Справа № 560/14831/23
Суддя: Драчук Т. О.
Дата ухвалення: 2023-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/14831/23

Головуючий суддя 1-ої інстанції-Драновський Я.В.

Суддя-доповідач - Драчук Т. О.

13 грудня 2023 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Драчук Т. О.

суддів: Смілянця Е. С. Полотнянка Ю.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області та Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 13 вересня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

15.08.2023 позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області , Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 31.07.2023 за №03 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати періоди роботи ОСОБА_1 з 22.08.1992 по 01.10.2000 та 06.10.2000 по 30.04.2006 до пільгового стажу за Списком №2 та призначити йому пенсію з моменту набуття на неї права, а саме з 05 травня 2023 року.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 13 вересня 2023 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 31.07.2023 №03 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу за Списком №2 періоди роботи: з 22.08.1992 по 01.10.2000 та з 06.10.2000 по 30.04.2006 та призначити пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 з 05 травня 2023 року.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 858,88 грн (вісімсот п`ятдесят вісім) судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідачами подано апеляційні скарги, в яких апелянти просять рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні адміністративного позову, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Так, апелянт Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, звертаючись з апеляційною скаргою вказує, що вік позивача на дату звернення з заявою становить 55 років 02 місяця, а страховий стаж за наданими документами та за даними реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування складає 35 років 02 місяця 10 днів. При цьому, стаж роботи за Списком №2 становить 05 днів.

Апелянта зазначає, що період роботи з 22.08.1992 по 01.10.2000 згідно довідки пільгового характеру від 15.05.2023 №102/50, виданої ПАТ «УБ ХАЕС» не зараховано до пільгового стажу, оскільки відповідно до даних, наявних в довідці, атестація робочих місць за умовами праці за списком №2 не проводилась. Період роботи з 06.10.2000 по 30.04.2006 згідно довідки пільгового характеру від 25.05.2023 №01/05 також не зараховано до пільгового стажу, оскільки відповідно до даних, наявних у довідці, атестація робочих місць за умовами праці за Списком №2 у ТОВ «БМУ-1 УБ ХАЕС» не проводилась.

Отже, на думку апелянта, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області правомірно прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону №1058-ІV у зв`язку із відсутністю необхідного пільгового стажу роботи за Списком №2, передбаченого чинним законодавством.

Також, Головним управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області подано апеляційну скаргу, в якій апелянт зазначає, що суд першої інстанції прийшов до хибного висновку щодо можливості зарахування до пільгового стажу періодів роботи позивача з 22.08.1992 по 01.10.2000 на підстав довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 15.05.2023 №102/50, виданої ПАТ «Управління будівництва Хмельницької АЕС», без проведення атестації робочих місць за умовами праці, та з 06.10.2000 по 30.04.2006 згідно оформленої належним чином довідки від 25.05.2023 №01/50, виданої ТОВ «БМУ-1 УБ ХАЕС» за відсутності номеру реєстрації довідки, підписів керівника відділу кадрів та головного бухгалтера, а також за відсутності проведення атестації робочого місця виконавця робіт за умовами праці.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Враховуючи, що матеріали справи містять достатньо доказів для вирішення спору, колегія суддів вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційні скарги слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 24.07.2023 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2.

31.07.2023 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області було прийнято рішення за №03 про відмову в призначенні пенсії, згідно якого позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Зараховано до страхового стажу 35 років 02 місяці 10 днів та до пільгового стажу за Списком №2 - 05 днів. Не зараховано до пільгового стажу за Списком №2 періоди роботи позивача з 22.08.1992 по 01.10.2000 (8 років 1 місяць 10 днів) згідно довідки №102/50 від 15.05.2023 та з 06.10.2000 по 30.04.2006 (5 років 06 місяців 24 дні) згідно довідки №01/05 від 25.05.2023 в зв`язку з відсутністю атестації робочих місць.

Позивач, не погоджуючись з діями пенсійного органу щодо відмови у призначення пільгової пенсії, звернувся з адміністративним позовом до суду.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції вказав, що єдиною підставою для неврахування періодів роботи позивача з 22.08.1992 по 01.10.2000 та з 06.10.2000 по 30.04.2006, які дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, вказано відсутність відомостей про проведення атестації робочих місць позивача за ці періоди.

При цьому, питання щодо наявності у особи права на призначення пенсії за віком на пільгових умовах у разі непроведення атестації робочого місця було також предметом розгляду у Великій Палаті Верховного Суду. З даного приводу Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 (справа №520/15025/16-а) наголосила, що відповідно до пункту 1 частини першої статті 29 Кодексу законів про працю України, до початку роботи за укладеним трудовим договором власник або уповноважений ним орган зобов`язаний роз`яснити працівникові його права і обов`язки та проінформувати під розписку про умови праці, наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров`я, його права на пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 дійшла висновку про те, що особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списком № 2, відповідно до пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Отже, непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Оскільки позивач має відповідні записи у трудовій книжці щодо спірних періодів роботи, суд першої інстанції вказав, що ці записи є належними та допустимими доказами підтвердження трудового/страхового стажу позивача, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом зобов`язання зарахувати трудовий стаж до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Таким чином, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 31.07.2023 №03 є протиправним та підлягає скасуванню.

Також, на час звернення за призначенням пенсії позивачу виповнилось 55 років, його страховий стаж становить 35 років, в тому числі стаж за Списком №2, який підлягає зарахуванню за рішенням суду, більше 12 років та 6 місяців, що над муку суду першої інстанції є достатнім для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, у зв`язку з чми наявні підстав для зобов`язання пенсійного органу призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 з 05 травня 2023 року (з наступного дня за днем досягнення пенсійного віку).

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

У відповідності до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з вимог ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.1 ст.5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно з вимогами ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України (пункт 6 частини першої статті 92 Конституції України).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі-Закон №1788-XІІ) громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Згідно із пунктом «б» частини першої статті 13 Закону №1788-XІІ право на пенсію за віком на пільгових умовах мають працівники, зайняті повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, за Списком № 2 виробництв, робіт, професій посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Згідно із частиною 1 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV) право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

На пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах (пункт 2 частини 2 статті 114 Закону №1058-IV).

Водночас рішенням Конституційного Суду України від 23.01.2020 № 1-р/2020 було визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), зокрема, статтю 13 Закону № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213-VIII.

Конституційним Судом України було вирішено, що застосуванню підлягає, зокрема, стаття 13 Закону № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213-VIII для осіб, які працювали до 01.04.2015 на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Згідно із положеннями статті 62 Закону №1788-XII та пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок № 637) основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 3 Порядку застосування списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Згідно трудової книжки позивача НОМЕР_1 , ОСОБА_1 у період з 17.08.1992 по 01.10.2000 працював на дільниці ПРОМ-2 СУ-1 УЕ Хмельницької АЕС майстром, а в період з 01.10.2000 по 30.04.2006 працював виконробом на дільниці ПРОМ-3 ТОВ «БМУ-1 УБ ХАЕС».

Згідно довідки ПАТ «Управління будівництва Хмельницької АЕС» від 11.05.2023 №1302/66, Управління будівництва Хмельницької АЕС було реорганізоване у Відкрите акціонерне товариство «Управління будівництва Хмельницької АЕС» на підстав наказу №56-АТ від 19.09.1994 Фонду держмайна України. ВАТ «Управління будівництва Хмельницької АЕС» є правонаступником, зокрема, БУ-1 «УБ ХАЕС». В подальшому, ВАТ «Управління будівництва Хмельницької АЕС» було реорганізоване на підставі рішення загальних зборів акціонерів №6 від 12.04.2011, наказу №13 від 15.04.2011 в ПАТ «Управління будівництва Хмельницької АЕС»

З матеріалів справи, а саме зі змісту довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 15.05.2023 №102/50, виданої ПАТ «Управління будівництва Хмельницької АЕС» позивачу встановлено, що ОСОБА_1 працював повний робочий день в Управління будівництва Хмельницької АЕС (ПРОМ-3) в період з 17.08.1992 (наказ №20к від 06.08.1992) по 01.10.2000 (наказ №66 від 01.10.2000) та виконував роботу майстра будівельних і монтажних робіт повний робочий день і інших робіт не виконував за професією майстра будівельних і монтажних робіт, що передбачена: Списком №2 розділ 22900000 ХХVII, позиція 2290000б-23416, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.01.1991 №10, Списком №2 розділ ХХVІІ, підрозділ 2290000б, код КП 23419, затвердженого постановою КМУ від 11.03.1994 №162. Загальний стаж за вказані періоди складає 8 років 1 місяць 15 днів. Довідка видана на підставі особової картки працівника форми Т-2, наказів по управлінню, трудової книжки. Додатково зазначено, що атестація робочих місць за умовами праці за Списком №2 з 21.08.1992 у ПАТ «УБ ХАЕС» не проводилась.

Зі змісту довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 25.05.2023 №01/05, виданої ТОВ «БМУ-1 УБ ХАЕС» позивачу встановлено, що ОСОБА_1 працював повний робочий день в ТОВ «БМУ-1 Управління будівництва Хмельницької АЕС» (ПРОМ-3) в період з 06.10.2000 (наказ №10-к від 06.10.2000) по 30.04.2006 (наказ №36-к від 28.04.2006), де виконував роботу виконавця робіт повний робочий день і інших робіт не виконував за посадою виконавця робіт, що передбачена: Списком №2 розділ ХХVІІ позиція 441, затвердженого постановою КМУ від 11.03.1994 №162, Списком №2 розділ ХХVІІ позиція 27.1б, затвердженого постановою КМУ від 16.01.2003 №36. Загальний стаж за вище вказані періоди складає 5 років 6 місяців 24 дні. Довідка видана на підставі особової картки працівника форми Т-2, наказів по БМУ, трудової книжки. Додатково зазначено, що атестація робочих місць за умовами праці за Списком №2 з 21.08.1992 у ТОВ «БМУ-1 УБ ХАЕС».

Так, з матеріалів справи судом апеляційної інстанції встановлено, що підставою для прийняття пенсійним органом рішення № 03 від 31.07.2023 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах слугувало те, що зі змісту довідок №102/50 від 15.05.2023 та № 01/05 від 25.05.2023, виданих ПАТ «Управління будівництва Хмельницької АЕС» про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії, встановлено, що атестація робочих місць за умовами праці за Списком №2 у періоди роботи 22.08.1992 по 01.10.2000 та з 06.10.2000 по 30.04.2006 не проводилась.

Однак, відповідно до Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці та Методичних рекомендацій для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затверджених постановою Міністерства праці України (далі - Мінпраці) від 01.09.1992 №41, основна мета атестації полягає в регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу в несприятливих умовах. При цьому, відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

Аналіз норм Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці свідчить про те, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо. При цьому особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списку №2, робоче місце по якій підлягає атестації, відповідно до Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць. Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 25.02.2020 у справі №705/4946/16-а.

Питання щодо наявності у особи права на призначення пенсії за віком на пільгових умовах у разі непроведення атестації робочого місця було також предметом розгляду у Великій Палаті Верховного Суду. З даного приводу Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 (справа №520/15025/16-а) наголосила, що відповідно до пункту 1 частини першої статті 29 Кодексу законів про працю України, до початку роботи за укладеним трудовим договором власник або уповноважений ним орган зобов`язаний роз`яснити працівникові його права і обов`язки та проінформувати під розписку про умови праці, наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров`я, його права на пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору.

Так, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 дійшла висновку про те, що особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списком № 2, відповідно до пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Відтак, непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому, контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо протиправності прийнятого відповідачем рішення про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах з підстав незарахування до стажу роботи позивача, який дає йому право на призначення пільгової пенсії, періодів роботи з 22.08.1992 по 01.10.2000 та з 06.10.2000 по 30.04.2006 у зв`язку з відсутністю проведення атестації робочих місць, оскільки відповідальність за непроведення атестації робочих місць не може бути перекладена на працівника.

Враховуючи, що посади, на яких працював позивач у спірні періоди, були передбачені Списком №2, а зайнятість на відповідних роботах повний робочий день підтверджується відповідними довідками підприємств, де працював позивач, правомірним є висновок суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Крім того, колегія суддів не бере до уваги доводи апелянта стосовно невідповідності наданої позивачем довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 25.05.2023 №01/05 обов`язковим вимогам, оскільки вказані обставини як не слугували підставою для відмови позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, так і не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Отже, ст.2 КАС України та ч.4 ст.242 КАС України вказують, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Оскільки, доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції надав належну оцінку наявним у справі доказам та зробив вірний висновок щодо задоволення позовних вимог.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та приймаючи до уваги, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного судового рішення вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку, та прийняв законне і обґрунтоване судове рішення, висновки суду відповідають обставинам справи, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області та Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 13 вересня 2023 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Головуючий Драчук Т. О.

Судді Смілянець Е. С. Полотнянко Ю.П.