Справа № 520/35028/23
Суддя: Мороко А.С.
Дата ухвалення: 2023-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

12 грудня 2023 р. № 520/35028/23

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Мороко А.С., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Харківській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ Національної поліції України Департаменту патрульної поліції від 13.10.2023 № 553 про застосування дисциплінарного стягнення до Позивача у вигляді звільнення із служби в поліції;

- визнати протиправним та скасувати наказ Національної поліції України Департаменту патрульної поліції про звільнення ОСОБА_1 , старшого лейтенанта, інспектора взводу № 1 роти № 6 батальйону № 4 УПП в Харківській області ДПП;

- поновити ОСОБА_1 , старшого лейтенанта на посаді інспектора взводу № 1 роти № 6 батальйону № 4 УПП в Харківській області ДПП;

- стягнути з відповідача на користь позивача грошове забезпечення за час вимушеного прогулу, починаючи з дати звільнення по дату прийняття рішення судом про поновлення на роботі;

- допустити негайне виконання цього рішення в частині поновлення позивача на роботі.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Вивчивши матеріали позовної заяви, суд встановив, що вона не відповідає вимогам статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно із частиною третьою статті 122 КАС України, для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду регламентовані статтею 123 КАС України, відповідно до частини третьої якої якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

При визначенні поважності причин пропуску строку звернення до суду слід виходити з правової позиції, висловленої Верховним Судом в постанові від 31.05.2023р. у справі № 160/9356/22, згідно якої поновлення встановленого процесуальним законом строку для подання позовної заяви здійснюється судом у виняткових, особливих випадках й лише за наявності обставин об`єктивного і непереборного характеру (підтверджених доказами), які істотно ускладнили або унеможливили своєчасну реалізацію права на звернення до суду із позовом.

Правовий інститут строків звернення до адміністративного суду за захистом свого порушеного права не містить вичерпного, детально описаного переліку причин чи критеріїв їх визначення. Натомість закон запроваджує оцінні, якісні параметри визначення причин їх недотримання - вони повинні бути поважними, реальними або, непереборними і об`єктивно нездоланними на час перебігу строків звернення до суду.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.10.2020 у справі № 9901/32/20 дійшла висновку, що інакшого способу визначити, які причини належить віднести до поважних, ніж через зовнішню оцінку (кваліфікацію) змісту конкретних обставин, хронологію та послідовність дій суб`єкта правовідносин перед зверненням до суду за захистом свого права, немає. Під таку оцінку мають потрапляти певні явища, фактори та їх юридична природа; тривалість строку, який пропущений; те, чи могли і яким чином певні фактори завадити вчасно звернутися до суду, чи перебувають вони у причинному зв`язку із пропуском строку звернення до суду; яка була поведінка суб`єкта звернення протягом цього строку; які дії він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду тощо.

Причина пропуску строку звернення до суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Тобто, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулася з позовною заявою, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.

Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом.

Дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин, якщо ці відносини стали спірними.

Законодавче закріплення строків звернення з адміністративним позовом до суду є гарантією стабільності публічно-правових відносин, призначенням якої є забезпечення своєчасної реалізації права на звернення до суду, стабільної діяльності суб`єктів владних повноважень при здійсненні управлінських функцій. Інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Установлення строків звернення до адміністративного суду у системному зв`язку з принципом правової визначеності слугує меті забезпечення передбачуваності для відповідача (як правило, суб`єкта владних повноважень в адміністративних справах) та інших осіб того, що зі сплином установленого проміжку часу прийняте рішення, здійснена дія (бездіяльність) не матимуть поворотної дії в часі та не потребуватимуть скасування, а правові наслідки прийнятого рішення або вчиненої дії (бездіяльності) не будуть відмінені у зв`язку з таким скасуванням. Тобто встановлені строки звернення до адміністративного суду сприяють уникненню ситуації правової невизначеності щодо статусу рішень, дій (бездіяльності) суб`єкта владних повноважень.

Також Верховний Суд зазначив, що обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків, не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя (Рішення Конституційного Суду України від 13.12.2011 № 17-рп/2011). Такі обмеження направленні на досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулюють учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків та поважати права та інтереси інших учасників правовідносин.

Верховним Судом у справі № 120/7567/22 від 08.02.2023р. констатовано, що у випадку наявності колізії між загальним та спеціальним законом застосуванню підлягають норми спеціального закону, яким є саме Дисциплінарний статут НП України.

При цьому, при наявності розбіжностей загальних і спеціальних (виняткових) норм, необхідно керуватися принципом Lex specialis (лат. - спеціальний закон, спеціальна норма), відповідно до якого при розбіжності загального і спеціального закону діє спеціальний закон, а також принципом Lex specialis derogat generali, суть якого зводиться до того, що спеціальний закон скасовує дію (для цієї справи) загального закону; спеціальна норма має перевагу над загальною.

У разі якщо норми нормативних актів рівної юридичної сили містять різні моделі правового регулювання, перевагу при застосуванні слід надавати тій нормі, яка регулює вужче коло суспільних відносин, тобто є спеціальною.

Саме такий підхід застосував Верховний Суд у постанові від 29 січня 2019 року у справі №807/257/14.

Відповідно до приписів Дисциплінарного статуту Національної поліції, затвердженого Законом України від 15.03.2018р. № 2337-VIII, поліцейський має право оскаржити застосоване до нього дисциплінарне стягнення, звернувшись до адміністративного суду протягом 15 днів з дня його ознайомлення з наказом про притягнення до дисциплінарної відповідальності.

У разі застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення у виді звільнення з посади, пониження у спеціальному званні на один ступінь або звільнення зі служби в поліції поліцейський має право оскаржити таке стягнення протягом 15 днів з дня його ознайомлення з наказом по особовому складу про виконання застосованого дисциплінарного стягнення.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, представник позивача вказує, що лише 20.11.2023 року позивач дізнався про існування спірного наказу Національної поліції України Департаменту патрульної поліції від 13.10.2023 № 553 про застосування дисциплінарного стягнення до позивача у вигляді звільнення із служби в поліції шляхом отримання листа за трек-номером ПрАТ "Укрпошта" № 937, а тому останній день строк звернення до суду із даним позовом припадає на 04.12.2023.

Однак, суд зауважує, що за даним трек-номером № 937 не вбачається за можливе встановити, яку саме кореспонденцію та ким саме було отримано поштового відправлення за вказаним номером.

Позивачем не надано до суду копію поштового листа з поштовою відміткою ПрАТ "Укрпошта" про отримання ОСОБА_2 саме копії наказу Національної поліції України Департаменту патрульної поліції від 13.10.2023 № 553 про застосування дисциплінарного стягнення до позивача у вигляді звільнення із служби в поліції чи інших доказів отримання саме 20.11.2023 року копії спірного наказу, що, відповідно, унеможливлює з`ясування судом дотримання позивачем 15-денного строку звернення до суду із даним позовом.

Окрім того, суд зауважує, що згідно супровідного листа УПП в Харківській області ДПП від 08.11.2023 № 12303/41/14/01-2023 спірний наказ від 13.10.2023 № 553 направлено на електронну поштову адресу ОСОБА_1 -ІНФОРМАЦІЯ_1 , доказів на підтвердження чого позивачем також до суду не надано.

Щодо пункту другого прохальної частини позовних вимог про визнання протиправним та скасування наказу Національної поліції України Департаменту патрульної поліції про звільнення ОСОБА_1 , старшого лейтенанта, інспектора взводу № 1 роти № 6 батальйону № 4 УПП в Харківській області ДПП, суд зауважує, що позивачем не конкретизовано реквізити вказаного рішення суб`єкта владних повноважень, не надано його копії до суду та доказів його отримання/ознайомлення із вказівкою на конкретну дату.

Відповідно до ч. 4 ст. 160 КАС України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Вказані обставини, відповідно, унеможливлюють встановлення судом обставин дотримання/порушення позивачем скорочених строків звернення до суду із даним позовом, враховуючи особливості предмету доказування у даній категорії справ.

Таким чином, усуваючи недоліки позовної заяви позивачу необхідно: надати до суду докази отримання 20.11.2023 саме наказу Національної поліції України Департаменту патрульної поліції від 13.10.2023 № 553 про застосування дисциплінарного стягнення до позивача у вигляді звільнення із служби в поліції; привести пункт другий прохальної частини позовних вимог у відповідність до вимог ст. 160 КАС України щодо чіткого формулювання позовних вимог, вказавши реквізити наказу Національної поліції України Департаменту патрульної поліції про звільнення ОСОБА_1 , старшого лейтенанта, інспектора взводу № 1 роти № 6 батальйону № 4 УПП в Харківській області ДПП та надати докази його отримання/ознайомлення позивачем із вказівкою на конкретну дату.

Відповідно до пункту частини 1 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись статтями 160, 161, 169, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Харківській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу- залишити без руху.

Надати позивачу термін - п`ять календарних днів з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання до суду: докаів отримання 20.11.2023 саме наказу Національної поліції України Департаменту патрульної поліції від 13.10.2023 № 553 про застосування дисциплінарного стягнення до позивача у вигляді звільнення із служби в поліції; привести пункт другий прохальної частини позовних вимог у відповідність до вимог ст. 160 КАС України щодо чіткого формулювання позовних вимог, вказавши реквізити наказу Національної поліції України Департаменту патрульної поліції про звільнення ОСОБА_1 , старшого лейтенанта, інспектора взводу № 1 роти № 6 батальйону № 4 УПП в Харківській області ДПП та надати докази його отримання/ознайомлення позивачем із вказівкою на конкретну дату.

Копію ухвали невідкладно надіслати позивачу.

Роз`яснити позивачеві, що у разі невиконання вимог ухвали позовна заява підлягає поверненню.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А.С.Мороко