Справа № 460/12720/23
Суддя: С.М. Дуляницька
Дата ухвалення: 2023-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

13 грудня 2023 року м. Рівне №460/12720/23

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді С.М. Дуляницька, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доГоловного управління ДПС у Рівненській області
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернулася з позовом до Головного управління ДПС у Рівненській області (далі відповідач), за змістом якого просить суд:

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 17.02.2023 №1344/ на суму 26394,50 грн;

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 17.02.2023 №1340/ на суму 2199,54 грн;

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 17.02.2023 №1350/ на суму 7384,84 грн;

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 28.04.2023 №0522 на суму 340,00 грн;

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 17.02.2023 №1347/ на суму 615,40 грн;

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 17.02.2023 №1351/ на суму 1020,00 грн;

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 28.04.2023 №0522 на суму 1020,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що оскаржувані рішення винесені без належних на те правових підстав. Вказує, що позивач перебувала на спрощеній системі оподаткування (ІІ група), а тому облік витрат не була зобов`язана вести. Вела Книгу обліку доходів шляхом щоденного, за підсумками робочого дня, відображення отриманих доходів. Норми Податкового кодексу не зобов`язуються платника єдиного податку 2 групи вести облік понесених витрат. Також є безпідставним висновок про необхідність подання податкової декларації про майновий стан і доходи. Також вважає, що не повинна була подавати повідомлення про зміни відомостей про об`єкт оподаткування форми 20-ОПП. Орендна плата за орендоване майно складала 700,00 грн., а не 7000,00 грн., як зазначає відповідач. А тому, розрахунки податкового органу не утриманого та не перерахованого до бюджету податку на доходи фізичних осіб та військового збору при виплаті доходу ОСОБА_2 не відповідають дійсності. Вважає прийняті податкові повідомлення-рішення неправомірними, просить позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою суду від 30.05.2023 позовна заява залишалася без руху. Позивачу встановлювався строк для усунення недоліків позовної заяви. У встановлений судом строк позивач допущені недоліки усунув, відтак позовна заява вважається поданою у день первинного її подання до адміністративного суду.

Ухвалою суду від 19.06.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

Ухвалою суду від 29.08.2023 в задоволенні клопотання про розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Відповідач подав відзив на позовну заяву. Обґрунтовуючи заперечення проти позовних вимог відповідач зазначає, що відповідно до п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, інформації, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. На платника єдиного податку другої групи покладається обов`язок підтвердити правомірність формування суми отриманих доходів відповідними первинними документами, а отже, як наслідок необхідність зберігання та надання контролюючому органу первинних документів. В ході проведення позапланової документальної перевірки жодних підтверджуючих документів на придбання товарів (кава, цукор, вершки ....) платником податків - фізичною особою ОСОБА_1 за перевіряємий період до перевірки не надано. Таким чином, в ході проведення перевірки відповідно до наданих документів, встановлено відсутність факту оплати придбання товарів. А відтак, проведеною перевіркою встановлено відсутність будь-яких документів (договорів, платіжних документів про оплату за товар тощо) щодо придбання неспеціалізованих товарів платником податків - фізичною особою ОСОБА_1 , що свідчить про отримання таких товарів безоплатно.

Дохід фізичної особи - платника податків ОСОБА_1 за період з 01.11.2018 року по 19.02.2019 року перевіркою визначено на підставі виписки банку по рахунку № НОМЕР_1 та звірено з відомостями з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПС України про суми виплачених доходів.

Вартість безоплатно отриманих за усною домовленістю товарів (робіт, послуг) включається до загального річного оподатковуваного доходу фізичної особи, тому така особа повинна подати річну декларацію з податку на доходи фізичних осіб та сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у такій податковій декларації.

А відтак, перевіркою правильності визначення загального річного оподатковуваного доходу платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 встановлено неподання податкових декларацій про майновий стан і доходи за 2018 - 2019 рік із відображенням отриманого доходу, як додаткове благо у вигляді вартості безоплатно отриманих товарів (робіт, послуг), визначеної за правилами звичайної ціни на загальну суму 117308,7 грн., у т.ч. по періодах: за 2018 рік - у сумі 77548,7 грн.; за 2019 рік - у сумі 39760,00 грн., чим порушено пп.16.1.2, пп. 16.1.3 п. 16.1 ст. 16, пп. 49.18.4 п. 49.18 ст. 49, абз. е пп. 164.2.17 п. 164.2 ст164, п. 167.1 ст. 167, абз. в п. 176.1 ст. 176, п. 179.1 ст. 179, п. 179.7 ст. 179 Податкового кодексу України. Також позивач не сплатила військовий збір на суму безоплатно отриманих товарів.

За наслідком вищезазначеного, контролюючим органом донараховано податок на доходи фізичних осіб на загальну суму 21115,6 грн., у т.ч.: за 2018 року - у сумі 13958,8 грн. (77548,7*18%) таза 2019 року - у сумі 7156,8 грн. (39760,00 грн.* 18%).

Крім того, позивач, як орендар майна та податковий агент щодо орендодавця ОСОБА_2 , згідно даних ІС Податковий БЛОК в перевіряємий період ПДФО і військовий збір не утримувала та звіти за формою 1 -ДФ за 4 кв. 2018 року, 1 кв. 2019 року не подавала.

Також позивач не подала під час здійснення підприємницької діяльності повідомлення про об`єкти оподаткування / об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність, за формою №20-ОПП.

Відповідач вважає прийняті податкові повідомлення-рішення правомірними, просить у задоволенні позову відмовити повністю.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини.

23.10.2018 позивач була зареєстрована як фізична особа-підприємець, код основного виду економічної діяльності 56.10 діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування. Другорядними видами є: 56.21 постачання готових страв для подій, 56.29 постачання інших готових страв, 56.30 обслуговування напоями. Перебувала на обліку в ГУ ДПС у Рівненській області та була платником єдиного податку до 28.02.2019, що підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру фізичних осіб-підприємців, юридичних осіб та громадських формувань.

Листом від 19.10.2022 відповідач повідомив позивача про необхідність надання інформації та її документального підтвердження, з метою проведення документальної позапланової перевірки та просить надати у повному обсязі всі необхідні документи.

На цей лист позивач 27.12.2022 позивач повідомила, що з урахуванням вимог п.44.1 ст.44 Податкового кодексу України вона як фізична особа-підприємець повинна вести лише облік доходів. Документами, які підтверджують дохід ФОП є документи, що підтверджують надходження коштів на поточний рахунок або надходження готівкових коштів. Книга обліку доходів, банківські та касові документи , що підтверджують одержання доходів подаються. Наймані працівники у підприємницькій діяльності не використовувалися. Подання інших первинних документів законодавством не передбачено.

На підставі наказу ГУ ДПС у Рівненській області від 14.12.2022 №2735-п відповідно до підпункту 75.1.2, пункту 75.1 статті 75, підпункту 78.1.7 пункту 78.1, 78.2 статті 78 посадовими особами відповідача була проведена позапланова невиїзна документальна перевірка діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , податкова адреса: АДРЕСА_1 . з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та салати податків і зборів, дотримання законодавства щодо укладення трудових договорів, оформлення трудових відносин з працівниками, виконання вимог іншого законодавства за період з 23.10.2018 по 19.02.2019.

Позивача 15.12.2022 ознайомлено під підпис з направленнями на право проведення перевірки, вручено копію наказу №2735-п від 14.12.2022 про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки.

20.12.2022 відповідачем було сформовано запит про надання документів, у якому зазначено про необхідність подання документів щодо офісних, виробничих (торгівельні, складські та інші) приміщень в розрізі власних та орендованих. Якщо приміщення не є власністю, надати документи, на підставі яких вони експлуатувались або експлуатуються підприємством (зазначити, на підставі яких документів та на яких умовах відбувалась оренда, форма та стан рахунків), первинні документи (бухгалтерського та податкового обліку), що підтверджують походження придбаного товару у строк до 15:00год 22.12.2022.

Актом від 22.12.2022 №419/Ж6/17-00-24-05-18 засвідчено ненадання вищевказаних документів.

За наслідками перевірки складено акт від 28.12.2022 №9104/ж5/17-00-24-05-17/ НОМЕР_2 , яким встановлено такі порушення:

- п.51.1 ст.51, пп. б п.176.2 ст.176 розділу IV Податкового кодексу України, а саме: платником податків - фізичною особою ОСОБА_1 не подано до контролюючого органу Податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку за 4 кв. 2018 року, 1 кв. 2019 року;

- пп.168.1.2 п.168.1 ст.168, пп.170.1.2 пп.170.1.4 п.170.1 ст.170 Податкового кодексу України, а саме: неутриманий та неперерахований до бюджету податок на доходи фізичних осіб при виплаті доходу ОСОБА_2 у розмірі 5040,00грн, в т.ч. листопад 2018 року -1260,00грн, грудень 2018 року 1260,00грн, січень 2019 року 1260,00грн, лютий 2019 року 1260,00грн;

- пп.1.2 п.16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, а саме: неутриманий та не перерахований до бюджету військовий збір при виплаті доходу ОСОБА_2 у розмірі 420,00грн в т.ч. листопад 2018 року - 105,00грн, грудень 2018 року 105,00грн, січень 2019 року 105,00грн, лютий 2019 року 105,00грн;

- пп.1.2 пп.1.3, пп.1.6 п.16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України , а саме: не оподаткування доходу в загальній сумі 117308,7грн отриманого як додаткове благо у вигляді вартості безоплатно отриманих товарів (робіт, послуг), визначеної за правилами звичайної ціни в результаті чого перевіркою донараховано військовий збір на загальну суму 1759,63грн. в т.ч. за 2018 рік в сумі 1163,23грн, за 2019 рік 596,40грн;

- п.63.3 ст.63 Податкового кодексу України та п.8.2, 8.4 розділу VIII Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 №1588, а саме: повідомлення про зміни відомостей про об`єкт оподаткування (приміщення за адресою АДРЕСА_2 ) платником податку по терміну подання з 02.11.2018 по 15.11.2018 до контролюючого органу не подано;

- п.6.3 ст.63 Податкового кодексу України та п.8.2, 8.5 розділу VIII Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 №1588, а саме: повідомлення про зміни відомостей про об`єкт оподаткування (приміщення за адресою АДРЕСА_2 ) платником податку по терміну подання з 20.02.2019 по 05.03.2019 до контролюючого органу не подано;

- пп.16.1.2 пп.16.1.3 п.16.1 ст.16, пп.49.18.4 п.49.18 ст.49, абз. Е) пп.164.2.17 п.164.2 ст.164, п.167.1 ст.167, абз В п.176.1 ст.176, п.179.1 ст.179, п.179.7 ст.179 Податкового кодексу України, а саме: донараховано податок на доходи фізичних осіб на загальну суму 21115,6грн, у т.ч. за 2018 рік у сумі 13958,80грн, за 2019 рік у сумі 7156,80грн;

- п.44.1, 44.3 ст.44 Податкового кодексу України платником податків ОСОБА_1 не забезпечено ведення обліку доходів, витрат та не забезпечено зберігання первинних документів протягом установлених строків їх зберігання та ненадання нею контролюючому органу оригіналів документів чи їх копій при здійсненні податкового контролю.

Не погоджуючись з висновками акту перевірки позивачем були подані заперечення.

Листом від 16.02.2023 №ж12/17-00-24-05-24 відповідач надав відповідь, у якій зазначив про залишення акта перевірки без змін.

На підставі акту ГУ ДПС у Рівненській області прийнято податкові повідомлення-рішення, які позивач оскаржила в адміністративному порядку.

Листом від 21.03.2023 №6903/6/99-00-06-01-04-06 ДПС України повідомило позивача про продовження строку розгляду скарги.

Рішенням ДПС України від 26.04.2023 №10089/6/99-00-06-01-04-06 скаргу позивача задоволено частково: залишено без змін податкові повідомлення рішення ГУ ДПС у Рівненській області від 17.02.2023 №1344/, №1340/, №1350/, №1347/, №1351/ та скасовано податкові повідомлення рішення ГУ ДПС у Рівненській області від 17.02.2023 №1338/, від 17.02.2023 №1348/ в частині застосування штрафних санкцій у розмірі 340грн, в іншій частині залишено без змін.

А відтак, предметом розгляду є:

податкове повідомлення-рішення від 17.02.2023 №1344/, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на суму 26394,50 грн;

податкове повідомлення-рішення від 17.02.2023 №1340/, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на суму 2199,54 грн;

податкове повідомлення-рішення від 17.02.2023 №1350/, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами, із доходів платника податку інших ніж заробітна плата на суму 7384,84 грн;

податкове повідомлення-рішення від 28.04.2023 №0522 про застосування штрафу на суму 340,00 грн;

податкове повідомлення-рішення від 17.02.2023 №1347/, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір на суму 615,40 грн;

податкове повідомлення-рішення від 17.02.2023 №1351/ про застосування штрафу на суму 1020,00 грн за не подання до контролюючого органу податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку і сум отриманого з них податку за 1 кв. 2018 року, 1 кв. 2019 року;

податкове повідомлення-рішення від 28.04.2023 №0522 про застосування штрафу на суму 1020,00 грн. за не забезпечення зберігання у повному обсязі первинних документів протягом встановлених строків їх зберігання.

Позивач не погоджується із прийнятими контролюючим органом рішеннями та за захистом своїх порушених прав звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 67 Конституції України визначено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядку їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, врегульовано Податковим кодексом України (далі ПК України).

Підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України, контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Відповідно до п. 75.1 ст.75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом

Згідно з пп.75.1.2 п.75.1 ст.75 ПК України документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.

Пунктом 78.5 ст.78 ПК України визначено, що документальна позапланова невиїзна перевірка здійснюється у порядку, передбаченому статтею 79 цього Кодексу.

За приписами п.79.1 ст.79 ПК України документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності підстав для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.

Підпунктом 78.1.8 п.78.1 ст.78 ПК України передбачено, що документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав: розпочато процедуру реорганізації юридичної особи (крім перетворення), припинення юридичної особи або підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця, закриття постійного представництва чи відокремленого підрозділу юридичної особи, в тому числі іноземної компанії, організації, порушено провадження у справі про визнання банкрутом платника податків або подано заяву про зняття з обліку платника податків.

Оскільки позивачем було припинено підприємницьку діяльність у податкового органу виникли підстави для позапланової невиїзної документальної перевірки позивача.

Щодо доводів податкового органу про те, що на платника єдиного податку другої групи покладається обов`язок підтвердити правомірність формування суми отриманих доходів відповідними первинними документами, а отже, як наслідок необхідність зберігання та надання контролюючому органу первинних документів, суд зазначає таке.

Відповідно до пункту 291.2 статті 291 ПК України спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

Юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою (пункт 291.3 статті 291 ПК України).

За приписами підпункту 298.1.1 пункту 298.1 статті 298 ПК України для обрання або переходу на спрощену систему оподаткування суб`єкт господарювання подає до контролюючого органу заяву.

Заява подається за вибором платника податків, якщо інше не передбачено цим Кодексом, в один з таких способів:

1) особисто платником податків або уповноваженою на це особою;

2) надсилається поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення;

3) засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством;

4) державному реєстратору як додаток до заяви про державну реєстрацію, що подається для проведення державної реєстрації юридичної особи або фізичної особи - підприємця з урахуванням вимог пункту 291.5 статті 291 цього Кодексу. Електронна копія заяви, виготовлена шляхом сканування, передається державним реєстратором до контролюючого органу одночасно з відомостями з заяви про державну реєстрацію на проведення державної реєстрації юридичної особи або фізичної особи - підприємця згідно із Законом України Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Згідно із підпунктом 298.1.2 пункту 298.1 статті 298 ПК України зареєстровані в установленому порядку фізичні особи - підприємці, які до закінчення місяця, в якому відбулася державна реєстрація, подали заяву щодо обрання спрощеної системи оподаткування та ставки єдиного податку, встановленої для першої або другої групи, вважаються платниками єдиного податку з першого числа місяця, наступного за місяцем, у якому відбулася державна реєстрація.

Зареєстровані в установленому законом порядку суб`єкти господарювання (новостворені), які протягом 10 днів з дня державної реєстрації подали заяву щодо обрання спрощеної системи оподаткування та ставки єдиного податку, встановленої для третьої групи, яка не передбачає сплату податку на додану вартість, вважаються платниками єдиного податку з дня їх державної реєстрації.

Сторони не заперечують, що позивач була зареєстрована як суб`єкт підприємницької діяльності 23.10.2018, позивачем в межах десятиденного строку з дня державної реєстрації подано заяву щодо обрання спрощеної системи оподаткування (друга група), в період з 01.11.2018 по 19.02.2019 перебувала на спрощеній системі оподаткування. В період з 23.10.2019 по 31.10.2018 - на загальній системі оподаткування.

Відповідно до абзацу 1 п. 296.1 ПК України, фізичні особи - підприємці - платники єдиного податку першої і другої груп та платники єдиного податку третьої групи, які не є платниками податку на додану вартість, ведуть облік у довільній формі шляхом помісячного відображення отриманих доходів.

Це означає, що такі ФОП не повинні підтверджувати документами (в тому числі первинними документами) витрати на придбання товарів/послуг, а повинні вести лише облік доходів з урахуванням вимог п. 44.1 ПК України.

Водночас, за період перебування позивача на загальній системі оподаткування, якщо позивачем в цей період здійснювалася діяльність та був отриманий прибуток, позивач повинна була зберегти первинні документи, які підтверджують понесені витрати.

В ході перевірки відповідач не розмежовував періоди перебування позивача на загальній та на спрощеній системі оподаткування. Однак, відповідач робить висновки, що в ході проведення перевірки відповідно до наданих документів, встановлено відсутність факту оплати придбання товарів. Безоплатно надані товари, роботи, послуги - товари, що надаються згідно з договорами дарування, іншими договорами, за якими не передбачається грошова або інша компенсація вартості таких товарів чи їх повернення, або без укладення таких договорів (пп. 14.1.13 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України). З огляду на вищевикладене, проведеною перевіркою встановлено відсутність будь-яких документів (договорів, платіжних документів про оплату за товар тощо) щодо придбання неспеціалізованих товарів платником податків - фізичною особою ОСОБА_1 , що свідчить про отримання таких товарів безоплатно.

Дохід фізичної особи - платника податків ОСОБА_1 за період з 01.11.2018 року по 19.02.2019 року перевіркою визначено на підставі виписки банку по рахунку № НОМЕР_1 та звірено з відомостями з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПС України про суми виплачених доходів.

Відповідач вказує, що пунктом 292.3 ст. 292 Податкового кодексу України визначено, що до суми доходу платника єдиного податку включається вартість безоплатно отриманих протягом звітного періоду товарів (робіт, послуг). Вартість безоплатно отриманих за усною домовленістю товарів (робіт, послуг) (визначеної за правилами звичайної ціни) включається до загального річного оподатковуваного доходу фізичної особи, тому така особа повинна подати річну декларацію з податку на доходи фізичних осіб та сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у такій податковій декларації.

У зв`язку з вказаним, відповідач зазначає, що перевіркою правильності визначення загального річного оподатковуваного доходу платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 встановлено неподання податкових декларацій про майновий стан і доходи за 2018 - 2019 рік із відображенням отриманого доходу, як додаткове благо у вигляді вартості безоплатно отриманих товарів (робіт, послуг), визначеної за правилами звичайної ціни на загальну суму 117308,7 грн., у т.ч. по періодах: за 2018 рік - у сумі 77548,7 грн.; за 2019 рік - у сумі 39760,00 грн., чим порушено пп.16.1.2, пп. 16.1.3 п. 16.1 ст. 16, пп. 49.18.4 п. 49.18 ст. 49, абз. «е» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст164, п. 167.1 ст. 167, абз. «в» п. 176.1 ст. 176, п. 179.1 ст. 179, п. 179.7 ст. 179 Податкового кодексу України. За наслідком вищезазначеного, контролюючим органом донараховано податок на доходи фізичних осіб на загальну суму 21115,6 грн., у т.ч.: за 2018 року - у сумі 13958,8 грн. (77548,7*18%) таза 2019 року - у сумі 7156,8 грн. (39760,00 грн.* 18%).

У зв`язку з вказаним суд дійшов таких висновків: за період перебування позивача на загальній системі оподаткування позивач повинна була зберігати та надати до перевірки усі документи, які підтверджують понесені витрати. За період перебування позивача на спрощеній системі оподаткування правильними є твердження позивача про те, що платники податку другої групи ведуть облік у довільній формі шляхом помісячного відображення отриманих доходів. Облік витрат не ведеться.

Однак, з висновку акта перевірки та відзиву на позовну заяву видно, що податковий орган пов`язує виявлені порушення з не наданням позивачем первинних документів на підтвердження понесених витрат за період з 01.11.2018 по 19.02.2019 (тобто, саме за період перебування позивача на строщеній системі оподаткування). Оскільки контролюючий орган не визначав окремо зобов`язання за періоди перебування позивача на загальній та на спрощеній системі оподаткування, а суд не наділений повноваженнями самостійно розраховувати суми грошових зобов`язань та штрафів, суд зазначає про відсутність підстав для висновку про порушення позивачем наступних норм та, як наслідок, наявність підстав для скасування податкових повідомлень-рішень:

- пп.1.2, пп.1.3, пп.1.6 п. 16і підрозділу 10 Розділу XX Податкового кодексу України, а саме: не оподаткування доходу в загальній сумі 117 308,7 грн. отриманого, як додаткове благо у вигляді вартості безоплатно отриманих товарів (робіт, послуг), визначеної за правилами звичайної ціни в результаті чого перевіркою донараховано військовий збір на загальну суму 1759,63 грн. у т.ч.: за 2018 рік - 1163,23 грн. (77548,7*1,5%); за 2019 рік - 596,4 грн. (39760,00*1,5%) (ППР від 17.02.2023 №1340/);

- пп. 16.1.2 пп. 16.1.3 п. 16.1 ст.16, пп. 49.18.4 п. 49.18 ст. 49, абз. «е» пп. 164.2.17 п.164.2 ст. 164, п. 167.1 ст. 167, абз. «в» п. 176.1 ст. 176, п. 179.1 ст. 179, п. 179.7 ст. 179 Податкового кодексу України, а саме: донараховано податок на доходи фізичних осіб на загальну суму 21115,6 грн., у т.ч.: за 2018 року у сумі 13958,8 грн. (77548,7*18%); за 2019 року в сумі 7156,8 грн. (39760,00 грн.* 18%) (ППР від 17.02.2023 №1344/);

- п. 44.1, 44.3 ст. 44 Податкового кодексу України платником податків ОСОБА_1 не забезпечено ведення обліку доходів, витрат та не забезпечено зберігання первинних документів протягом установлених строків їх зберігання та ненаданння нею контролюючому органу оригіналів документів чи їх копій при здійсненні податкового контролю (ППР від 28.04.2023 №0522).

Щодо висновку податкового органу про допущені позивачем порушення, пов`язані з укладенням договору оренди приміщення, суд зазначає таке.

Дійсно, в ході проведення позапланової невиїзної перевірки платником податків ОСОБА_1 надано пояснення, а саме: «Я, ОСОБА_1 з листопада 2018р. по лютий 2019р. орендувала приміщення за адресою АДРЕСА_2 . Приміщення орендувала у ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ). Договір оренди укладався, але втрачений. По договору оренди щомісячно мною сплачувалося 7000,00грн.».

До матеріалів справи платником податків ОСОБА_1 надано Договір оренди нежитлового приміщення №1 від 22.08.2018 року (далі по тексту - Договір) укладений з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ). Згідно п. 5.2 Договору, розмір орендної плати за користування об`єктом оренди в цілому за один місяць оренди складає 700,00 грн. Згідно п. 5.4 Договору вартість комунальних послуг, необхідних для функціонування об`єкта оренди, не входить до загального розміру орендної плати.

Відповідно до пп. 170.1.2 п. 170.1 ст. 170 Податкового кодексу України податковим агентом фізичної особи, що отримує дохід від надання майна в оренду, є орендар. При цьому об`єкт оподаткування визначається виходячи з розміру орендної плати, зазначеної в договорі оренди, але не менше ніж мінімальна сума орендного платежу за повний чи неповний місяць оренди.

Сума таких доходів оподатковується ПДФО за ставкою 18% (пп. 170.1.4 п. 170.1 ст. 170 Податкового кодексу України)). Окрім цього такий дохід оподатковується військовим збором за ставкою 1.5% (пп. 1.2 п. 16-1 підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України).

Сплата ПДФО до бюджету здійснюється під час виплати такого оподатковуваного доходу (пп. 168.1.2 п. 168.1 ст. 168 Податкового кодексу України).

Орендар відображає нарахований та виплачений дохід у вигляді орендної плати за орендоване нерухоме майно та інформацію щодо утримання та перерахування до бюджету ПДФО і військового збору у формі №1ДФ.

Порядок подання форми №1ДФ містить повну інформацію про суми доходів, нарахованих (виплачених) будь-якій фізичній особі, і про суми ПДФО та військового збору, утриманих із таких доходів. Правила складання та подання форми № 1ДФ установлені Податковим кодексом України і Порядком заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на корить фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 13.01.2015 року №4 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30.01.2015 року за №111/26556 (далі - Порядок).

Дія цього Порядку, відповідно до п. 1.3 поширюється на податкових агентів, а саме: юридичних осіб (їх філії, відділення, інші відокремлені підрозділи), самозайнятих осіб, представництва нерезидентів - юридичних осіб, інвесторів (операторів) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) нараховують (виплачують, надають) доходи фізичній особі та/або зобов`язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV Податкового кодексу України, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, а також військовий збір, передбачений пунктом 16-1 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України.

До податкових агентів відносяться юридичні особи (їх філії, відділення), приватні підприємці, самозайняті особи, незалежно від організаційно-правового статусу та способу обкладення іншими податками, що виплачують доходи фізичним особам - платникам ПДФО (пп. 14.1.180 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України).

Відповідно до п. 51.1 ст. 51 Податкового кодексу України платники податків, у тому числі податкові агенти, зобов`язані подавати контролюючим органам у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу, податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платника податків.

Згідно з підпунктом «б» пункту 176.2. статті 176 Податкового кодексу України особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов`язані подавати у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу, податковий розрахунок суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку до контролюючого органу за місцем свого розташування. Такий розрахунок подається лише у разі нарахування сум зазначені доходів платнику податку податковим агентом протягом звітного періоду.

Суб`єктами, які притягаються до відповідальності за вчинення податкових правопорушень згідно ст. 110 Податкового кодексу України є, зокрема, податкові агенти - особи, на яку цим Кодексом покладається обов`язок з обчислення, утримання з доходів, що нараховуються (виплачуються, надаються) платнику, та перерахування податків до відповідного бюджету від імені та за рахунок коштів платника податків.

В ході перевірки згідно даних ІС «Податковий БЛОК» встановлено, ФОП ОСОБА_1 в перевіряємий період ПДФО і військовий збір не утримувала та звіти за формою 1 -ДФ за 4 кв. 2018 року, 1 кв. 2019 року не подавала. Позивач такі обставини не заперечує.

Разом з тим слід зазначити, що покликання позивача на те, що сума орендної плати складала 700,00 грн. а не 7000,00 грн., не заслуговує на увагу з огляду на таке. Вказуючи про орендну плату в розмірі 700,00 грн. позивач покликається на договір № 1 від 22.08.2018. Однак, такий договір був укладений ще до реєстрації підприємницької діяльності позивача. Водночас, в ході перевірки позивач в письмових поясненнях підтвердила, що розмір орендної плати складав 7000,00 грн.

А відтак, суд погоджується з доводами відповідача що сума орендної плати за період здійснення підприємницької діяльності ОСОБА_1 становить 28000,00 грн. в тому числі: листопад - грудень 2018 року - 14000,00 грн. та січень - лютий 2019 року - 14000,00 грн. Отже, сума податків, яку необхідно було б утримати при виплаті доходів становить грн. в тому числі: листопад 2018 року - 1260,00 грн.; грудень 2018 року - 1260,00 грн., січень 2019 року 1260,00 грн.; лютий 2019 року -1260,00 грн.

А відтак, правомірними є висновки контролюючого органу про порушення позивачем:

- п. 51.1 ст. 51, пп. «б» п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України, а саме платником податків - фізичною особою ОСОБА_1 не подано до контролюючого органу Податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку за 4 кв. 2018 року, 1 кв. 2019 року;

- 168.1.2 п. 168.1 ст. 168, пп. 170.1.2 пп. 170.1.4 п.170.1 ст. 170 Податкового кодексу України, а саме неутриманий та неперерахований до бюджету податок на доходи фізичних осіб при виплаті доходу ОСОБА_2 у розмірі 5040,00 грн. в т.ч.: листопад 2018 року - 1260,00 грн.; грудень 2018 року - 1260,00 грн., січень 2019 року - 1260,00 грн.; лютий 2019 року - 1260,00 грн.

- пп.1.2 п.161 підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України, а саме: неутриманий та не перерахований до бюджету військовий збір при виплаті доходу ОСОБА_2 у розмірі 420,00 грн. (28000,00*1,5%), в т.ч. листопад 2018 року 105,00 грн.; грудень 2018 року - 105,00 грн., січень 2019 року - 105,00 грн.; лютий 2019 року 105,00 грн.

У зв`язку з вказаним, податкові повідомлення-рішення від 17.02.2023 № 1350/, від 17.02.2013 №1347/, від 17.02.2023 № 1351/ є правомірними. У задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити.

Крім того, відповідно до п. 63.3 ст. 63 Податкового кодексу України з метою проведення податкового контролю платники податків підлягають реєстрації або взяттю на облік у контролюючих органах за місцезнаходженням юридичних осіб, відокремлених підрозділів юридичних осіб, місцем проживання особи (основне місце обліку), а також за місцем розташування (реєстрації) їх підрозділів, рухомого та нерухомого майна, об`єктів оподаткування або об`єктів, які пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (неосновне місце обліку).

Об`єктами оподаткування і об`єктами, пов`язаними з оподаткуванням, є майно та дії, у зв`язку з якими у платника податків виникають обов`язки щодо сплати податків та зборів. Такі об`єкти за кожним видом податку та збору визначаються згідно з відповідним розділом цього Кодексу.

Платник податків зобов`язаний стати на облік у відповідних контролюючих органах за основним та неосновним місцем обліку, повідомляти про всі об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, контролюючі органи за основним місцем обліку згідно з порядком обліку платників податків.

Заява про взяття на облік платника податків за неосновним місцем обліку подається у відповідний контролюючий орган протягом 10 робочих днів після створення відокремленого підрозділу, реєстрації рухомого чи нерухомого майна чи відкриття об`єкта чи підрозділу, через які провадиться діяльність або які підлягають оподаткуванню.

Норми аналогічного змісту містяться в Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 року №1588 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за №1562/20300 від 29.12.2011 року (далі - Порядок №1588).

Повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність за формою №20-ОПП подається протягом 10 робочих днів після їх реєстрації, створення чи відкриття до контролюючого органу за основним місцем обліку платника податків (п.8.4. розд. VIII Порядку №1588).

У повідомленні за формою 20-ОПП зазначають усі приміщення, якими користується ФОП та має у своєму розпорядженні, усі види транспорту, заправки, сховища, цехи, земельні ділянки та інше, включаючи також, об`єкти, які здаються в оренду та орендуються у інших осіб.

Позивач не заперечує, що за період своєї діяльності повідомлення за формою 20-ОПП до податкового органу не подавала. А відтак, податкове повідомлення-рішення від 28.04.2023 № 0522, яким до позивача застосовано штраф в розмірі 340,00 грн. за не повідомлення податкового органу про об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, є правомірним. Підстав для задоволення позову в цій частині нема.

З огляду на вказані обставини позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої-другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно із частиною 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Рівненській області від 17.02.2023 №1344/, від 17.02.2023 №1340/, від 28.04.2023 №0522.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань рішення Головного управління ДПС у Рівненській області судові витрати у виді судового збору у сумі 3220,08 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 13 грудня 2023 року

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_2 )

Відповідач - Головне управління ДПС у Рівненській області (вул. Відінська, буд. 12,м. Рівне,Рівненська обл.,33023, ЄДРПОУ/РНОКПП 44070166)

Суддя С.М. Дуляницька