Справа № 420/27190/23
Суддя: Домусчі С.Д.
Дата ухвалення: 2023-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2023 р.м. ОдесаСправа № 420/27190/23

Перша інстанція: суддя Дубровна В.А.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Домусчі С.Д.

суддів: Семенюка Г.В., Шляхтицького О.І.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , Тернопільського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, посадових осіб військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання дій протиправними, скасування постанови ВЛК, мобілізаційного розпорядження, наказу про призначення на посаду, про зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся з позовом до військової частини НОМЕР_1 , Тернопільського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, посадових осіб військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в якому просив суд:

- визнати протиправними дії посадової особи військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 , вчинені по відношенню до ОСОБА_1 , а саме вилучення його персональних даних та передача їх іншим особам та організаціям, як такі, що отримані під впливом морального тиску,

- зобов`язати посадову особу військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 утриматися від вчинення аналогічних дій відносно ОСОБА_1 та інших осіб в майбутньому.

- визнати протиправними дії посадової особи військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 , вчинені по відношенню до ОСОБА_1 , а саме вилучення його персональних даних, оригіналів документів та передача їх іншим особам та організаціям, як такі, що отримані під впливом морального тиску,

- зобов`язати посадову особу військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 утриматися від вчинення аналогічних дій відносно ОСОБА_1 та інших осіб в майбутньому.

- визнати протиправними дії відповідальних посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчинені по відношенню до ОСОБА_1 , використання його персональних даних, та здійснення фіктивних дій з його документами, а саме внесення до військового квитку позначок і записів, проставлення штампів, печаток і підписів, що до його взяття на облік, про вилучення у нього мобілізаційного розпорядження та про вручення йому мобілізаційного розпорядження, зняття його з обліку, призов його в ЗСУ без його присутності в ІНФОРМАЦІЯ_2 , без проходження військо-лікарської комісії та вручення йому будь-яких повісток

- зобов`язати відповідальних посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_1 утриматися від вчинення аналогічних дій відносно ОСОБА_1 та інших осіб в майбутньому.

- визнати протиправними дії відповідальних посадових осіб військової частини НОМЕР_1 вчинені по відношенню до ОСОБА_1 , а саме використання його персональних даних, та здійснення фіктивних дій з його документами, а саме внесення до військового квитку позначок і записів, проставлення штампів, печаток і підписів, що до призначення на посаду та проходження служби,

- зобов`язати відповідальних посадових осіб військової частини НОМЕР_1 утриматися від вчинення аналогічних дій відносно ОСОБА_1 та інших осіб в майбутньому.

- визнати протиправним та скасувати окремі положення індивідуального акту наказу Командира в/ч НОМЕР_1 від 21 травня 2023р. № 141 в частині його призначення на посаду командира мех. взводу мех. роти в/ч НОМЕР_1 .

- визнати протиправним та скасувати індивідуальний акт - постанову військо-лікарської комісії, на підставі якої був здійснений призов ОСОБА_1 в ЗСУ Тернопільським РТЦК та СП.

- визнати протиправним та скасувати індивідуальний акт мобілізаційне розпорядження ІНФОРМАЦІЯ_1 виписане на ім`я ОСОБА_1 .

- визнати протиправним та скасувати індивідуальний акт - рішення від 19 травня 2023р. Тернопільського РТЦК та СП про призов ОСОБА_1 в ЗСУ.

- зобов`язати відповідальних посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_1 знищіти на усіх наявних носіях усі наявні персональні данні, що стосуються особисто ОСОБА_1 , як такі що отримані незаконно.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 12.10.2023 позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня вручення ухвали, шляхом надання заяви про поновлення строку звернення до суду та вказати обставини, які можуть бути враховані судом, як поважні для поновлення пропущеного строку із наданням відповідних доказів або докази дотримання строку звернення до суду, а також нової редакції позовної заяви, з дотриманням вимог статей 5 та 160 КАС України.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 26.10.2023 заява ОСОБА_1 від 19.10.2023 року про поновлення строку звернення до суду - залишена без задоволення.

Позовна заява ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Тернопільського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання протиправними дії, скасування рішень та зобов`язання вчинити певні дії, разом з доданими документами повернута позивачу.

Не погоджуючись із ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 26.10.2023, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції..

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги позивач, з посиланням на обставини викладені у заяві про поновлення строку звернення до суду, вказує, що внаслідок об`єктивних обставин, що не залежали від його волі, позивач не зміг своєчасно звернутися з цим позовом до суду. Вважає, що суд першої інстанції не надав оцінки доказам, поданим на обґрунтування заяви про поновлення процесуального строку звернення до суду та проявив занадто формальну позицію, істотно порушивши право позивача на справедливий суд.

Інши учасники справи своїм процесуальним правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалися.

Апеляційний суд, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд першої інстанції, повертаючи позовну заяву, виходив з того, що строк звернення до суду пропущений з причин, які виникли з волі позивача, а, отже, не є поважними. Жодних належних та допустимих доказів поважності причин пропуску строку звернення до адміністративного суду, які б унеможливлювали і не залежали б від волі позивача своєчасно звернутися за судовим захистом, позивачем не надано та судом не знайдено.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд дійшов такого висновку.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч. 1 ст. 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до п. 9 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Також п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України передбачено, що позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 123 КАС України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Частина перша статті 118 КАС України визначає, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Відповідно до частин першої та п`ятої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Згідно із частиною третьою статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 121 КАС України визначено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

При цьому норми Кодексу адміністративного судочинства України не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з врахуванням обставин у справі.

Водночас для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів.

Поважними причинами пропуску строку звернення до суду із позовом визнаються лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду у постановах від 26.06.2018 у справі №473/653/17, від 18.01.2019 року в справі № 576/1434/17, при вирішенні питання щодо поважності причин пропуску строку звернення до суду, суд повинен звертати увагу на усі доводи позивача; на тривалість строку, який пропущено; на поведінку позивача протягом цього строку; на дії, які він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду та оцінювати їх в сукупності. Суди повинні гарантувати доступ до правосуддя особам, які вважають, що їх право порушене, і діяли добросовісно, але пропустили строк звернення до суду з поважних причин.

Колегія суддів звертає увагу на те, що визначені процесуальним законом строки, про які зазначено вище, це той орієнтовний період часу, протягом якого позивач мав би проявити інтерес стосовно свого позову, якщо він дійсно зацікавлений у тому, щоб провадження у справі було відкрито, а його спір вирішено. Строк звернення до суду для такої категорії спорів доволі стислий - один місяць, і якщо зважити на характер спірних правовідносин, встановлений строк з одного боку має на меті дисциплінувати позивача, який, якщо він справді зацікавлений у відновленні своїх порушених прав, повинен якомога швидше реалізувати своє право на захист, з іншого боку - є своєрідним бар`єром, який повинен запобігати зловживанню правами і сприяти правовій визначеності правовідносин, які виникають у зв`язку з проходженням публічної служби.

У свою чергу, практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Підсумовуючи зазначене, реалізувати своє право на захист в порядку адміністративного судочинства, потрібно вчасно, а поновити пропущений строк суд може, якщо для цього є поважні і об`єктивні причини.

Отже, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору в публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. Початок перебігу строку звернення до суду починається з часу, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відтак, на думку суду, для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом місяця від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду.

Суд першої інстанції зазначив, що предметом оскарження у даній справі є дії та рішення відповідачів, які мали місце у травні 2023 року, проте до суду позивач звернувся лише у жовтні 2023 року, пропустивши тим самим місячний строк звернення до суду з даним позовом, що визнається позивачем.

У справі, яка розглядається, спір виник, зокрема, у зв`язку із незгодою позивача з діями посадової особи військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 , вчинені по відношенню до ОСОБА_1 , а саме вилучення його персональних даних та передача їх іншим особам та організаціям, як такі що отримані під впливом морального тиску; діями посадової особи військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 , вчинені по відношенню до ОСОБА_1 , а саме вилучення його персональних даних, оригіналів документів та передача їх іншим особам та організаціям, як такі, що отримані під впливом морального тиску; діями відповідальних посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчинені по відношенню до ОСОБА_1 , використання його персональних даних, та здійснення фіктивних дій з його документами, а саме внесення до військового квитку позначок і записів, проставлення штампів, печаток і підписів, що до його взяття на облік, про вилучення у нього мобілізаційного розпорядження та про вручення йому мобілізаційного розпорядження, зняття його з обліку, призов його в ЗСУ без його присутності в ІНФОРМАЦІЯ_2 , без проходження військо-лікарської комісії та вручення йому будь-яких повісток; діями відповідальних посадових осіб військової частини НОМЕР_1 вчинені по відношенню до ОСОБА_1 , а саме використання його персональних даних, та здійснення фіктивних дій з його документами, а саме внесення до військового квитку позначок і записів, проставлення штампів, печаток і підписів, що до призначення на посаду та проходження служби.

А також, незгодою позивача з окремими положення індивідуального акту наказу Командира в/ч НОМЕР_1 від 21 травня 2023р. № 141 в частині його призначення на посаду командира мех. взводу мех. роти в/ч НОМЕР_1 , індивідуального акту мобілізаційного розпорядження ІНФОРМАЦІЯ_1 виписаного на ім`я ОСОБА_1 ., індивідуального акту - рішення від 19 травня 2023р. Тернопільського РТЦК та СП про призов ОСОБА_1 в ЗСУ.

Однак, суд першої інстанції досліджуючи питання пропуску позивачем строку звернення до суду не встановив, коли саме розпочався відлік місячного строку звернення до суду із позовом та коли саме цей строк сплинув, оскільки не дослідив належним чином обставин того, коли позивач дізнався про наявність оскаржуваних наказів та/або отримав їх копії.

Натомість суд першої інстанції допустив припущення, що про факти порушення своїх прав, свобод та інтересів йому стало відомо 22 травня 2023 р., тобто після повернення ОСОБА_3 військового квитка позивача.

Тобто, судом першої інстанції, так і не було встановлено конкретного часу коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів в межах спірних правовідносин, стосовно окремих актів індивідуальної дії, або дій посадових осіб, що свідчить про неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, які мають значення для встановлення факту пропуску позивачем строку звернення до суду та тривалості такого пропуску строку.

Щодо питання поважності причин пропуску строку звернення до суду суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Відповідно до частини п`ятої статті 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/202 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Надалі, Указами Президента України воєнний стан в Україні продовжено.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що згідно із позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 29 вересня 2022 року у справі №500/1912/22, сам факт запровадження воєнного стану в Україні, без обґрунтування неможливості звернення до суду саме позивачем у встановлені строки, у зв`язку із запровадження такого, не може безумовно вважатись поважною причиною для безумовного поновлення цих строків.

У викладеній вище справі, Верховний Суд також вважав за необхідне зазначити, що протягом усього періоду дії воєнного стану, запровадженого на території України у зв`язку із збройною агресією російської федерації, суворе застосування адміністративними судами процесуальних строків стосовно звернення до суду із позовними заявами, апеляційними і касаційними скаргами, іншими процесуальними документами може мати ознаки невиправданого обмеження доступу до суду, гарантованого статтями 55 124 129 Конституції України, статтею 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права та статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Суд першої інстанції у даній справі визнав поважними причини пропуску строку звернення позивача до суду у період з 22.05.2023 по 25.08.2023 року, проте не знайшов підстав для визнання поважності причин пропуску місячного строку звернення до суду після вибуття позивача у відпустку до Республіка Польща згідно наказу командира ВЧ НОМЕР_1 ( по стройовій частині) від 25.08.2023 № 240, починаючи з 26.08.2023.

Як наслідок, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки з 26.08.2023 позивач не перебуває в районі проведення воєнних (бойових) дій або в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), та позивач у свою чергу не вказав жодної причини, які б об`єктивно перешкоджали йому протягом місячного строку звернутись до суду, зазначене свідчить про неповажність причин пропуску строку звернення до суду.

Водночас, суд першої інстанції не надав належної оцінки тим обставинам, що позивач, який в умовах ведення військових дій виконував визначені законодавством на період дії воєнного стану завдання, заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України та відсічі збройної агресії Російської федерації, знаходився в важкому морально-психологічному стані.

Вказані факти свідать про пропуск строку звернення позивача до суду за захистом його прав з поважних причин та є підставою для поновлення судом строків, встановлених частиною п`ятою статті 122 КАС України.

Аналогічний підхід було застосовано Верховним Судом під час вирішення питання про поновлення процесуальних строків в постанові від 29 вересня 2022 року у справі №500/1912/22, в постанові від 20 вересня 2023 року у справі № 240/33951/22.

Варто також зауважити, що у своїй практиці ЄСПЛ сформував правову позицію, відповідно до якої встановлення обмежень доступу до суду у зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи.

Вказане свідчить, що суд першої інстанції передчасно повернув позовну заяву.

Відповідно до вимог ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України - суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Так, у справі «Bellet v. France», Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

У рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13 січня 2000 року та в рішенні по справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи викладене, поведінка позивача не свідчить про допущення ним необґрунтованого зволікання із підготовкою відповідної позовної заяви та із поданням її до суду, не свідчить про його байдужість до своїх прав або небажання дізнатися про їх порушення, а навпаки демонструє вжиття позивачем активних заходів з метою реалізації своїх прав на отримання правничої допомоги та звернення до суду.

Апеляційний суд вважає, що сукупність обставин, на які посилався позивач у поданих ним заявах про поновлення пропущеного строку звернення до суду, свідчить про наявність поважних причин пропуску строку звернення до суду, які дійсно перешкоджали належній реалізації позивачем права на оскарження рішень відповідача суб`єкта владних повноважень, іншого судом першої інстанції не було встановлено.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом.

За практикою Європейського суду з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), правило встановлення обмежень доступу до суду, у зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання слід звертати увагу на обставини справи.

З огляду на принцип верховенства права у демократичному суспільстві національне законодавство має забезпечувати достатній рівень доступу до суду в аспекті права на суд. Для того, щоби право на доступ до суду було ефективним, особа має мати зрозумілу та реальну можливість оскаржити дію, що порушує її права (див. mutatismutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі Белле проти Франції (Bellet v. France) від 4 грудня 1995 року, заява № 23805/94, § 36).

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку, що за наявності обставин, які об`єктивно перешкоджали позивачу звернутись до суду за захистом порушених прав у строки, визначені КАС України, ОСОБА_1 не може бути позбавлений доступу до правосуддя.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 320 КАС України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

За таких обставин суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції, повертаючи позовну заяву, дійшов передчасного висновку про неповажність підстав пропуску строку, що призвело до порушення судом першої інстанції норм процесуального права, та, як наслідок, до неправильного вирішення питання про повернення позову. Відтак, ухвала суду першої інстанції у даній адміністративній справі від 24 жовтня 2023 року підлягає скасуванню, а справа №420/27190/23 направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 2-12, 72-78, 121, 229, 242, 294, 308, 310, 312, 320, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2023 року у справі №420/27190/23 скасувати.

Визнати поважними причини пропуску ОСОБА_1 строку звернення до суду з адміністративним позов.

Справу №420/27190/23 направити для продовження розгляду до Одеського окружного адміністративного суду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 12.12.2023

Суддя-доповідач С.Д. Домусчі
Судді Г.В. Семенюк О.І. Шляхтицький