Справа № 420/4715/23
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2023-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2023 р.м. ОдесаСправа № 420/4715/23
Перша інстанція: суддя Білостоцький О.В.,

повний текст судового рішення

складено 17.07.2023, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Димерлія О.О.,

суддів: Крусяна А.В., Танасогло Т.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17.07.2023 у справі №420/4715/23 за позовом ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області про визнання протиправним та скасування наказу

У С Т А Н О В И В:

07.03.2023 ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою, у якій просив суд визнати протиправним та скасувати наказ Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області від 12.12.2022 №10 «Про скасування актів розслідування нещасного випадку».

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що під час проходження служби в ОВС при виконанні службових обов`язків ним отримано тілесні ушкодження. За наслідком розслідування нещасного випадку 16.07.2014 складено акти за формою Н-5* та Н-1*. У подальшому, 18.07.2014 складено довідку №10/22 про те, що розслідування нещасного випадку проведено у відповідності з вимогами наказу МВС України від 27.12.2002 №1346. Водночас, більш ніж через вісім років ГУ МВС України в Одеській області видано наказ №10 від 12.12.2022 «Про скасування актів розслідування нещасного випадку». На думку позивача, такий індивідуальний акт суб`єктом владних повноважень прийнято безпідставно. Позивач також акцентував увагу на тому, що його звільнено зі служби в поліції через хворобу. У зв`язку з отриманням травми під час виконання службових обов`язків ОСОБА_1 встановлено ІІ групу інвалідності.

Не погоджуючись із позовними вимогами Ліквідаційною комісією Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області до суду першої інстанції подано відзив, у якому зазначено, що оскаржуваний позивачем наказ від 12.12.2022 №10 «Про скасування актів розслідування нещасного випадку» прийнято цілком правомірно, з огляду на отримання від Сектору державного нагляду за охороною праці МВС України листа від 23.12.2021 №58855/21-2021, у якому зазначено, що розслідування нещасного випадку та документальне оформлення матеріалів розслідування проведено з порушенням Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, затвердженого наказом МВС від 27.12.2002 №1346.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 17.07.2023 у справі № 420/4715/23 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано протиправним та скасовано наказ Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області від 12.12.2022 №10 «Про скасування актів розслідування нещасного випадку».

Приймаючи таке рішення суд першої інстанції вказав, що скасування у 2022 році (тобто майже через 8 років) актів за формою Н-5* від 14.07.2014 та Н-1* від 16.07.2014, які складено за результатом розслідування нещасного випадку, що стався 26.06.2014, Ліквідаційною комісією ГУ МВС України в Одеській області не зазначено жодної законодавчої підстави та конкретних фактичних обставин, за яких такі акти підлягають скасуванню.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій, з посиланням на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, викладено прохання скасувати оскаржуваний судовий акт та прийняти нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги Ліквідаційною комісією Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області не зазначено, у чому саме полягає неправильність чи неповнота дослідження доказів і встановлення обставин у справі та (або) застосування норм права, а зміст апеляційної скарги дублює зміст відзиву на позовну заяву (а.с.89-96, а.с.161-170).

Скориставшись наданим, приписами чинного процесуального законодавства, правом ОСОБА_1 до апеляційного суду подано відзив на апеляційну скаргу, у якому позивач повністю погоджується з висновками суду першої інстанції, викладеними в оскаржуваному рішенні від 17.07.2023 у справі №420/4715/23. Натомість, доводи апеляційної скарги Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області уважає необґрунтованими.

В силу приписів пунктів 1, 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, у системному зв`язку із положеннями чинного, на момент виникнення спірних правовідносин, законодавства, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга відповідача задоволенню не підлягає, з урахуванням такого.

Зокрема, апеляційним судом з`ясовано, що 26.11.2021 Управлянням логістики та матеріально-технічного забезпечення Головного управління Національної поліції в Одеській області на ім`я завідувача Сектору Державного нагляду за охороною праці МВС України надіслано лист №10/2384 «Про направлення матеріалів стосовно ОСОБА_1 ».

Означеним листом адресата повідомлено, що службове розслідування і розслідування нещасного випадку за фактом отримання 26.06.2014 травми ОСОБА_1 проводилось на підставі одного наказу, а саме наказу Суворовського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області «Про призначення службового розслідування» від 11.07.2014 №554, що є порушенням вимог пункту 3.5 розділу ІІІ Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, затвердженого наказом МВС від 27.12.2002 №1346. Також, збір матеріалів здійснювався в рамках службового розслідування, тобто матеріалів розслідування нещасного випадку немає, а акти за формами Н-5* від 14.07.2014 та Н-1* №1 від 16.07.2014 складались за результатами проведеного службового розслідування від 16.07.2014.

У зв`язку з чим, листом від 26.11.2021 №10/2384 було направлено копії матеріалів стосовно ОСОБА_1 для розгляду та прийняття остаточного рішення щодо відповідності проведеного розслідування вимогам Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, затвердженого наказом МВС від 27.12.2002 №1346.

Згідно із фактичними обставинами справи вищевказані матеріали надійшли до Сектору Державного нагляду за охороною праці МВС України.

За наслідком розгляду матеріалів стосовно нещасного випадку, який стався 26.06.2014 із старшим інспектором дозвільної системи сектору охорони громадської безпеки Суворовського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області майором міліції ОСОБА_1 , Сектором Державного нагляду за охороною праці МВС України установлено, що розслідування нещасного випадку та документальне оформлення матеріалів проведено з порушенням вимог Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, затвердженого наказом МВС від 27.12.2002 №1346.

З урахуванням чого, Сектором Державного нагляду за охороною праці МВС України на адресу Управління логістики та матеріально-технічного забезпечення Головного управління Національної поліції в Одеській області надіслано лист від 23.12.2021 №58855/21-2021, яким адресата повідомлено, що комісія провела розслідування поверхово. Документів, долучених до матеріалів розслідування, недостатньо для того, щоб вказаний нещасний випадок кваліфікувати таким, що пов`язаний з виконанням службових обов`язків.

З матеріалів справи убачається, що лист Сектору Державного нагляду за охороною праці МВС України від 23.12.2021 №58855/21-2021 надійшов до Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області.

У зв`язку з чим, 01.12.2022 членом Ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Одеській області на ім`я голови Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області подано доповідну записку «Про результати розгляду листа Сектору Державного нагляду за охороною праці МВС України», у якій зазначено про доцільність скасування актів за формою Н-5* від 14.07.2014 та Н-1* №1 від 16.07.2014, складених за результатом розслідування нещасного випадку, що стався 26.04.2014 із старшим інспектором дозвільної системи сектору охорони громадської безпеки Суворовського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області майором міліції ОСОБА_1 .

Вищеозначене послугувало підставою для прийняття Ліквідаційною комісією ГУ МВС України в Одеській області наказу від 12.12.2022 №10 «Про скасування актів розслідування нещасного випадку».

Вказаним індивідуальним актом суб`єкта владних повноважень скасовано акт розслідування нещасного випадку (у тому числі проведення) за формою Н-5* від 14.07.2014 та акт за формою Н-1* №1 від 16.07.2014 про нещасний випадок (у тому числі поранення), складені за фактом отримання тілесних ушкоджень 26.06.2014 старшим інспектором дозвільної системи сектору охорони громадської безпеки Суворовського РВ ОМУ ГУМВС в Одеській області майором міліції ОСОБА_1 на підставі пункту 3.29 розділу ІІІ Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, затвердженого наказом МВС від 27.12.2002 №1346.

Не погодившись із наказом Ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Одеській області від 12.12.2022 №10 «Про скасування актів розслідування нещасного випадку» позивач звернувся до адміністративного суду з даним позовом.

Здійснюючи апеляційний перегляд справи, у межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З метою врегулювання питань, пов`язаних із розслідуванням та веденням обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах внутрішніх справ України розроблено Порядок розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, який затверджено наказом МВС від 27.12.2002 №1346.

Відповідно до п.1.3 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, затвердженого наказом МВС від 27.12.2002 №1346, розслідування нещасних випадків (в тому числі поранень), що сталися з особами рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ, військовослужбовцями Національної гвардії України, курсантами (слухачами) навчальних закладів системи МВС України, проводиться з урахуванням цього Порядку.

Пунктами 2.1, 2.2 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, затвердженого наказом МВС від 27.12.2002 №1346, передбачено, що розслідуванню підлягають раптові погіршення стану здоров`я, поранення, травми, у тому числі отримані внаслідок тілесних ушкоджень, заподіяних іншою особою, гострі професійні захворювання і гострі професійні та інші отруєння, теплові удари, опіки, обмороження, утоплення, ураження електричним струмом, блискавкою та іонізуючим випромінюванням, інші ушкодження, отримані внаслідок аварій, пожеж, стихійного лиха (землетруси, зсуви, повені, урагани та інші надзвичайні події), контакту з тваринами, комахами та іншими представниками фауни і флори, що призвели до втрати працівником працездатності на один робочий день чи більше або до необхідності переведення потерпілого на іншу (легшу) роботу терміном не менш як на один робочий день, а також випадки смерті в підрозділі (далі - нещасні випадки).

За результатами розслідування складаються акти за формою Н-1* (додаток 1) і беруться на облік нещасні випадки (у тому числі поранення), які сталися з працівниками в період проходження служби при виконанні службових обов`язків.

Згідно із пунктами 3.1, 3.2, 3.4, 3.5 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, затвердженого наказом МВС від 27.12.2002 №1346, про кожний нещасний випадок (у тому числі поранення) працівник, який його виявив, або сам потерпілий повинні негайно повідомити безпосереднього керівника робіт чи іншу посадову особу підрозділу і вжити заходів до надання необхідної допомоги.

Керівник (посадова особа), у свою чергу, зобов`язаний:

- терміново організувати надання медичної допомоги потерпілому, а в разі потреби доставити його до лікувально-профілактичного закладу;

- повідомити про те, що сталося, керівника підрозділу, службу охорони праці УМЗ, ВМЗ ГУМВС, УМВС. Якщо потерпілий є працівником іншого підрозділу, повідомити керівника цього підрозділу, у разі нещасного випадку (у тому числі поранення), що стався внаслідок пожежі, - місцеві органи державної пожежної охорони, а при гострому професійному захворюванні (отруєнні) - відповідну санітарну епідеміологічну станцію (далі - СЕС) системи МВС України;

- зберегти до прибуття комісії з розслідування обстановку в тому стані, у якому вона була на момент події (якщо це не загрожує життю і здоров`ю інших працівників), а також ужити заходів до недопущення подібних випадків.

Лікувально-профілактичний заклад системи МВС про кожне звернення потерпілого з посиланням на нещасний випадок (у тому числі поранення) повинен протягом доби повідомити керівника підрозділу, де працює потерпілий, а в разі виявлення гострого професійного захворювання (отруєння) - відповідну СЕС системи МВС, терміново надсилаючи відповідне повідомлення про кожного потерпілого за встановленою формою (додаток 3).

Керівник підрозділу, одержавши повідомлення про нещасний випадок (у тому числі поранення), крім випадків зі смертельним наслідком та групових випадків травматизму, наказом або розпорядженням організовує його розслідування комісією не менше ніж три особи, до складу якої включаються: керівник (спеціаліст) служби охорони праці підрозділу (голова комісії), керівник (безпосередній або прямий начальник) структурного підрозділу, де працює потерпілий, інші посадові особи, а в разі гострих професійних захворювань (отруєнь) - також спеціаліст СЕС.

Пунктом 3.8 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, затвердженого наказом МВС від 27.12.2002 №1346, передбачено, що Комісія з розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) зобов`язана протягом трьох діб після утворення комісії:

- обстежити місце події, опитати свідків і осіб, причетних до неї, і одержати пояснення потерпілого, якщо це можливо;

- визначити відповідність умов служби (праці, навчання) вимогам нормативно-правових актів про охорону праці;

- з`ясувати обставини і причини, що призвели до нещасного випадку (у тому числі поранення), визначити осіб, які припустилися порушення нормативно-правових актів, а також розробити заходи щодо запобігання подібним випадкам;

- визначити, чи трапився нещасний випадок (у тому числі поранення) у період проходження служби при виконанні службових обов`язків (не пов`язаний з виконанням службових обов`язків);

- скласти акт розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) за формою Н-5* (додаток 4) у трьох примірниках, а також акт за формою Н-1* (НТ*) у п`яти примірниках і передати їх на затвердження керівнику підрозділу, який призначив комісію.

Згідно із фактичними обставинами справи, 26.06.2014 приблизно о 17год. 00хв. майор міліції ОСОБА_1 , старший інспектор дозвільної системи сектору охорони громадської безпеки Суворовського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області, у форменому одязі, без табельної зброї здійснював перевірку власника вогнепальної гладкоствольної зброї гр. ОСОБА_2 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

Поквартирна перевірка власників вогнепальної гладкоствольної зброї відноситься до функціональних обов`язків старшого інспектора дозвільної системи сектору охорони громадської безпеки Суворовського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області майор міліції ОСОБА_1 .

За наслідком перевірки вогнепальної гладкоствольної зброї майор міліції ОСОБА_1 вийшов з квартири в тамборне приміщення, у якому не було світла. У темряві працівник органу міліції зашпорхнувся за поріг і не втримавши рівноваги впав. При цьому, вдарився головою в складену неподалік будівельну цеглу і втратив на деякий час свідомість. Прийшовши до тями, майор міліції ОСОБА_1 відчув сильний головний біль та біль у хребті. Поблизу працівника органу міліції перебував гр. ОСОБА_2 , який надав ОСОБА_1 медичну допомогу та, у подальшому, на власному авто відвіз до приймального відділення Одеської обласної клінічної лікарні.

Про вказану подію старший інспектор дозвільної системи сектору охорони громадської безпеки Суворовського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області майор міліції ОСОБА_3 доповів начальнику Суворовського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області рапортами (а.с.21-23), у яких, у тому числі, було викладено прохання провести розслідування.

Колегією суддів установлено, що з метою розслідування нещасного випадку, що стався 26.06.2014 із інспектором дозвільної системи сектору охорони громадської безпеки Суворовського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області майором міліції ОСОБА_1 , Суворовським РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області створено комісію по розслідуванню нещасного випадку та призначено розслідування нещасного випадку (наказ від 11.07.2014 №554).

Під час проведення розслідування членом комісії - заступником начальника Суворовського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області майором міліції ОСОБА_4 відібрано пояснення у майора міліції ОСОБА_1 та громадян ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

З матеріалів справи убачається, що у період з 26.06.2014 по 07.07.2014 майор міліції ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні в нейрохірургічному відділенні Одеської обласної клінічної лікарні.

Згідно виписки епікризу від 07.07.2014 №15422 ОСОБА_1 встановлено діагноз: «Поєднана краніо-цервікальна травма. ЗЧМТ. Струс головного мозку. Закрита травма хребта. Забій шийного відділу хребта. Забита рана голови. Стійкий цефалгічний синдром у стадії регресу. Цервікалгія. Астеноневротичний синдром».

За наслідок проведення розслідування по факту отримання майором міліції ОСОБА_1 тілесних ушкоджень, комісією складено висновок, який 16.07.2014 затверджено начальником Суворовського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області.

У вказаному висновку зазначено, що тілесні ушкодження у вигляді: «Поєднана краніо-цервікальна травма. ЗЧМТ. Струс головного мозку. Закрита травма хребта. Забій шийного відділу хребта. Забита рана голови. Стійкий цефалгічний синдром у стадії регресу. Цервікалгія. Астеноневротичний синдром» уважати такими, що отримані майором міліції ОСОБА_1 в період проходження служби в ОВС при виконанні службових обов`язків.

Колегією суддів з`ясовано, що комісією також складено акт розслідування нещасного випадку за формою Н-5* та акт №1 про нещасний випадок (у тому числі поранення) за формою Н-1*.

З урахуванням установлених фактичних обставин справи, у системному зв`язку із положеннями чинного, на час виникнення спірних правовідносин, законодавства, колегією суддів не установлено, а суб`єктом владних повноважень не доведено, що розслідування нещасного випадку та документального оформлення матеріалів розслідування проведено з порушенням Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, затвердженого наказом МВС від 27.12.2002 №1346.

Проведення розслідування нещасного випадку з дотриманням вимог Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, затвердженого наказом МВС від 27.12.2002 №1346, підтверджується наявною у матеріалах справи довідкою №10/22 від 18.07.2014.

При цьому, суд апеляційної інстанції відхиляє посилання відповідача на приписи п.3.29 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, затвердженого наказом МВС від 27.12.2002 №1346, адже вказаним приписом службам державного нагляду за охороною праці системи МВС України надано право вимагати від керівника скасування актів розслідування нещасних випадків Н-5* та актів Н-1* (НТ*), лише у двох випадках, а саме:

- у разі встановлення порушень вимог Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, затвердженого наказом МВС від 27.12.2002 №1346, чи інших нормативно-правових актів про охорону праці;

- у разі якщо висновок комісії з розслідування нещасного випадку не відповідає обставинам події.

За наслідком дослідження змісту оскаржуваного наказу Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області від 12.12.2022 №10 «Про скасування актів розслідування нещасного випадку» судом апеляційної інстанції з`ясовано, що вказаний індивідуальний акт прийнято на виконання вимог Сектору державного нагляду за охороною праці МВС України, викладених у листі від 23.12.2021 №58855/21-2021, та на підставі доповідної записки від 01.12.2022 №10/1905.

Однак, за результатом дослідження листа Сектору державного нагляду за охороною праці МВС України від 23.12.2021 №58855/21-2021 та доповідної записки від 01.12.2022 №10/1905 колегією суддів установлено, що такі документи не містять посилань на конкретні порушення, які можуть слугувати законодавчо передбаченою підставою для скасування актів розслідування нещасних випадків Н-5* та актів Н-1*.

Не містить таких обґрунтувань і оскаржуваний позивачем наказ Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області від 12.12.2022 №10 «Про скасування актів розслідування нещасного випадку».

Також, апеляційний адміністративний суд уважає за доцільне відмітити, що у даному випадку, суб`єктом владних повноважень порушено вимоги щодо своєчасності реагування на можливі процедурні порушення, з огляду на те, що акт розслідування нещасного випадку за формою Н-5* та акт №1 про нещасний випадок (у тому числі поранення) за формою Н-1* складено у липні 2014 року, тоді як спірний наказ суб`єктом владних повноважень видано у грудні 2022 року, тобто більш ніж через вісім років.

Крім того, судом апеляційної інстанції відхиляються твердження скаржника про те, що в порушення п.3.5 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, затвердженого наказом МВС від 27.12.2002 №1346, службове розслідування та розслідування нещасного випадку проведено на підставі одного наказу Суворовського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області від 11.07.2014 №554, адже вказане жодним чином не нівелює факту отримання майором міліції ОСОБА_1 в період проходження служби в органах внутрішніх справ при виконанні службових обов`язків.

До того ж, апеляційний адміністративний суд зауважує, що положення п.3.5 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, затвердженого наказом МВС від 27.12.2002 №1346, не містять заборони щодо проведення службового розслідування та розслідування нещасного випадку на підставі одного наказу.

Відтак, з огляду на вищевикладене, колегія суддів уважає правильним висновок окружного адміністративного суду про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Установлені в межах розгляду даної справи фактичні обставини та зроблені апеляційним адміністративним судом висновку у повному обсязі спростовують наведені відповідачем в апеляційній скарзі доводи.

Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а викладені відповідачем в апеляційній скарзі доводи не свідчать про порушення окружним адміністративним судом норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.

Отже, при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому підстав для його скасування немає.

З підстав визначених статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Стосовно розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, колегія суддів зазначає таке.

25.10.2023 ОСОБА_1 до п`ятого апеляційного адміністративного суду подано заяву про стягнення з Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5400грн.

Обґрунтовуючи таке звернення позивач зазначає, що розмір понесених витрат на професійну правничу допомогу під час перегляду справи у суді апеляційної інстанції становить 5400грн.

Не погодившись із заявленою позивачем сумою судових витрат на професійну правничу допомогу відповідачем до суду апеляційної інстанції подано заперечення, у яких зазначено, що ОСОБА_1 не подано належних та допустимих доказів на підтвердження понесених судових витрат.

Здійснюючи розподіл судових витрат апеляційний адміністративний суд виходить із такого.

Відповідно до п.п.«в» п.4 ч.1 ст.322 КАС України постанова суду апеляційної інстанції складається, у тому числі, з резолютивної частини із зазначенням розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Частиною 1 статті 132 КАС України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно із п.1 ч.3 ст.132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.244 КАС України під час ухвалення рішення суд вирішує як розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно із статтею 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Із системного аналізу положень статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України убачається, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі - сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.

Поняття «витрати на правову допомогу» у даному контексті це витрати, пов`язані з розглядом справи, тобто кількість годин, проведених у судових засіданнях та інші витрати, пов`язані з розглядом справи в суді.

В свою чергу, документами, які підтверджують витрати на правничу допомогу є: договір про надання правової допомоги, в якому повинно бути обов`язково зазначено, в якій справі здійснюється представництво прав та інтересів, розмір гонорару, та порядок його оплати. Копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю. Довіреність (ордер). Документ, що свідчить про оплату послуг (платіжне доручення, банківська виписка, видатковий касовий ордер). Факт здійснення оплати підтверджує призначення платежу, щоб можливо було визначити, що дані витрати відносяться саме до конкретного договору та справи, а не до будь-якої іншої.

Так, на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивачем до матеріалів справи надано: договір про надання правової допомоги від 22.12.2022 №1-93, акт приймання-передачі наданих правових послуг №4 від 11.10.2023, ордер серії ВН №1288821 від 02.10.2023.

Згідно із п.4.1 договору про надання правової допомоги від 22.12.2022 №1-93, за послуги, що надаються АО «Щит» в межах цього договору, клієнт сплачує грошові кошти в розрахунку вартості однієї години надання послуг 900грн.

Відповідно до акту приймання-передачі наданих правових послуг №4 від 11.10.2023, на підготовку та подачу до П`ятого апеляційного адміністративного суду відзиву на апеляційну скаргу АО «Щит» витрачено 6 годин.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним. Також, судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим, з урахуванням конкретних обставин, зокрема, ціни позову, суд може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Крім того, суд має враховувати, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес тощо.

Визначаючись із відшкодуванням понесених витрат на правничу допомогу, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 23.11.2023 у справі №420/6966/20.

За наслідком дослідження змісту адміністративного позову та відповіді на відзив апеляційним судом з`ясовано, що викладені у них обґрунтування полягли в основу відзиву на апеляційну скаргу.

Колегія суддів вказує, що підготовлений та поданий АО «Щит» до П`ятого апеляційного адміністративного суду відзив на апеляційну скаргу не містить нових доводів у порівнянні з тими, що були дослідженні в суді першої інстанції.

Відтак, з урахуванням вказаного, колегія суддів дійшла висновку, що визначена позивачем сума витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції є явно завищеною.

На думку колегії суддів, у даному випадку, реальний розмір витрат на професійну правничу допомогу становить 1000грн. та відповідає часу витраченому адвокатом на підготовку і подання до П`ятого апеляційного адміністративного суду відзиву на апеляційну скаргу, обсягу наданих адвокатом на користь позивача послуг, а також складності справи.

Керуючись ст.ст.134, 139, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17.07.2023 у справі №420/4715/23 за позовом ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області про визнання протиправним та скасування наказу без змін.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1000(одна тисяча)грн.

Постанова суду набирає законної сили з дати її підписання суддями та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання сторонами копії судового рішення.

Суддя-доповідач О.О. Димерлій
Судді А.В. Крусян Т.М. Танасогло