Справа № 200/209/23
Суддя: Геращенко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2023-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2023 року справа №200/209/23

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Геращенка І.В., суддів Блохіна А.А., Казначеєва Е.Г.,

секретар судового засідання - Кобець О.А.,

за участю: представника позивача - Горяніна А.О.

представника відповідача - Захарченка В.Ф.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Донбасенерго» на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16 травня 2023 року у справі № 200/209/23 (головуючий І інстанції Бєломєстнов О.Ю.) за позовом Публічного акціонерного товариства «Донбасенерго» до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В :

Публічне акціонерне товариство «Донбасенерго» (далі ПАТ «Донбасенерго», позивач) звернулося до суду з позовом до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (далі - відповідач), в якому просило: визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 14.12.2021 року № 000/453/32-00-04-02-01-36-23343582.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 16.05.2022 року у задоволенні позову - відмовлено.

Позивач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та задовольнити позов через порушення норм матеріального права. Апелянт вважає, що граничні строки застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) до платників податків відповідають строкам давності для нарахування податкових зобов`язань, визначеним статтею 102 ПК України, відповідно штрафні санкції можуть бути застосовані в межах 1095 днів, з дня, що настає за останнім днем граничного строку сплати грошових зобов`язань.

Від граничних дат погашення (сплати) грошового зобов`язання за відповідними податковими деклараціями з податку на додану вартість до дати проведення перевірки (прийняття податкового повідомлення-рішення) минуло: по декларації № № (граничний строк 30.03.2016) 2079 (2085) днів; по декларації № (граничний строк 15.07.2016) 1972 (1978) днів.

Таким чином, відповідач провів перевірку та визначив суму грошових зобов`язань у вигляді штрафу після закінчення строків давності, які встановлені статтею 102 Податкового кодексу України. Таке порушення тягне за собою визнання протиправним та скасування прийнятого податкового повідомлення-рішення.

Оскільки позивач узгодив грошове зобов`язання, подавши відповідні податкові декларації, але не сплатив його у встановлений Податковим кодексом України строк, він вчинив податкове правопорушення ще до надання розстрочення сплати податкового боргу.

Враховуючи норми ст. 32 ПК України, розстрочення судом під час прийняття судового рішення присудженої ним з позивача суми податкового боргу (сплата якої на час вирішення спору в суді вже є простроченою) не впливає на факт вчинення правопорушення, оскільки воно є вчиненим до моменту відповідного розстрочення, тому розстрочення виконання не змінює обсягу відповідальності платника податків (не зменшує і не збільшує).

Правовий висновок з приводу застосування цих положень у разі порушення граничних строків сплати узгодженої суми податкового зобов`язання в залежності від того, як платник податку її сплатив - добровільно чи на підставі рішення суду, у тому числі й у разі розстрочення його виконання, викладено у постанові Верховного суду України від 18.09.2014 у справі № 21-279а14.

В постановах від 10.05.2018 року у справі № 820/3544/17, від 05.06.2018 року у справі № 824/760/17-а, від 29.01.2019 року у справі № 820/495/18, від 05.07.2019 року у справі № 820/11541/13-а, від 16.04.2019 року у справі № 808/8881/13-а Верховний суд робив висновки щодо застосування пункту 102.1 статті 102 Податкового кодексу України. Відповідно до цих висновків строки давності для проведення перевірок та застосування штрафних санкцій за порушення правил сплати (перерахування) грошового зобов`язання розпочинаються від дня, що настає за останнім днем граничного строку сплати грошових зобов`язань, а не від дати фактичної сплати таких зобов`язань.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу та додаткові пояснення до відзиву, в яких просив відмовити у її задоволенні.

Апеляційним судом витребувано у Донецького окружного адміністративного суду справу, який листом повідомив, що зазначена справа зареєстрована через «ЄСІТС», тому в паперовому вигляді відсутня, електронну картку справи можна отримати, витребував справу з ЦБД КП «Діловодство спеціалізованого суду».

За ч.ч. 1, 4 ст. 18 КАС України у судах функціонує Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система. Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система відповідно до закону забезпечує обмін документами (надсилання та отримання документів) в електронній формі між судами, між судом та учасниками судового процесу, а також фіксування судового процесу і участь учасників судового процесу у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

За пп. 15 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України подання, реєстрація, надсилання процесуальних та інших документів, доказів, формування, зберігання та надсилання матеріалів справи здійснюються в паперовій формі (пп. 15.1); розгляд справи у суді здійснюється за матеріалами справи у паперовій формі (пп. 15.3).

Суд проводить розгляд справи за матеріалами судової справи у паперовій або електронній формі в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) (ч. 9 ст. 18 КАС України).

Процесуальні та інші документи і докази в паперовій формі зберігаються в додатку до справи в суді першої інстанції та у разі необхідності можуть бути оглянуті учасниками справи чи судом першої інстанції або витребувані судом апеляційної чи касаційної інстанції після надходження до них відповідної апеляційної чи касаційної скарги (ч. 10 ст. 18 КАС України).

За пп. 5.2 п.5 розділу І Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 17 серпня 2021 року № 1845/0/15-21, електронна копія паперового документа - документ в електронній формі, що містить візуальне подання паперового документа, отримане шляхом сканування (фотографування) паперового документа. Відповідність оригіналу та правовий статус електронної копії паперового документа засвідчуються кваліфікованим електронним підписом особи, що створила таку копію.

Апеляційний суд вважає за можливе здійснити апеляційний перегляд за документами, наявними в підсистемі «Електронний суд».

Представник позивача в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги, проти чого заперечував представник відповідача.

Суд апеляційної інстанції заслухав доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, вивчив доводи апеляційної скарги, відзиву, перевірив їх за матеріалами справи і дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

ПАТ «Донбасенерго» (, місцезнаходження: Донецька область, м. Краматорськ, вул. Тихого Олекси, 6) є юридичною особою.

Відповідачем проведена камеральна перевірка позивача з питань своєчасності сплати до бюджету узгоджених сум податкових зобов`язань з податку на додану вартість, за результатами якої складено акт перевірки № 851/32-00-04-02-01-11-23343582 від 08.12.2021 року (далі - Акт).

Висновками Акту встановлено порушення позивачем п. 57.1 ст. 57, п. 203.2 ст. 203 ПКУ: несвоєчасна сплата узгоджених податкових зобов`язань з податку на додану вартість за період з 03.12.2020 року по 10.07.2021 року із затримкою більше 30 календарних днів в сумі 20 929 531,49 грн.

На підставі Акту перевірки згідно п. 57.1 ст. 57, п. 124.3 ст. 124 ПК України відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 14.12.2021 року № 000/453/32-00-04-02-01-36-23343582, яким до позивача застосований штраф в розмірі 50% від суми грошового зобов`язання з ПДВ в сумі 20 929 530,49 грн, сплаченого із затримками на 1709, 1607, 1634, 1771, 1667, 1799, 1697, 1829, 1727, 1857, 1755, 1796, 181 календарних днів, в сумі 10 464 765,75 грн.

Рішенням Державної податкової служби України № 13271/6/99-00-06-03-01-06 від 26.10.2022 року відмовлено в задоволенні скарги позивача від 22.12.2021 року на податкове повідомлення-рішення.

Позивачем самостійно визначені податкові зобов`язання з податку на додану вартість в деклараціях № від 18.03.2016 року та № 905986782 від 19.04.2016 року. У зв`язку з несплатою податкових зобов`язань, зокрема, за цими податковими деклараціями, постановами Донецького окружного адміністративного суду у справі № 805/854/16-а від 24.05.2016 року та у справі № 805/1577/16-а від 27.07.2016 року стягнуто з ПАТ «Донбасенерго» заборгованість з ПДВ у сумі в сумі 169 752 081,88 грн. та 38 642 003,46 грн. відповідно.

В цих рішеннях суд встановив порядок їх виконання шляхом розстрочення сплати боргу на 60 місяців зі сплатою заборгованості щомісячно в сумі 2 829 201,36 грн та в сумі 644 033,39 грн відповідно.

Згідно ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Позивач зазначає, що ним подана декларація з ПДВ № з граничною датою погашення (сплати) 15.07.2016 року, податкові зобов`язання за якою розстрочені постановою Донецького окружного адміністративного суду від 27.07.2016 року у справі № 805/1577/16-а.

Суд зазначає, що зі змісту копії цього рішення не вбачається, що податковий борг, який був предметом спору у справі № 805/1577/16-а, виник на підставі декларації з ПДВ № .

В матеріалах справи наявні копії платіжних доручень:

- №18418 від 03.12.2020 року на суму 2 637 534,7 грн., у графі «призначення платежу» зазначено «ПДВ у СЕА розстрочка за рішенням суду по справі №805/854/16-а по строку 03.12.2020»;

- № 18868 від 10.12.2020 року на суму 638040,42 грн, у графі «призначення платежу» зазначено «ПДВ у СЕА розстрочка за рішенням суду по справі №805/1577/16-а по строку 10.12.2020»;

- № 6 від 30.12.2020 року на суму 2 637 534,7 грн, у графі «призначення платежу» зазначено «ПДВ у СЕА розстрочка за рішенням суду по справі №805/854/16-а по строку 03.01.2020»;

- № 122 від 06.01.2021 на суму 638040,42 грн, у графі «призначення платежу» зазначено «ПДВ у СЕА розстрочка за рішенням суду по справі №805/1577/16-а по строку 10.01.2021»;

- № 482 від 03.02.2021 на суму 2 637 534,7 грн, у графі «призначення платежу» зазначено «ПДВ у СЕА розстрочка за рішенням суду по справі №805/854/16-а по строку 03.02.2010»;

- № 561 від 08.02.2021 на суму 638040,42 грн, у графі «призначення платежу» зазначено «ПДВ у СЕА розстрочка за рішенням суду по справі №805/1577/16-а по строку 10.02.2021»;

- № 1246 від 03.03.2021 на суму 2 637 534,7 грн, у графі «призначення платежу» зазначено «ПДВ у СЕА розстрочка за рішенням суду по справі №805/854/16-а по строку 03.03.2010»;

- № 1584 від 10.03.2021 на суму 638040,42 грн, у графі «призначення платежу» зазначено «ПДВ у СЕА розстрочка за рішенням суду по справі №805/1577/16-а по строку 10.03.2021»;

- № 2362 від 02.04.2021 на суму 2 637 534,7 грн, у графі «призначення платежу» зазначено «ПДВ у СЕА розстрочка за рішенням суду по справі №805/854/16-а по строку 03.04.2010»;

- № 2534 від 09.04.2021 на суму 638040,42 грн, у графі «призначення платежу» зазначено «ПДВ у СЕА розстрочка за рішенням суду по справі №805/1577/16-а по строку 10.04.2021»;

- № 2971 від 30.04.2021 на суму 2 637 534,7 грн, у графі «призначення платежу» зазначено «ПДВ у СЕА розстрочка за рішенням суду по справі №805/854/16-а по строку 03.05.2010»;

- № 3016 від 07.05.2021 на суму 638040,42 грн, у графі «призначення платежу» зазначено «ПДВ у СЕА розстрочка за рішенням суду по справі №805/1577/16-а по строку 10.05.2021»;

- № 5352 від 17.06.2021 на суму 638040,42 грн, у графі «призначення платежу» зазначено «ПДВ у СЕА розстрочка за рішенням суду по справі №805/1577/16-а по строку 17.06.2021»;

- №6 267 від 09.07.2021 на суму 638040,42 грн, у графі «призначення платежу» зазначено «ПДВ у СЕА розстрочка за рішенням суду по справі №805/1577/16-а по строку 10.07.2021».

Ці платежі відображені в інтегрованих картках платника податку з ПДВ за грудень 2020 року, січень-грудень 2021 року. Зарахування коштів від позивача в дати, що відповідають наведеним платіжним дорученням, також зазначене в Акті перевірки. Виходячи з них, в Акті перевірки розрахована кількість днів затримки платежу в порівнянні зі встановленими законом строками сплати податкових зобов`зань - 1709, 1607, 1736, 1631, 1771, 1667, 1799, 1697, 1829, 1727, 1857, 1755, 1796, 1818 днів.

За п. 109.1. статті 109 ПК України податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Строки сплати податкових зобов`язань, визначених платником податків у декларації з податку на додану вартість, встановлені п. 57.1 ст. 57, п. 203.2 ст. 203 ПК України. Вони складають 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого п.203.1 ст. 203 ПК України для подання податкової декларації.

Сплачуючи податкові зобов`язання за межами вказаного строку платник податків неналежно виконує вимоги ПК України, що становить закінчене податкове правопорушення.

Згідно п. 11 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за наслідками перевірок, які здійснюються контролюючими органами, застосовуються у розмірах, передбачених законом, чинним на день прийняття рішень щодо застосування таких штрафних (фінансових) санкцій.

На день прийняття спірного податкового повідомлення-рішення відповідальність за порушення правил сплати (перерахування) грошового зобов`язання визначалася статтею 124 ПК України.

За п. 124.1 цієї статті у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім грошового зобов`язання у вигляді штрафних (фінансових) санкцій, застосованих до нього на підставі цього Кодексу чи іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, а також пені, застосованої до нього на підставі цього Кодексу чи іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу в таких розмірах:

при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Якщо зарахування коштів з електронного рахунку в системі електронного адміністрування податку на додану вартість в оплату узгодженої суми грошового зобов`язання, визначеного в уточнюючому розрахунку до податкової декларації, здійснюється на наступний операційний (банківський) день, штрафи, визначені у цьому пункті, не застосовуються.

Згідно п.124.2 ст. 124 ПКУ діяння, передбачені пунктом 124.1 цієї статті, вчинені умисно, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків від суми несплаченого (несвоєчасно сплаченого) грошового зобов`язання.

За п. 124.3 ПКУ діяння, передбачені пунктом 124.2 цієї статті, вчинені повторно протягом 1095 календарних днів або які призвели до прострочення сплати грошового зобов`язання на строк більше 90 календарних днів, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 50 відсотків від суми несплаченого (несвоєчасно сплаченого) грошового зобов`язання.

Податковим правопорушенням є протиправне, винне (у випадках, прямо передбачених цим Кодексом) діяння (дія чи бездіяльність) платника податку (в тому числі осіб, прирівняних до нього), контролюючих органів та/або їх посадових (службових) осіб, інших суб`єктів у випадках, прямо передбачених цим Кодексом. Діяння вважаються вчиненими умисно, якщо існують доведені контролюючим органом обставини, які свідчать, що платник податків удавано, цілеспрямовано створив умови, які не можуть мати іншої мети, крім як невиконання або неналежне виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи (пп. 109.1 статті 109 ПК України).

Порушення податкового законодавства та порушень вимог, встановлених іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, тягне за собою відповідальність, передбачену цим Кодексом та іншими законами України (пп. 109.2 статті 109 ПК України).

У випадках, визначених пунктом 119.3 статті 119, пунктами 123.2-123.5 статті 123, пунктами 124.2, 124.3 статті 124, пунктами 125-1.2-125-1.4 статті 125-1 цього Кодексу, необхідною умовою притягнення особи до фінансової відповідальності за вчинення податкового правопорушення є встановлення контролюючими органами вини особи (пп. 109.2 статті 109 ПК України).

Стаття 112 ПК України визначає загальні умови притягнення до фінансової відповідальності за вчинення податкових правопорушень та порушення іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Особа може бути притягнута до фінансової відповідальності за вчинення податкового правопорушення за умови наявності в її діянні (дії або бездіяльності) вини, крім випадків, передбачених цим Кодексом (пункт 112.1).

Особа вважається винною у вчиненні правопорушення, якщо буде встановлено, що вона мала можливість для дотримання правил та норм, за порушення яких цим Кодексом передбачена відповідальність, проте не вжила достатніх заходів щодо їх дотримання. Вжиті платником податків заходи щодо дотримання правил та норм податкового законодавства вважаються достатніми, якщо контролюючий орган не доведе, що, вчиняючи певні дії або допускаючи бездіяльність, за які передбачена відповідальність, платник податків діяв нерозумно, недобросовісно та без належної обачності (пункт 112.2).

У разі якщо контролюючий орган не доведе, що платник податків мав можливість для дотримання правил та норм, за порушення яких цим Кодексом передбачена відповідальність, проте не вжив достатніх заходів щодо їх дотримання, платник податків не може бути притягнутий до відповідальності за таке порушення. Положення цього пункту застосовуються виключно в разі, якщо умовою притягнення до фінансової відповідальності за податкове правопорушення є наявність вини платника податків (пункт 112.7).

Пунктом 112.8 визначено обставини, що звільняють від фінансової відповідальності за вчинення податкових правопорушень та порушення іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а у статті 112-1 ПК України - обставини, що пом`якшують відповідальність особи.

В постановах від 16 березня 2023 року у справі № 600/747/22-а, від 3 серпня 2023 року у справі № 520/22505/21, від 22 серпня 2023 року у справі №520/18519/21 Верховний Суд сформулював висновки, які дають можливість розмежувати обставини, які утворюють склад правопорушення, за яке платник податків може бути притягнутий до відповідальності на підставі пунктів 124.1, 124.2 або 124.3 статті 124 ПК України.

Позиція Верховного Суду, якщо її систематизувати, полягає в тому, що відповідальність, передбачена пунктом 124.1 статті 124 ПК України, не пов`язана із встановленням/доведенням вини платника податків у формі умислу у вчиненому діянні (дії або бездіяльності). Для притягнення до фінансової відповідальності платника податків згідно з цією нормою за загальним правилом достатнім є виявлення факту допущення платником податків порушення строку сплати узгодженої суми грошового зобов`язання. Водночас обов`язковою умовою, з якою законодавець пов`язує настання відповідальності у вигляді штрафу за пунктами 124.2 і 124.3 статті 124 ПК України є доведення контролюючим органом вини платника податків у формі умислу, а саме, - що платник податків мав можливість вжити заходи щодо дотримання правил та норм ПК України, але умисно не вчиняв певні дії щодо сплати узгодженої суми грошового зобов`язання.

Невиконання або неналежне виконання встановлених законодавством правил завжди є наслідком дій (бездіяльності) особи, які кваліфікуються як умисні, оскільки як невиконання так і неналежне виконання є порушенням обов`язків, закріплених за платником податків у статті 16 ПК України. Вина є характеризуючою обставиною дій (бездіяльності) особи, яка полягає у тому, що особа повинна та може дотримуватися встановлених Кодексом правил та норм. Вина в податкових правопорушеннях завжди нерозривно пов`язана з встановленням умислу. У противагу цьому слід зазначити, що умисел у діях платника податків відсутній, якщо результат його поведінки не залежить від змісту і порядку дій. Тобто у разі, коли платник, діючи своєчасно, добросовісно й з належною обачністю не зміг би уникнути негативних наслідків податкового характеру. Відтак, особа вважається такою, що умисно допустила порушення податкової дисципліни, якщо буде встановлено, що вона мала можливість для дотримання правил та норм, за порушення яких ПК України передбачена відповідальність, проте не вжила достатніх заходів щодо їх дотримання.

Обов`язок доведення вини покладено на контролюючий орган, без виконання якого особу неможливо притягнути до фінансової відповідальності за податкове правопорушення, для кваліфікації якого умовою є наявність вини.

Колегія суддів вважає, що для притягнення платника податків до відповідальності на підставі пункту 124.3 статті 124 ПК України за ознакою повторності умисного діяння обов`язково має бути встановлений факт притягнення такого платника до відповідальності на підставі пункту 124.2 статті 124 ПК України і таке притягнення відбулося протягом останніх 1095 днів. Для притягнення платника податків до відповідальності за вказаною нормою за ознакою тривалості порушення необхідним є встановлення факту умисності діяння і причинно-наслідкового зв`язку з таким наслідком як прострочення сплати грошових зобов`язань на строк більше 90 календарних днів.

Вирішуючи друге ключове питання у цій справі, колегія суддів виходить з такого.

Згідно пп. 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 ПК України (в редакції, чинній на час проведення перевірки) камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, даних СОД РРО.

Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Порядок оформлення результатів камеральної перевірки здійснюється відповідно до вимог статті 86 цього Кодексу (п. 76.2 статті 76 ПК України).

За результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу (п. 86.2 статті 86 ПК України).

У разі незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки (крім документальної позапланової перевірки, проведеної у порядку, встановленому підпунктом 78.1.5 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу), вони мають право подати свої заперечення та додаткові документи і пояснення, зокрема, але не виключно, документи, що підтверджують відсутність вини, наявність пом`якшуючих обставин або обставин, що звільняють від фінансової відповідальності відповідно до цього Кодексу, до контролюючого органу, який проводив перевірку платника податків, протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта (довідки). Такі заперечення, додаткові документи і пояснення є невід`ємною частиною матеріалів перевірки (п. 86.7 статті 86 ПК України).

Матеріали перевірки - це: акт (довідка) перевірки з інформативними додатками, які є його невід`ємною частиною; заперечення, надані платником податків до акта (довідки) перевірки (у разі їх наявності на час розгляду); пояснення та їх документальне підтвердження, які надані платником податків відповідно до підпункту 16.1.15 пункту 16.1 статті 16 та відповідно до абзацу другого підпункту 17.1.6 пункту 17.1 статті 17 розділу I цього Кодексу (п. 86.1 статті 86 ПК України).

Під час розгляду матеріалів перевірки комісія з питань розгляду заперечень: встановлює, чи вчинив платник податку, щодо якого було складено акт перевірки, порушення податкового, валютного та/або іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи; розглядає обставини вчинених правопорушень, які відображені в акті перевірки, а також встановлені при розгляді наданих платником податків відповідно до цього пункту письмових пояснень та їх документального підтвердження (зокрема щодо обставин, що стосуються події правопорушення, та вжитих платником податків заходів щодо дотримання правил та норм законодавства, з посиланням на документи та інші фактичні дані, що підтверджують зазначені обставини); досліджує питання наявності або відсутності обставин, що виключають вину у вчиненні правопорушення (крім правопорушень, відповідальність за які настає незалежно від наявності вини), пом`якшують або звільняють від відповідальності; досліджує питання щодо необхідності проведення перевірки у порядку, встановленому підпунктом 78.1.5 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу; визначає розмір грошових зобов`язань та/або суму зменшення бюджетного відшкодування та/або зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, та/або суму зменшення податку на доходи фізичних осіб, задекларованого до повернення з бюджету, зокрема при використанні права на податкову знижку, та/або заниження чи завищення суми податкових зобов`язань, заявленої у податковій декларації, або суми податкового кредиту, заявленої у податковій декларації з податку на додану вартість, а також необхідність надсилання (вручення) платнику податків відповідного податкового повідомлення-рішення у випадках, передбачених цим Кодексом.

При розгляді матеріалів перевірки контролюючим органом досліджуються всі наявні фактичні дані, що стосуються предмета розгляду, у тому числі документи, надані платником податків або витребувані у нього, письмові та усні пояснення платника податку, інші фактичні дані, що наявні або доступні контролюючому органу.

За результатами розгляду матеріалів перевірки комісія з розгляду заперечень приймає висновок, що є невід`ємною частиною матеріалів перевірки.

У разі встановлення необхідності проведення позапланової документальної перевірки у порядку, встановленому підпунктом 78.1.5 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу, висновок за результатами розгляду матеріалів перевірки приймається комісією з питань розгляду заперечень після проведення такої перевірки з урахуванням її результатів.

У разі незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки, проведеної на підставі підпункту 78.1.5 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу у зв`язку з розглядом наданих у порядку, визначеному цим пунктом, заперечень до акта (довідки) перевірки, або розглядом скарги на прийняте контролюючим органом податкове повідомлення-рішення, вони мають право подати свої заперечення до контролюючого органу, який проводив таку перевірку, протягом п`яти робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта (довідки). Розгляд таких заперечень окремо не здійснюється. Такі заперечення долучаються до матеріалів перевірки або матеріалів щодо розгляду скарги, а наведені в них факти та дані враховуються контролюючим органом при формуванні у передбаченому цим підпунктом порядку висновку за результатами розгляду матеріалів перевірки або під час розгляду скарги на прийняте податкове повідомлення-рішення у порядку, встановленому статтею 56 цього Кодексу (пп. 86.7.4 пункту 86.7 статті 86 ПК України).

Податкове повідомлення-рішення приймається в порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом п`ятнадцяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки, та надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу. За наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки та додаткових документів і пояснень, зокрема документів, що підтверджують відсутність вини, наявність пом`якшуючих обставин або обставин, що звільняють від фінансової відповідальності відповідно до цього Кодексу, поданих у порядку, встановленому цією статтею, податкове повідомлення-рішення приймається в порядку та строки, визначені пунктом 86.7 цієї статті (пп. 86.8 статті 86 ПК України).

Системний їх аналіз дає підстави для твердження, що у випадку встановлення контролюючим органом на підставі сукупності відповідних даних податкових декларацій та електронних систем і реєстрів обставин, які свідчать, що платник податків удавано, цілеспрямовано створив умови, які не можуть мати іншої мети, крім як невиконання або неналежне виконання вимог податкового законодавства, він (контролюючий орган) не позбавлений можливості констатувати в діяннях платника податків винного діяння в умисній формі.

При цьому, такі обставини з відповідним обґрунтуванням висновків про умисність діяння в обов`язковому порядку мають бути зазначені в акті камеральної перевірки, який за усталеною позицією Верховного Суду є носієм доказової інформації щодо виявленого порушення, а його висновки можуть бути спростовані шляхом подання до контролюючого органу заперечень на акт перевірки (постанова Верховного Суду від 19 червня 2020 року у справі № 140/388/19).

За змістом ПК України подання заперечень на акт перевірки є правом, а не обов`язком платника податків, а тому контролюючий орган безпосередньо вже в акті перевірки має зазначити усі обставини, які у подальшому будуть предметом розгляду під час прийняття податкового повідомлення-рішення.

Виконання такої вимоги забезпечує розуміння платником податків встановленого контролюючим органом складу правопорушення, за яке його може бути притягнуто до відповідальності, та забезпечує реальну можливість реалізації права, передбаченого пунктом 86.7 статті 86 ПК України, щодо надання платником податків своїх заперечень та додаткових документів і пояснень, зокрема, але не виключно, документів, що спростовують встановлені обставини та висновки щодо вини, підтверджують наявність пом`якшуючих обставин або обставин, що звільняють від фінансової відповідальності відповідно до цього Кодексу.

Відсутність в акті камеральної перевірки обставин, які характеризують таку ознаку виявленого діяння як умисність, на переконання колегії суддів, вказують на необґрунтованість прийняття в подальшому податкового повідомлення-рішення на підставі пункту 124.3 статті 124 ПК України.

В додаткових пояснення до відзиву на апеляційну скаргу податковий орган підтверджує відсутність в акті камеральної перевірки посилання на докази умисності дій позивача щодо несвоєчасної сплати узгоджених податкових зобов`язань з ПДВ.

За таких обставин, колегія суддів вважає необґрунтованим накладення на позивача штрафної санкції у розмірі 50 відсотків від суми несплаченого (несвоєчасно сплаченого) грошового зобов`язання.

Таким чином, відсутні підстави для юридичної кваліфікації діяння позивача як такого, за яке відповідальність передбачена пунктом 124.3 або пунктом 124.2 статті 124 ПК України.

Колегія суддів вважає, що за умови недовелення наявності в діях позивача умислу, з урахуванням висновків акту перевірки та обставин справи, платник податків підлягав притягненню до відповідальності на підставі п. 124.1 ст. 124 ПК України із застосуванням штрафу в розмірі 10% погашеної суми податкового боргу.

На виконання вимог ухвали апеляційного суду від 08.11.2023 року Східним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків надано суду розрахунок штрафних санкцій за ставкою 10 відсотків погашеної суми податкового боргу, який складає 2 092 953,14 грн. Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку про правомірність спірного ппр в частині застосування до позивача штрафу в розмірі 10% простроченої суми сплати узгоджених грошових зобов`язань з ПДВ - 2 092 953,14 грн.

Таким чином, податкове повідомлення-рішення від 14.12.2021 року № 000/453/32-00-04-02-01-36-23343582 підлягає визнанню протиправним та скасуванню на суму 8 371 812,61 грн. (10 464 765,75 грн. - 2 092 953,14 грн.).

Щодо судових витрат.

Згідно ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем сплачено судовий збір за подання позову в сумі 26840 грн., апеляційної скарги - 32208 грн., всього 59048 грн.

Враховуючи часткове задоволеня позову (20%), за рахунок бюджетних асигнувань Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на користь Публічного акціонерного товариства «Донбасенерго» підлягає стягненню судовий збір в сумі 11809,60 грн.

Отже, суд першої інстанції внаслідок порушення норм матеріального права, неправильно вирішив справу, тому апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, постанова суду першої інстанції - скасуванню з прийняттям нової постанови про часткове задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 195, 250, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Донбасенерго» - задовольнити частково.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16 травня 2023 року у справі № 200/209/23 за позовом Публічного акціонерного товариства «Донбасенерго» до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - скасувати.

Прийняти нову постанову.

Позов Публічного акціонерного товариства «Донбасенерго» до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 14.12.2021 року № 000/453/32-00-04-02-01-36-23343582 про застосування штрафу на суму 8 371 812,61 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків () на користь Публічного акціонерного товариства «Донбасенерго» () судовий збір в сумі 11809,60 грн. (одинадцять тисяч вісімсот дев`ять гривень 60 копійок).

Повний текст постанови складений 13 грудня 2023 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати прийняття та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий І.В. Геращенко

Судді: А.А. Блохін

Е.Г. Казначеєв