на засіданні відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження. На засідання запрошуються особа, яка подала дисциплінарну скаргу, прокурор, стосовно якого відкрито дисциплінарне провадження, їхні представники, а у разі необхідності й інші особи. Повідомлення про час та місце проведення засідання відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, має бути надіслано не пізніш як за десять днів до дня проведення засідання. Розгляд висновку про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора відбувається на засадах змагальності. На засіданні відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, заслуховуються пояснення члена відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, який проводив перевірку, пояснення прокурора, стосовно якого здійснюється дисциплінарне провадження, та/або його представника і в разі необхідності інших осіб. Прокурор, стосовно якого здійснюється дисциплінарне провадження, та/або його представник мають право давати пояснення, відмовитися від їх надання, ставити питання учасникам провадження, висловлювати заперечення, заявляти клопотання, а також за наявності сумнівів у неупередженості та об`єктивності члена відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, подавати заяву про його відвід.

Частинами 1, 3 та 4 статті 48 Закону N 1697-VII установлено, що відповідний орган, що здійснює дисциплінарне провадження, приймає рішення в дисциплінарному провадженні більшістю голосів від свого загального складу. Перед прийняттям рішення відповідний орган, що здійснює дисциплінарне провадження, за відсутності прокурора, стосовно якого здійснюється провадження, і запрошених осіб обговорює результати розгляду висновку про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора. Член відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, який проводив перевірку та готував висновок про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора, не має права брати участі у голосуванні при прийнятті рішення за результатами розгляду зазначеного висновку та бути присутнім під час проведення такого голосування. При прийнятті рішення у дисциплінарному провадженні враховуються характер проступку, його наслідки, особа прокурора, ступінь його вини, обставини, що впливають на обрання виду дисциплінарного стягнення. Рішення про накладення на прокурора дисциплінарного стягнення або рішення про неможливість подальшого перебування особи на посаді прокурора може бути прийнято не пізніше ніж через рік із дня вчинення проступку без урахування часу тимчасової непрацездатності або перебування прокурора у відпустці.

Згідно частини 1 статті 49 Закону N 1697-VII на прокурора можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: 1) догана; 2) заборона на строк до одного року на переведення до органу прокуратури вищого рівня чи на призначення на вищу посаду в органі прокуратури, в якому прокурор обіймає посаду (крім Генерального прокурора); 3) звільнення з посади в органах прокуратури.

Так, позивачем не оскаржуються дії відповідача під час призначення розгляду, скарги та дотримання процедури під час дисциплінарного провадження стосовно прокурора, а отже Судом не надається оцінка процедурним питанням.

Суть позову полягає у протиправності, на думку позивача, висновку Комісії, який відображений у мотивувальній частині рішення про вчинення ОСОБА_1 дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 1 частини 1 статті 43 Закону № 1697-VII, а саме неналежне виконання службових обов`язків, а отже судом надається оцінка даним обставинам.

Як убачається з Висновку, прокурорами Кифлюк Ю.В. та Огродюком П.А. забезпечувалось підтримання публічного обвинувачення в Садгірському районному суді міста Чернівці у кримінальному проваджені внесеному до Єдиного реєстру досудового розслідування № 0002289 (справа № 727/5346/17) за обвинуваченням ОСОБА_7 та інших осіб у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 185 Кримінального кодексу України (далі КК України). Так, постановою заступника керівника Чернівецької обласної прокуратури Кіліміченка С.О. від 11 січня 2022 року у даному кримінальному провадженні визначено групу прокурорів, до її складу, серед інших, включено прокурорів Огодюка П.А. та Наконечного О.О., останнього визначено старшим групи прокурорів. Водночас постанова про визначення складу групи прокурорів у цьому кримінальному провадженні, якою до неї включено прокурора Кифлюк Ю.В., керівництво прокуратури області не приймалось. Натомість через неточність та помилкове зазначення в документі іншого номеру й дати реєстрації до вказаного провадження долучено постанову від 10 грудня 2021 року, винесену заступником керівника Чернівецької обласної прокуратури Кіліміченком С.О. у кримінальному провадженні № 0000278 від 26 квітня 2017 року, якою визначено групу прокурорів у складі прокурорів Кифлюк Ю.В., Рулякова О.В., Наконечного О.О. й останнього визначено старшим групи прокурорів. Поряд з цим, прокурор Кифлюк Ю.В., не переконавшись, що її включено до складу групи прокурорів у кримінальному провадженні № 0002289, на виконання доручення керівництва галузевого відділу Чернівецької обласної прокуратури, належним чином не вивчивши матеріали зазначеного кримінального провадження, підготувала та 16 грудня 2021 року подала до суду клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 . Так, у описово-мотивувальній частині клопотання ОСОБА_1 зазначила, серед іншого, що ухвалою суду від 20 грудня 2016 року стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з можливістю внесення застави у розмірі 80 000 грн та в подальшому його звільнено з під варти на підставі внесення застави й покладено на нього низку обов`язків, а також вказала, що з моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави. Крім того, прокурор зазначила, зокрема, що обвинуваченим не дотримуються умови раніше застосованого до нього запобіжного заходу. З урахуванням викладеного, в прохальній частині зазначеного процесуального документа ОСОБА_1 просить суд розглянути клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 із застави на тримання під вартою. Прокурор Кифлюк Ю.В. 16 грудня 2021 року підтримала особисто своє клопотання у суді. За результатами його розгляду ухвалою Садгірського районного суду міста Чернівці від 16 грудня 2021 року у справі № 727/5346/17 ОСОБА_7 змінено запобіжний захід у вигляді застави на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном до 14 лютого 2022 року, без визначення розміру застави. Водночас попри надану прокурором Кифлюк Ю.В. суду інформацію, запобіжний захід у вигляді застави у кримінальному провадженні № 0002289 до обвинуваченого ОСОБА_7 раніше не застосовувався. Так, згідно з інформацією начальника територіального управління Державної судової адміністрації України в Чернівецькій області від 17 лютого 2022 року кошти, внесені як застава за ОСОБА_7 у період часу з 20 грудня 2016 року до 16 грудня 2021 року, на депозитний рахунок територіального управління не надходили. Фактично ОСОБА_7 звільнено з під варти після завершення обраного судом строку тримання 08 серпня 2017 року без вирішення у встановленому законом порядку питання щодо застосування іншого запобіжного заходу. Будь-який запобіжний захід стосовно ОСОБА_7 надалі не застосовувався, про що мала бути обізнана прокурор Кифлюк Ю.А., складаючи, подаючи до суду й підтримуючи в суді відповідне клопотання. Далі, прокурором Огродюком П.А. 03 лютого 2022 року без вивчення та з`ясування усіх належних обставин кримінального провадження щодо наявності підстав для зміни обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу із застави на тримання під вартою подано до суду клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 на 60 днів. Прокурор Огродюк П.А. підтримав особисто своє клопотання у суді, за результатами розгляду якого ухвалою Садгірського районного суду міста Чернівці від 03 лютого 2022 року у справі № 727/5346/17 задоволено клопотання прокурора та продовжено запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою на 60 днів до 04 квітня 2022 року. Не погоджуючись із прийнятими рішеннями захисник обвинуваченого оскаржив їх до апеляційного суду. Так, ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 23 лютого 2022 року задоволено апеляційну скаргу адвоката Терехова М.С., скасовано ухвалу Садгірського районного суду міста Чернівці від 16 грудня 2021 року, також ухвалено рішення, яким запобіжний захід ОСОБА_7 скасовано як незаконне. На цім апеляційним судом вказано на безпідставність клопотання прокурора про зміну запобіжного заходу ОСОБА_7 , оскільки до останнього запобіжний захід у вигляді застави не застосовувався. Поряд з цим, прокурор Огродюк П.А., який особисто брав участь у зазначеному засіданні апеляційного суду, заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника та вважав оскаржувану ухвалу суду законною й обґрунтованою.

Окрім того, за результатами розгляду іншої апеляційної скарги адвоката Тетехова М.С. на ухвалу Садгірського районного суду міста Чернівці від 03 лютого 2022 року про продовження запобіжного заходу ОСОБА_7 . Івано-Франківським апеляційним судом 28 лютого 2022 року ухвалено рішення, яким вищевказану ухвалу суду також скасовано та постановлено нове рішення звільнити ОСОБА_7 з-під варти в порядку частини п`ятої статті 202 Кримінального процесуального кодексу України. Зокрема, апеляційним судом зазначено, що даних про застосування застави чи будь якого іншого запобіжного заходу до ОСОБА_7 немає, а також що особі не можна ставити у вину порушення неіснуючих обов`язків і на цій підставі позбавляти її волі. Суд визнав, що «питання про тримання під вартою ОСОБА_7 вирішено не згідно з законом, оскільки клопотання прокурора і ухвала суду в цій частині не відповідають фактам справи та нормам закону». Таким чином, в передбаченому КПК України порядку дії та рішення прокурорів, які формували та підтримували в судах правову позицію щодо застосування (зміни, продовження) до ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою визнано судом такими, що не відповідають закону.

Відповідач звертає увагу, що внаслідок допущених прокурора Кифлюк Ю.В. порушень вимог законодавства під час підтримання публічного обвинувачення у суді у кримінальному провадженні № 0002289, зокрема щодо безпідставно звернення до суду з клопотання про зміну та продовження запобіжного заходу, ухвали Садгірського районного суду міста Чернівці від 16 грудня 2021 року та 03 лютого 2022 року обвинуваченого ОСОБА_7 взято під варту, з 16 грудня 2021 року до березня 2022 року.

Позивач у позовній заяві зазначає, що до суду з клопотанням про зміну обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_9 запобіжного заходу з застави на під варту, позивач враховувала саме попередні ухвали судів про застосування до обвинувачених запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із можливістю внесення застави. ОСОБА_9 вніс заставу, а ОСОБА_7 не вносив.

Отже на її думку, позивач мала звернутися до суду з двома окремими клопотаннями, по ОСОБА_9 про зміну запобіжного заходу, а по ОСОБА_7 про обрання запобіжного заходу. Разом з тим, такі упущення зі сторони позивача, на її думку, мають суто формально процесуальний характер, адже не спростовують той факт, що обставини справи та особа обвинуваченого ОСОБА_7 давали їй підстави клопотати перед судом про обрання йому запобіжного заходу у вигляді взяття під варту.

Відповідно до частини 1 статті 25 Закону № 1697-VII прокурор здійснює нагляд за додержанням законів органами, що провадять оперативно-розшукову діяльність, дізнання, досудове слідство, користуючись при цьому правами і виконуючи обов`язки, передбачені Законом України «Про оперативно-розшукову діяльність» та Кримінального процесуального кодексу України.

Згідно зі статтею 2 КПК України завданнями кримінального провадження є забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду кримінального правопорушення. Загальні засади кримінального провадження визначені частиною першою статті 7 КПК України.

Згідно зі статтею 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Зазначені максими поширюються на всіх учасників кримінального провадження.

Відповідно до вимог статті 36 КПК України прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Повноваження прокурора у кримінальному провадженні визначені частиною другою статті 36 КПК України.

Згідно з частиною 2, 3 статтею 37 КПК України прокурор здійснює повноваження прокурора у кримінальному провадженні з його початку до завершення.

Здійснення повноважень прокурора в цьому самому кримінальному провадженні іншим прокурором можливе лише у випадках, передбачених частинами четвертою та п`ятою статті 36, частиною третьою статті 313, частиною другою статті 341 цього Кодексу та частиною третьою цієї статті.

Статтею 331 КПК України регламентовано порядок обрання, скасування, зміни або продовження запобіжного заходу в суді. Зокрема, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Суд не приймає до уваги твердження позивача про формально процесуальний характер вчинення нею дій під час подання клопотання щодо вжиття запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_7 , оскільки рішенням суду установлено, що застосування застави чи будь якого іншого запобіжного заходу до ОСОБА_7 немає, а також що особі не можна ставити у вину порушення неіснуючих обов`язків і на цій підставі позбавляти її волі.

Щодо посилання позивача на ту обставину, що до повноваження суду входить питання про обрання чи зміну того чи іншого запобіжного заходу, суд погоджується з даними твердженнями.

Проте, Суд звертає увагу, що виходячи з приписів статті 92 КПК України, тягар доказування покладений на сторону обвинувачення (Прокурора), а отже введення суду в оману, призводить до порушення прав громадян визначених Конституцією та Конвенцією з прав людини.

Суд звертає увагу, що рішенням Івано-Франківським апеляційним судом від 28.02.2022 у справі №727/5346/17 установлено, що даних про застосування застави чи будь якого іншого запобіжного заходу до ОСОБА_7 немає, а також що особі не можна ставити у вину порушення неіснуючих обов`язків і на цій підставі позбавляти її волі. Суд визнав, що «питання про тримання під вартою ОСОБА_7 вирішено не згідно з законом, оскільки клопотання прокурора і ухвала суду в цій частині не відповідають фактам справи та нормам закону». Таким чином, в передбаченому КПК України порядку дії та рішення прокурорів, які формували та підтримували в судах правову позицію щодо застосування (зміни, продовження) до ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою визнано судом такими, що не відповідають закону.

Відповідно до статей 129, 129-1 Конституції України обов`язковість рішень суду визначена як одна з основних засад судочинства. Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 №1402-VIII та статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Отже, з аналізу матеріалів справи та норми права, суд погоджується з висновком викладеним у мотивувальній частині оскаржуваного рішення Комісії, що прокурором Кифлюк Ю.В. при складанні й підтриманні клопотання про зміну запобіжного заходу ОСОБА_7 , повідомлено частково неправдиві відомості суду, що призвело до порушення вимог пункту 3 частини 4 статті 19 Закону № 1697-VII, статей 2, 7, 8, 36, 37, 177, 178, 331 КПК України, пунктів 11, 21 Порядку № 309, чим вчинено дисциплінарний проступок, передбачений пунктом 1 частини першої статті 43 Закону № 1697-VII неналежне виконання службових обов`язків.

Відповідно до статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частиною 2 статті 74 КАС України установлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Проте, позивачем не надано суду жодних пояснень та доказів скасування рішення Івано-Франківського апеляційного суду від 28.02.2022 у справі №727/5346/17, яким установлено частково протиправні дії позивача, що і стали підставою для притягнення останної до дисциплінарної відповідальності.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що під час розгляду питання про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України, а тому позовні вимоги стосовно визнання протиправним та скасування рішення Відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження №55дп-23 від 22 березня 2023 р., в частині зазначення у мотивувальній частині твердження про вчинення ОСОБА_1 дисциплінарного проступку, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 43 Закону № 1697-VII та наявності підстав для притягнення її до дисциплінарної відповідальності задоволенню не підлягають.

Щодо інших доводів позивача, суд їх не приймає до уваги, оскільки спірне рішення відповідача прийнято з урахування обставин установлених Івано-Франківським апеляційним судом від 28.02.2022 у справі №727/5346/17, яке у відповідності до вищезазначених вимог норм права підлягає до виконанню (взяття до уваги) усіма суб`єктами владних повноважень.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З аналізу матеріалів справи та норм права, суд доходить висновку, що відповідачем доведена правомірність винесення у відношенні позивача оскаржуваних наказів з урахуванням вимог, встановлених частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, а отже, позовні вимоги позивача не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 241 - 246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, cуд,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 - відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Парненко В.С.