Справа № 757/28842/17-а
Суддя: Кобаль Михайло Іванович
Дата ухвалення: 2023-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Кобаля М.І.,

суддів Бужак Н.П., Костюк Л.О.,

при секретарі: Литвин С.В.

за участю:

представника позивача: Хомік О.В.

представників відповідачів: Віціної О.О., Ковальчука І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 06 квітня 2023 року про поворот виконання судового рішення у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління Національної поліції у м. Києві про визнання протиправної відмови та зобов`язання призначити та виплатити одноразову грошову допомогу, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 06 квітня 2023 року задоволено заяву про поворот виконання судового рішення у даній справі.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати оскаржувану ухвалу суду першої інстанції та відмовити відповідачу у задоволенні заяви про поворот виконання судового рішення.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції було порушено норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, які з`явилися у призначене судове засідання, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін, виходячи з наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Частиною 1 ст. 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, постановою Печерського районного суду міста Києва від 29.08.2017 позов ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління Національної поліції у м. Києві про визнання протиправної відмови та зобов`язання призначити та виплатити одноразову грошову допомогу задоволено частково.

Визнано протиправною відмову Головного управління Національної поліції у м. Києві у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , у зв`язку з встановленням II групи інвалідності, відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850.

Зобов`язано Головне управління Національної поліції у м. Києві призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, у зв`язку з встановленням II групи інвалідності відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850 у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, а саме на 12.12.2016.

У задоволенні іншої частини позовних вимог до Міністерства внутрішніх справ України - відмовлено.

09.08.2017 заступником Голови - начальником Головного управління Національної поліції у м. Києві Крищенком А.Є. затверджено висновок про призначення одноразової грошової допомоги, відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» та Порядку та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11 січня 2016 року № 4 відповідно до якого, ОСОБА_1 нараховано одноразову грошову допомогу в розмірі 144 000,00 грн.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 03.04.2018 року апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у м. Києві - залишено без задоволення, а постанову Печерського районного суду м. Києва від 29.08.2017 року - без змін.

03.04.2018 постанова Печерського районного суду міста Києва від 29.08.2017 набрала законної сили та відповідно в Головного управління Національної поліції у м. Києві виник обов`язок призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, у зв`язку з встановленням II групи інвалідності відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850 у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, а саме на 12.12.2016 року.

На виконання постанови Печерського районного суду міста Києва від 29.08.2017 року Головним управлінням Національної поліції у м. Києві платіжним дорученням від 21.06.2019 виплачено (доплачено) на користь ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, в зв`язку з встановленням II групи інвалідності відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850 у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, а саме на 12.12.2016 у розмірі 166 000,00 грн., що з урахуванням вже виплаченої суми коштів в розмірі 144 000,00 грн. на підставі платіжного доручення від 28.08.2017 року № 2173, становить загальну суму у розмірі 310 000,00 грн.

Разом з тим, постановою Верховного Суду від 27.03.2020 касаційну скаргу Головного управління Національної поліції в м. Києві задоволено частково.

Постанову Печерського районного суду м. Києва від 29.08.2017 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 03.04.2018 року, скасовано.

Ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в м. Києві щодо призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, у зв`язку з встановленням II групи інвалідності.

Зобов`язано Головне управління Національної поліції в м. Києві нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, у зв`язку з встановленням II групи інвалідності, відповідно до вимог Порядку та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11 січня 2016 року № 4, у розмірі 90 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату.

У задоволенні іншої частини позовних вимог, відмовлено.

Таким чином, з урахуванням постанови Верховного Суду від 27.03.2020 Головним управлінням Національної поліції у м. Києві на користь ОСОБА_1 виплачено суму коштів більшу ніж та, на яку останній мав право отримати, а саме 3100 00,00 грн., які було виплачено відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850, на підставі постанови Печерського районного суду міста Києва від 29.08.2017 року, замість належної суми до виплати на яку мав право ОСОБА_1 у розмірі - 144 000,00 грн. відповідно до вимог Порядку та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11 січня 2016 року № 4, на підставі постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 27.03.2020.

23.03.2021 року Головне управління НП у місті Києві звернулось до суду із заявою про поворот виконання рішення, обґрунтовуючи її тим, що ОСОБА_1 отримано кошти в сумі 310 000,00 грн., як на виконання постанови Печерського районного суду міста Києва від 29.08.2017. Проте, в подальшому вказане рішення суду скасоване постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 27.03.2020, а тому кошти фактично отримано ОСОБА_1 за відсутності законодавчо встановлених підстав.

Задовольняючи заяву про поворот виконання рішення суду, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки заявник - перерахував кошти по судовому рішенню, яке в подальшому в частині стягнення витрат було скасовано, а розмір виплати зменшився, то заява про поворот виконання судового рішення є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з такою позицією суду першої інстанції, зважаючи на наступне.

Відповідно до рішення Конституційний Суд України від 02.11.2011 № 13-рп/2011, поворот виконання рішення - це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням. Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна (або виконаних дій), оскільки правова підстава для набуття майна (виконання дій) відпала.

За допомогою інституту повороту, виконання судового рішення, яке було скасоване або змінене, зокрема, у такий спосіб, що стягувач повинен повернути боржнику те, що він отримав за таким судовим рішенням. А отже, поворот виконання рішення спрямований на забезпечення інтересів добросовісного боржника, який виконав судове рішення, яке, як згодом виявилося, було помилковим.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 380 КАС України суд апеляційної чи касаційної інстанції, приймаючи постанову, вирішує питання про поворот виконання, якщо, скасувавши рішення (визнавши його не чинним), він

1) закриває провадження у справі;

2) залишає позов без розгляду;

3) відмовляє в позові повністю;

4) задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.

Частиною 4 ст. 380 КАС України визначено, що питання про поворот виконання рішення суд вирішує за наявності відповідної сторони.

Особливості повороту виконання в окремих категоріях адміністративних справ врегульовані статтею 381 КАС України.

Правовими положеннями ч. 7 ст. 380 КАС України регламентовано, що якщо питання про поворот виконання судового рішення не було вирішене згідно із частинами першою - третьою цієї статті, заява відповідача про поворот виконання розглядається адміністративним судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

У свою чергу, ст. 381 КАС України передбачено, що поворот виконання рішення про відшкодування шкоди, заподіяної суб`єктом владних повноважень, каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, рішення про присудження виплати пенсій чи інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів, а також рішення про присудження виплати заробітної плати чи іншого грошового утримання у відносинах публічної служби допускається, якщо скасоване рішення було обґрунтовано повідомленими позивачем завідомо неправдивими відомостями або поданими ним підробленими документами.

Колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що доводи апелянта зводяться саме до вказаної норми КАС України, що останнім у спірних відносинах не було повідомлено завідомо неправдивих відомостей або подано підроблених документів. А інших вимог вказана правова норма не містить.

Проте, зі змісту зазначеної правової норми вбачається, що вона застосовується до рішень про відшкодування шкоди, заподіяної саме суб`єктом владних повноважень, каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, про присудження виплати пенсій чи інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів, а також про присудження виплати заробітної плати чи іншого грошового утримання у відносинах публічної служби.

Дійсно, суд апеляційної інстанції наголошує, що у вказаній правовій нормі зазначено про те, що поворот виконання рішення допускається лише за наявності двох підстав:

- якщо скасоване рішення було обґрунтовано повідомленими позивачем завідомо неправдивими відомостями або поданими ним підробленими документами.

Між іншим, пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» визначено, що грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

При цьому ч. 1 ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання.

За змістом підпункту «б» пункту 4 частини першої статті 99 поліцейським, яким внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції встановлено II групу інвалідності розмір одноразової грошової допомоги складає 90 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 01 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату.

Як встановлено Верховним Судом в постанові від 27.03.2020 року під час перегляду по суті позовних вимог рішень першої та апеляційної інстанції в даній справі, ОСОБА_1 має право на отримання одноразової грошової допомоги у розмірі, передбаченому статтею 99 Закону України «Про Національну поліцію», в розмірі 90 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату.

Таким чином, одноразова грошова допомога не входить до додаткового грошового забезпечення, яка повинна враховуватися при нарахуванні пенсії, оскільки відноситься до разових платежів і має характер окремих гарантій держави щодо соціального захисту громадян, зокрема поліцейських.

У даному випадку, відповідачем виплачено ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, в розмірі 310 000 грн., у більшому розмірі більшому ніж це передбачено чинним законодавством, у зв`язку з вставленням останньому ІІ групи інвалідності, а не через заподіяння Головним управлінням Національної поліції у м. Києві каліцтва або іншого ушкодження здоров`я ОСОБА_1 .

Таким чином, з наведених правових норм вбачається, що за допомогою інституту повороту, виконання судового рішення, яке було скасоване або змінене, зокрема, у такий спосіб, що стягувач повинен повернути боржнику те, що він отримав за таким судовим рішенням. А отже, поворот виконання рішення спрямований на забезпечення інтересів добросовісного боржника, який виконав судове рішення, яке, як згодом виявилося, було помилковим.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що при розгляді заяви про поворот виконання рішення слід з`ясувати чи порушено скасованими судовими рішеннями права сторін, у тому числі і третіх осіб, чи виконано рішення суду, що призвело до порушення прав, які потребують відновлення у судовому порядку.

При повороті виконання рішення вчиняються дії, які покликані повернути стан речей до виконання рішення суду. До заяви про поворот виконання рішення шляхом повернення стягнутих грошових сум, майна або його вартості додається документ, який підтверджує те, що суму, стягнуту за раніше прийнятим рішенням, списано установою банку або майно вилучено державним виконавцем.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції доходить висновку, що Головним управлінням НП у місті Києві надано суду належні докази переплати ОСОБА_1 надміру 166 000, 00 грн. одноразової грошової допомоги, у зв`язку з вставленням останньому ІІ групи інвалідності.

Відповідно, колегія суддів апеляційної інстанції доходить висновку, що в даному випадку задоволення судом першої інстанції заяви Головне управління НП у місті Києві шляхом допуску повороту виконання постанови Печерського районного суду місті Києва від 29.08.2017 року по справі №757/28842/17-а шляхом стягнення з ОСОБА_1 на користь Головного управління НП у місті Києві грошових коштів у сумі 166 000, 00 грн. є законним та обґрунтованим.

Між тим, не заслуговують на увагу суду апеляційної інстанції доводи викладені заявником в апеляційній скарзі щодо порушення прав та інтересів останнього.

Щодо інших доводів апелянта, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Однак, згідно з п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що інші доводи апелянта не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому судом до уваги не приймаються.

Отже, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що судом першої інстанції порушень норм процесуального права при вирішенні цієї справи не допущено. Правова оцінка обставин по справі дана вірно, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскільки вона не містить обґрунтувань, які могли б бути підставами для скасування ухвали суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 150, 151, 242, 243, 294, 321, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 06 квітня 2023 року про поворот виконання судового рішення - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя: М.І. Кобаль

Судді: Н.П. Бужак

Л.О. Костюк

Повний текст виготовлено 11.12.2023 року