Справа № 477/2691/23
Суддя: Глубоченко С. М.
Дата ухвалення: 2023-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/2691/23
Провадження №2-а/477/26/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2023 року Жовтневий районний суд Миколаївської області

у складі головуючого у справі судді Глубоченка С.М.,

за участю секретаря судового засідання Резуник Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Херсонській області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

06 жовтня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив скасувати постанову інспектора взводу 1 батальйону Управління патрульної поліції в Херсонській області про накладення на нього адміністративного стягнення у виді попередження від 02 серпня 2023 року, серії БАД №073119, визнати дії працівника поліції протиправними та справу про адміністративне правопорушення закрити.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що 02 серпня 2023 року поліцейським Управління патрульної поліції в Херсонській області Департаменту патрульної поліції винесено постанову, згідно з якою позивача визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого статтею 125 КУпАП, а саме в тому, що він 02 серпня 2023 року в с. Шевченкове Миколаївського району Миколаївської області, по вул. Софіївська, 1 А керував транспортним засобом марки «Москвич 412», номерний знак НОМЕР_1 та здійснив рух заднім ходом на перехресті, чим порушив вимоги пункт 10.10 ПДР України, з накладенням на нього адміністративного стягнення у виді попередження.

Позивач вважає, що притягнення його до адміністративної відповідальності за статтею 125 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення є незаконним та необґрунтованим, оскільки він у зазначений у постанові день правил дорожнього руху не порушував, та транспортним засобом у час зазначений у протоколі не керував, висновки працівника поліції не відповідають фактичним обставинам справи, так як у спірній постанові не зазначено перехрестя, на якому він здійснював рух заднім ходом, зо на думку позивача свідчить про надуманість інкримінованого йому працівниками поліції правопорушення.

Просить постанову від 02 серпня 2023 року серії БАД №073119 про накладення адміністративного стягнення у виді попередження по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 125 КУпАП скасувати; дії посадової особи, якою винесено оскаржувану постанову визнати протиправними, а провадження у справі закрити.

Ухвалою судді від 09 жовтня 2023 року позовна заява була залишена без руху для усунення недоліків, які були виправлені у встановлений судом строк.

Ухвалою суду від 27 жовтня 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

21 листопада 2023 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якій представник Управління патрульної поліції в Херсонській області Департаменту патрульної поліції просив у задоволенні позову відмовити, посилаючись на його необґрунтованість, оскільки працівник поліції, який виносив оскаржувану постанову діяв у порядку та спосіб, що передбачені законом; встановивши факт вчинення порушення було розглянуто справу та винесено постанову за наявності законних підстав для її винесення. При розгляді справи позивач був у повній мірі ознайомлений зі своїми правами та обов`язками, а також фактом наявності правопорушення, яке полягало у русі заднім ходом на перехресті, що є порушенням п. 10.10 ПДР України.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився. Від представника позивача Притикіна І.І. надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача та його представника. Наполягав на задоволенні позову з підстав вказаних у позовній заяві.

Представник Управління патрульної поліції в Херсонській області у судове засідання також не з`явився, про причини неявки суд не повідомив

Неприбуття у судове засідання учасників справи, повідомлених відповідно до положень статті 268 КАС України, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до частини четвертої статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Оскільки учасники судового розгляду в судове засідання не з`явилися, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Згідно оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАД №073119 вбачається, що ОСОБА_1 02 серпня 2023 року в с. Шевченкове Миколаївського району Миколаївської області по вул. Софіївська, 1 А керував транспортним засобом, марки «Москвич 412», реєстраційний номер НОМЕР_1 та здійснив рух заднім ходом на перехресті, чим порушив вимоги пункт 10.10 ПДР України, та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене статтею 125 КУпАП, із застосуванням до нього адміністративного стягнення у попередження (а.с. 5, 43).

Оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення відносно ОСОБА_1 по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАД № 073119 була винесена 02 серпня 2023 року поліцейським Управління патрульної поліції в Херсонській області Департаменту патрульної поліції Дмитруком Владиславом Юрійовичем.

Не погоджуючись з вказаною постановою, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав з даним адміністративним позовом.

З огляду на викладене, між сторонами склалися правовідносини з приводу оскарження постанови суб`єкта владних повноважень у справі про притягнення до адміністративної відповідальності.

Постанова щодо притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що перебувають у нерівному положенні стосовно суб`єкта владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті(вчинені)вони: 1)на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2)з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3)обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення(вчинення дії); 4)безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6)розсудливо; 7)з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8)пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення(дія); 9)з урахуванням права особина участь у процесі прийняття рішення; 10)своєчасно, тобто протягом розумного строку (частина друга статті 2 КАС України).

Порядок розгляду (відповідачем) справи про адміністративне правопорушення визначено главою 22 КУпАП, а процедура оформлення поліцейськими патрульної поліції матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, визначена Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, що затверджена Наказом МВС України від 07 листопада 2015 року №1395.

Притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, працівника поліції, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Зокрема, відповідно до статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Однак, як вбачається з постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАД № 073119 від 17 квітня 2023 року, вимоги статті 280 КУпАП поліцейським виконані не були.

Відповідно до статті 125 КУпАП адміністративна відповідальність за вказаною нормою настає, зокрема, за інші порушення правил дорожнього руху, крім передбачених статтями 121-128, частинами першою і другою статті 129, статтями 139 і 140 цього Кодексу.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001року №1306 (ПДР України).

Відповідно до пункту 1.3 Правил дорожнього руху України, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (пункт 1.9).

Водночас, пунктом 10.10 Правил дорожнього руху установлено, що забороняється рух транспортних засобів заднім ходом на автомагістралях, дорогах для автомобілів, залізничних переїздах, пішохідних переходах, перехрестях, мостах, шляхопроводах, естакадах, у тунелях, на в`їздах і виїздах з них, а також на ділянках доріг з обмеженою оглядовістю чи недостатньою видимістю.

Тобто, необхідною умовою притягнення до адміністративної відповідальності за статтею 125 КУпАП особи, як учасника дорожнього руху, є встановлення факту керування транспортним засобом та факту порушення ним правил дорожнього руху, відповідальність за які не охоплена статтями 121-128, частинами першою і другою статті 129, статтями 139 і 140 цього Кодексу.

Відсутність будь якої складової об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення виключає можливість притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Пунктом 1.10 ПДР України визначено, що водій це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія відповідної категорії.

Під керуванням транспортним засобом розуміється виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Касаційний адміністративний суду в складі Верховного Суду в рішенні №404/4467/16-а від 20 лютого 2019 року зазначив, що само по собі керування транспортним засобом розуміється як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Згідно статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, що встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частиною першою статті 73 КАС України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Протокол про адміністративне правопорушення є не тільки актом обвинувачення, а й доказом по справі. Водночас, за обставин коли особа, стосовно якої він складений, заперечує викладені у протоколі обставини, обґрунтований висновок про доведеність таких обставин можливий при їх підтвердженні іншими доказами.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивачем ОСОБА_1 заперечується факт керування ним транспортним засобом у зазначений у постанові час та безпосереднє порушення ним пункту 10.10 Правил дорожнього руху, а саме керування транспортним засобом та здійснення ним руху на перехресті заднім ходом, а відповідачем у поданому ним відзиві на позовну заяву не спростовано обставин, викладених у позові.

Згідно частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 62 Конституції України передбачено, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Зважаючи на наведене, саме відповідач зобов`язаний довести правомірність винесення ним постанови, зокрема, шляхом доведення належними та допустимими доказами порушення позивачем вимог пункту 10.10 ПДР, за що передбачена відповідальність відповідною нормою КУпАП.

Однак, відповідачем не надано жодних доказів, передбачених статтею 251 КУпАП, статтею 72 КАС України, які б вказували на наявність у діях позивача складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Суд зазначає, що відповідачем належним чином не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факту порушення позивачем ПДР України.

Крім постанови по справі про адміністративне правопорушення інших доказів, необхідних для вирішення справи про порушення ПДР працівником поліції зібрано не було, а сама постанова таких доказів не містить. Оскаржувана постанова у пункті 7 не містить посилання про будь - яку фіксацію правопорушення.

При цьому, досліджуючи зміст спірної постанови, вбачається, що при її винесенні поліцейським у тексті постанови зазначено про наявність записів обставин, що мали місцем при її винесенні, зокрема посилання на б/к 474953, 470075 (пункт 5 цієї постанови).

Натомість, заперечуючи проти позову ОСОБА_1 відповідачем не долучено до відзиву вказаних відеозаписів, що унеможливлює їх дослідження судом на предмет наявності у діях позивача складу інкримінованого йому правопорушення та відповідність дій поліцейського приписам КУпАП та Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення.

Оскаржувана постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення позивачем правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова за своєю правовою природою є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення. Візуальне спостереження працівниками органу Національної поліції за дотриманням правил дорожнього руху може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. Аналогічні висновки Верховного Суду викладено в постанові від 26 квітня 2018 року у справі № 338/1/17, адміністративне провадження №К/9901/15804/18.

Однак, відповідач на підтвердження такого порушення позивачем не надав жодного доказу (відео-, фотозапису події, даних щодо наявності свідків тощо).

Відповідач не спростував обставин, на які посилається позивач, будь-яких доказів, які підтверджують правомірність прийнятого рішення, суду не надав. Суд позбавлений можливості встановити факт порушення позивачем ПДР України, з урахуванням заперечень позивача з приводу цього твердження в оскаржуваній постанові, та оскільки відповідач не надав суду жодного доказу на підтвердження вчинення позивачем вказаного правопорушення.

З наведеного вбачається відсутність об`єктивних і беззаперечних доказів наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 125 КУпАП.

Відповідно до частини третьої статті 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно до пункту 1 статті 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, встановивши відсутність достатніх даних, які б указували на наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, суд дійшов висновку про незаконність оскаржуваної постанови, та наявність підстав для закриття провадження у справі, що відповідає способу захисту, визначених статтею 5, 286 КАС України.

Разом з цим, вимоги позову в частині визнання протиправними дій інспектора поліції неправомірними, з огляду на положення частини третьої статті 286 Кодексу адміністративного судочинства України, якими чітко передбачено конкретний перелік рішень, які може прийняти суд за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, задоволенню не підлягають.

Щодо інших пояснень та доводів сторін, то такі не мають визначального впливу на вирішення справи.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

На підставі викладеного, керуючись статтями 241-244, 286, 293, 295 КАС України,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія БАД №073119 від 02 серпня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої статтею 125 КУпАП.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити.

В іншій частині відмовити.

Апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених статтею 286 КАС України можуть бути подані протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених статтями 273, 275-277, 280, 282, пунктами 5 та 6 частини першої статті 283, статтями 286-288 цього Кодексу, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Повне найменування учасників справи:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ;

відповідач Управління патрульної поліції у Херсонській області, 73034, м. Херсон, проспект Адмірала Сенявіна, 128, код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств, установ, організацій 40108646.

СУДДЯ С.М. ГЛУБОЧЕНКО