Справа № 389/3579/23
Суддя: Савельєва О. В.
Дата ухвалення: 2023-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/389/29/23
Рішення

іменем України

13 грудня 2023 року Знам`янський міськрайонний суд

Кіровоградської області

у складі: головуючого судді Савельєвої О.В.,

за участю секретаря судового засідання Гаврилюк Я.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Знам`янка Кіровоградської області за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора сектору реагування патрульної поліції відділу поліції №1 (м.Знам`янка) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградської області Войтка Сергія Юрійовича, Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,

встановив:

ОСОБА_1 12.10.2023 звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати протиправними дії інспектора СРПП відділу поліції №1 (м.Знам`янка) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградської області Войтка С.Ю., скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАТ №7907822 від 10.10.2023 за ч.3 ст.122 КУпАП, провадження у справі закрити та стягнути на його користь понесені ним судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 10.10.2023 близько о 10 год 00 хв він зупинив транспортний засіб марки ГАЗ 21, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 по вул.Михайла Грушевського,16 в м.Знам`янка. Одразу до нього підійшов інспектор поліції та повідомив про порушення Правил дорожнього руху, оскільки він здійснив зупинку автомобіля ближче ніж 30 м від автобусної зупинки в зоні дії дорожнього знаку 5.41.1. Незважаючи на його заперечення з цього приводу, інспектором поліції стосовно нього винесено постанову серії ЕАТ №7907822 від 10.10.2023 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 КУпАП та накладення стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680 грн. Копія постанови йому була вручена на місці. Дану постанову вважає незаконною, прийнятою з порушенням порядку розгляду справи, без дослідження всіх обставин та без урахування його пояснень. З огляду на наведене, позивач вказує на відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення, що є підставою для скасування постанови.

Позивач в судове засідання не з`явився, однак його представник адвокат Новіков О.М. подав суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити.

Відповідач - інспектор СРПП відділу поліції №1 (м.Знам`янка) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградської області Войтко С.Ю. в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відзиву та доказів на спростування позовних вимог не надав, хоча про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник відповідача - Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, однак подав суду відзив, у якому просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на те, що під час вирішення питання про притягнення позивача до адміністративної відповідальності поліцейський оцінив всі обставини справи та наявні докази вчинення позивачем адміністративного правопорушення. Стягнення застосоване без порушень, в межах санкції ч.3 ст.122 КУпАП, постанова винесена уповноваженою особою з дотриманням правил чинного законодавства.

Дослідивши матеріали справи та з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлені такі обставини.

Інспектором СРПП відділу поліції №1 (м.Знам`янка) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області Войтком С.Ю.10.10.2023 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАТ №7907822 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 КУпАП та накладення стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680 грн.

Відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення 10.10.2023 о 10 год 07 хв ОСОБА_1 керував автомобілем марки «ГАЗ 21», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 по вул.Михайла Грушевського,16 в м.Знам`янка Кіровоградської області, де здійснив зупинку транспортного засобу менше 30 метрів від посадкового майданчика для зупинки маршрутних транспортних засобів, чим порушив п.п.15.9 «е» Правил дорожнього руху.

Позивач не погоджується з винесеною стосовно нього постановою та вказує, що жодного належного підтвердження допущення ним порушення вимог Правил дорожнього руху відповідачем у постанові не наведено. Вважає, що постанова складалася інспектором поліції без врахування його зауважень та пояснень, не відображає дійсних обставин справи, є незаконною, а тому підлягає скасуванню.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з п.3 ч.1 ст.288 КУпАП постанову про накладення адміністративного стягнення іншого органу (посадової особи) може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Згідно зі ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Так, порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою Кабміну від 10.10.2001 №1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із вимогами чинного законодавства.

Відповідно до п.15.9 «е» Правил дорожнього руху зупинка забороняється ближче 30 м від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, а коли їх немає - ближче 30 м від дорожнього знака такої зупинки з обох боків.

Частиною 3 статті 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність, зокрема за ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху.

Відповідно до ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху (частини перша, друга, третя, четверта, шоста і сьома статті 122). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно зі ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з п.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Підтвердженням вчинення адміністративного правопорушення є докази. Відповідно до вимог процесуального закону, докази мають бути належними та допустимими. Допустимими є ті докази, які зібрані у відповідності до закону, компетентними органами та в установленому порядку, а належними якщо вони підтверджують факт даного адміністративного проступку.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення у відповідності до ст.251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно зі ст.62 Конституції України вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

При вирішенні даного спору суд враховує, що відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тобто, у разі наявності заперечень щодо адміністративного позову, суб`єкт владних повноважень повинен шляхом надання належних та допустимих доказів довести правомірність своїх дій чи рішень.

Відповідно до ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Однак, жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що позивач, керуючи транспортним засобом, здійснив зупинку менше 30 метрів від посадкового майданчику для зупинки маршрутних транспортних засобів, у зв`язку з чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.122 КУпАП, відповідачами суду не надано.

Заперечуючи проти позову, представником відповідача - ГУНП в Кіровоградській області подано суду відзив, однак у ньому викладені загальні обставини та нормативно-правове обгрунтування притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Диск з відеозаписом події суду не надано, згідно з повідомленням відділу поліції №1 (м.Знам`янка) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області, строк зберігання відеозаписів з портативних та відео реєстраторів, встановлених в службових транспортних засобах, становить 30 діб.

Суд зазначає, що сама постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення позивачем правопорушення, оскільки така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення, та містить лише опис обставин, які визнані поліцейським підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності, без зазначення певних доказів на їх підтвердження.

З цього приводу суд вважає за необхідне зазначити, що звинувачення не може ґрунтуватися лише на обставинах, викладених суб`єктом владних повноважень у своєму рішенні. Згідно зі ст.62 Конституції України вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Отже, на відповідача покладається обов`язок належним чином задокументувати наявність правопорушення за допомогою фото, відеозйомки, пояснень свідків та інших доказів, які мають статус належних та допустимих.

З огляду на викладене та враховуючи, що відповідачами не надано жодного доказу на підтвердження того, що позивач допустив правопорушення, передбачене ч.3 ст.122 КУпАП, тому суд дійшов висновку, що постанова у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАТ №7907822 від 10.10.2023 підлягає скасуванню із закриттям справи про адміністративне правопорушення, а позовні вимоги позивача в цій частині підлягають задоволенню.

Оскільки визнання протиправними дій інспектора СРПП відділу поліції №1 (м.Знам`янка) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградської області Войтка С.Ю. при винесенні оскаржуваної постанови не входить до переліку рішень, які суд може прийняти за наслідками розгляду даної справи, тому в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Вирішуючи питання щодо відшкодування понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов наступного висновку.

Згідно з п.1 ч.3 ст.132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Положеннями ч.4 ст.134 КАС України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч.7 ст.139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Позивач просив відшкодувати понесені ним витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4 000 грн.

Представник відповідача у поданому відзиві просив зменшити розмір таких витрат, мотивуючи тим, що вони є завищеними, необґрунтованими та неспівмірними відносно складності справи, не відповідає обсягу проведеної роботи. При цьому, справа є нескладною, у ній наявна стала судова практика, а тому написання позовної заяви не потребувало додаткових зусиль та знання.

Судом встановлено, що позивачем надані документи, які підтверджують понесені ним витрати на правничу допомогу, а саме: ордер серії ВА №1063668 від 12.10.2023 адвоката Новікова О.М. на представництво інтересів позивача; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №491 від 05.10.2012; договір про надання правничої допомоги №120 від 12.10.2023 та додаток до нього, в якому визначена вартість правової допомоги в розмірі 4 000 грн.; акт приймання-передачі правничої (правової) допомоги від 12.10.2023 на 4 000 грн.; квитанція від 12.10.2023 про здійснення оплати позивачем за правничу допомогу адвокату Новікову О.М. в розмірі 4 000 грн.

Як вбачається з акту приймання-передачі правничої (правової) допомоги від 12.10.2023, позивачеві надані наступні юридичні послуги: ознайомлення з оскаржуваною постановою 500 грн; підготовка та складання позовної заяви 2 500 грн; участь в судових засіданнях 1 000 грн.

Водночас, визначаючись з розміром правничої допомоги, яка підлягає відшкодуванню позивачу, суд враховує, що в силу вимог ч.5 ст.134 КАС України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

З огляду на вищезазначені норми, суд дійшов висновку, що розмір таких витрат визначається на підставі доказів, підтверджуючих понесені стороною витрати та доказів, що підтверджують відповідність цих витрат фактично виконаній адвокатом роботі.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у п.95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), п.80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява №72277/01), п.88 рішення у справі «Меріт проти України» (Заява №66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Крім того, в п.154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

Таким чином, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Також суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд, з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Підсумовуючи наведене вище, обраховуючи доцільність понесених позивачем витрат, належить аналізувати не тільки долучені докази понесених витрат на професійну правничу допомогу, але і враховувати складність справи та складність наданих послуг.

Визначаючи співмірність заявлених до відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу, суд враховує, що дана справа є справою незначної складності, яка не потребує значного часу на опрацювання нормативно-правових актів; справа не характеризується наявністю виключної правової проблеми та містить незначний обсяг обставин, які відносяться до предмета доказування; позовна заява є необ`ємною; наявна стала судова практика; справа розглядалася судом за правилами спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами; судові засідання з участю сторін не проводилися, при цьому, у вартість робіт адвокатом включена участь в таких засіданнях вартістю 1 000 грн.

Таким чином, з урахуванням опису кожної складової наданих послуг, зазначених в акті прийому-передачі, суд дійшов висновку про доведеність представником відповідача неспівмірності витрат на правничу допомогу, що свідчить про значне завищення їх вартості та про наявність правових підстав для зменшення загальної суми заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу до 1 000 грн.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.139 КАС України суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача судовий збір у розмірі 536 грн. 80 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області.

Керуючись ч.3 ст.122, 247, 251, 280, 283, 288, 293 КУпАП, ст.72, 74, 77, 132, 134, 139, 241-246, 257-262, 286 КАС України, суд,

ухвалив:

Позов задовольнити частково.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАТ №7907822 від 10.10.2023, винесену інспектором СРПП відділу поліції №1 (м.Знам`янка) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області Войтком Сергієм Юрійовичем, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680 грн.

Закрити справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.3 ст.122 КУпАП.

У задоволенні позовних вимог про визнання протиправними дій інспектора СРПП відділу поліції №1 (м.Знам`янка) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградської області Войтка С.Ю., відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області на користь ОСОБА_1 понесені ним витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1 000 (одна тисяча) грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 536 (п`ятсот тридцять шість)грн. 80 коп.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач: інспектор СРПП відділу поліції №1 (м.Знам`янка) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області Войтко Сергій Юрійович, місцезнаходження відділу поліції: вул.Київська,25, м.Знам`янка Кропивницького району Кіровоградської області, 27406, ідентифікаційний код юридичної особи - Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 40108709.

Відповідач: Головне управління Національної поліції в Кіровоградській області, місцезнаходження: вул.В.Чміленка,41, м.Кропивницький, 25006, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 40108709.

Суддя Знам`янського міськрайонного суду

Кіровоградської області О.В. Савельєва