Справа № 632/1404/23
Суддя: Макаренко Я.М.
Дата ухвалення: 2023-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2023 р.Справа № 632/1404/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Макаренко Я.М.,

Суддів: Любчич Л.В. , Жигилія С.П. ,

за участю секретаря судового засідання Кругляк М.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 09.10.2023, головуючий суддя І інстанції: Кочнєв О.В., м. Первомайський Первомайського району Харківської області, по справі № 632/1404/23

за позовом ОСОБА_1

до Державної служби України з безпеки на транспорті

про скасування постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Первомайського міськрайонного суду Харківської області з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови від 10.08.2023 серії АА 00013509 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 131-2 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 8 500,00 грн.

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 09.10.2023 у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови від 10.08.2023 серії АА 00013509 про притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП відмовлено у повному обсязі.

Позивач, не погодившись з вищевказаним рішенням суду першої інстанції подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосуванням судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 09.10.2023 скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що транспортний засіб MAN TGX 18.440, д.н.з. НОМЕР_1 , є контейнеровозом, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, тому максимальна дозволена маса для нього становить 42 000 кг, а не 40 000 кг, як вважає відповідач. Вказує, що найменування та спосіб навантаження товару, що перевозиться, не є обставинами, які впливають на технічні характеристика напівпричепу як контейнеровоза, як про це виснував суд першої інстанції. Крім того, стверджує, що притягнення його як фізичної особи до адміністративної відповідальності є притягненням неналежного суб`єкта, оскільки власником транспортного засобу є юридична особа, тому, на думку апелянта, постанова має обов`язково містити дані про власника - юридичну особу та дані про позивача саме як директора. Апелянт вважає, що відповідач не довів правомірності спірної постанови та не спростував доводи позовної заяви.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить залишити рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 09.10.2023 без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення.

В обґрунтування заперечень вказує, що дозволена нормативна маса транспортного засобу повинна складати 40 000 кг, а не 42 000 кг, як про те стверджує апелянт, оскільки вантажні перевезення здійснювалися транспортним засобом, який не є контейнервозом в розумінні вимог п.п. 17-2-17.5 наказу Міністерства транспорту України від 14.01.1997 № 363 «Про затвердження правил перевезень вантажів автомобільним транспортним в Україні». Крім того, приписами п. 22.5 ПДР передбачено, що контейнеровоз повинен бути загальною максимальною довжиною 13,716 м, проте, засобами автофіксації зафіксовано транспортний засіб MAN TGX 18.440, ДНЗ НОМЕР_1 , довжина якого, відповідно до вимірів, склала 14,888 м, що, відповідно, унеможливлює віднесення його вагових параметрів до установлених в наведених вище нормах.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги підлягають частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині мотивів та підстав відмови в задоволенні позову, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що 10.08.2023 головним спеціалістом відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Державної служби України з безпеки на транспорті Соколюк Любомиром Миколайовичем було винесено постанову серії АА №00013509 по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксованого в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 8 500,00 грн.

З постанови вбачається, що 08.08.2023 о 14 год 17 хв., за адресою Н-11, км 76+702, Дніпропетровська обл., ОСОБА_1 , як відповідальна оcоба допустив рух транспортного засобу MAN TGX 18.440, д.н.з. НОМЕР_1 , із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України, а саме: перевищення загальної маси транспортного засобу на 6.538 % (2.615 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 132-1 КУпАП.

Вищевказане правопорушення зафіксоване в автоматичному режимі за допомогою комплексного технічного засобу марки WIM 78, WAGA-WIM35, зав. № 16, серія, номер свідоцтва про повірку технічного засобу та строк його дії: №.TR.113-0619/11F-22, 0695/11F-22 до 26-12-2023.

Не погодившись з вищевказаною постановою про накладення адміністративного стягнення, позивач звернувся до суду з позовом у цій справі.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для скасування спірної постанови. При цьому, суд першої інстанції виходив з того, що дозволена максимальна маса для транспортного засобу MAN TGX 18.440, д.н.з. НОМЕР_1 становить 40 000 кг, оскільки його не можна вважати контейнеровозом (з дозволеною максимальною масою 42 000 кг) станом на час фіксації порушення, оскільки в ньому здійснювалося перевезення пшениці, а перевозити сипучі вантажі контейнеровозом законодавчо заборонено.

Колегія суддів частково не погоджується з вищевказаними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 ст. 29 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

За приписами ст. 33 Закону України «Про автомобільні дороги» рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Статтею 6 Закону України «Про автомобільний транспорт» визначено, що державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажив на території України, у тому числі - габаритно-ваговий контроль транспортних засобів.

Механізм фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі визначений Порядком фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2019 № 174 (далі Порядок № 1174).

Згідно з п.п. 2, 16 Порядку № 1174 посадові особи Укртрансбезпеки, уповноважені розглядати справи про правопорушення, зафіксовані в автоматичному режимі, під час їх розгляду використовують інформаційні файли, тобто упорядковану сукупність відомостей про: транспортний засіб; відповідальну особу, визначену ст. 14-3 КУпАП; наявність/відсутність документа, який підтверджує внесення плати за проїзд, або дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні; метаданих, сформованих автоматичним пунктом.

Згідно з п. 2 Порядку № 1174 система фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі (далі - система) - взаємопов`язана сукупність автоматичних пунктів та інформаційно-телекомунікаційної системи.

Фіксація правопорушень в автоматичному режимі здійснюється на автоматичних пунктах, які облаштовані відповідно до вимог, визначених у додатку (п. 7 Порядку № 1174).

Згідно з п. 12 Порядку № 1174 автоматичний пункт може забезпечувати: вимірювання навантажень, що припадають на кожну вісь транспортного засобу; вимірювання загальної маси транспортного засобу; визначення кількості осей транспортного засобу та віднесення транспортного засобу до однієї із відповідних категорій; вимірювання міжосьових відстаней транспортного засобу; визначення кількості коліс (скатності) на осях транспортного засобу; вимірювання габаритів транспортного засобу; фіксацію та розпізнавання державних номерних знаків транспортного засобу, причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знака транспортного засобу); фіксацію фронтального зображення транспортного засобу; фіксацію загального вигляду транспортного засобу (вигляд збоку) в момент проїзду через автоматичний пункт (оглядова фотографія транспортного засобу, на якій відображені його контури та кількість осей); первинне оброблення зібраних даних та передачу інформації до інформаційно-телекомунікаційної системи за допомогою засобів захищених каналів зв`язку із використанням наскрізного шифрування; автентифікацію автоматичного пункту, контроль цілісності, авторства, доступності, а також неспростовності дій щодо інформації, що передається від автоматичного пункту до інформаційно-телекомунікаційної системи.

Згідно з п. 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 № 30 (надалі Правила № 30), передбачено, що транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Положеннями п. 4 Правил № 30 встановлено, що рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів. Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 ПДР України на 2% (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

Частиною другою ст. 132-1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами, що тягне за собою накладення штрафу, зокрема, в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно.

Згідно з пп. «б» п. 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, (далі ПДР України) рух транспортних засобів та їх составів допускається у разі, коли їх параметри не перевищують: фактичної маси (для автомобільних доріг державного значення):

двовісний автомобіль (тягач) з трьохвісним напівпричепом 40 тон;

трьохвісний автомобіль (тягач) з двовісним або трьохвісним напівпричепом 40 тон;

двовісний автомобіль (тягач) з трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра 42 тони;

трьохвісний автомобіль (тягач) з двовісним або трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра 44 тони;

автопоїзди: двовісний або трьохвісний автомобіль з двовісним або трьохвісним причепом 40 тон.

Колегія суддів зазначає, що диспозиція п. 22.5 ПДР України передбачає різні нормативи допустимої фактичної маси транспортних засобів для тягачів з напівпричепом та тягачів з напівпричепом (контейнеровозів), що здійснюють перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра.

З матеріалів справи колегією суддів встановлено, що згідно свідоцтв про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 та НОМЕР_3 автомобіль MAN TGX 18.440, д.н.з. НОМЕР_1 є спеціалізованим вантажним сідловим тягачем з трьохвісним напівпричепом «Krone», який є спеціалізованим напівпричепом-контейнеровозом.

Таким чином, матеріалами справи, а саме свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу підтверджено, що дана модель транспортного засобу є спеціалізованим напівпричепом/ спеціалізований Н/ПР-контейнеровоз.

Тому колегія суддів вважає помилковими висновки суду першої інстанції, що вважати вказаний транспортний засіб MAN TGX 18.440, д.н.з. НОМЕР_1 контейнеровозом станом на час фіксації порушення не можна з огляду на заборону перевезення контейнеровозом сипучого вантажу, яким є пшениця.

Та обставина, що відповідно до п. 17.2 наказу Міністерства транспорту України від 14.01.1997 № 363 «Про затвердження правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні» забороняється перевозити сипучі вантажі без тари в універсальних контейнерах напівпричепу-контейнеровозу - транспортного засобу спеціалізованого призначення, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення вантажів певних категорій-контейнерів, не має значення для вирішення даної справи щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами, виходячи з наступного.

Так, п. 22.5 ПДР України регулюються обсяги максимального значення фактичної маси автомобілів при русі по автомобільним дорогам в залежності від типів транспортного засобу, а ст. 132-1 КУпАП передбачає відповідальність за перевищення вказаних нормативів (габаритно-вагових норм).

При цьому, тип транспортного засобу залежить від його технічних характеристик та визначається у документах на такий транспортний засіб.

Дійсно в залежності від типів транспортні засоби можуть використовуватися для перевезення окремих спеціальних вантажів. Натомість, як правильно вказує апелянт, найменування та спосіб навантаження товару, що перевозиться, не є обставинами, які впливають на технічні характеристика напівпричепу як контейнеровоза.

Разом з тим, колегія суддів зауважує, що визначальними ознаками комбінованого транспортного засобу для цілей визначення параметрів максимальної фактичної маси відповідно до п. 22.5 ПДР України є: кількість вісей у тягача та напівпричепа, наявність у напівпричепа ознак контейнеровозу, перевезення одного чи більше контейнера або ж змінного кузова, максимальна довжина транспортного засобу 13,716 метра.

Так, у спірній постанові зазначено, що позивач, як відповідальна оcоба допустив рух транспортного засобу MAN TGX 18.440, д.н.з. НОМЕР_1 , із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України, а саме: перевищення загальної маси транспортного засобу на 6.538 % (2.615 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон.

При вирішенні справи колегією суддів враховується, що фіксація адміністративного правопорушення здійснена в автоматичному режимі за допомогою комплексного технічного засобу марки WIM 78, WAGA-WIM35, зав. № 16, який відповідає вимогам Технічного регламенту законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.01.2016 № 94, що підтверджено сертифікатом відповідності, сертифікатом перевірки типу.

При цьому, апелянт вказує, що перевезення вантажу здійснювалося у контейнері за допомогою спеціалізованого напівпричепа - контейнеровоза що свідчить про поширення на його ТЗ інших, аніж ті, що визначила Укртрансбезпека, габаритно-вагових норм, передбачених п. 22.5 ПДР України, а саме 42 тони.

Відповідач, в свою чергу, зазначає, що вантаж, який перевозився транспортним засобом знаходився не у контейнері, а загальна довжина транспортного засобу перевищувала 13,716 метрів, отже загальна маса транспортного засобу не повинна була перевищувати 40 тон.

З цього приводу колегія суддів зазначає, що визначені в п. 22.5 ПДР України вагові параметри до контейнеровозів можуть бути застосовані лише за наявності двох умов, а саме максимальної довжини транспортного засобу та здійснення перевезення спеціалізованим транспортним засобом контейнеровозом.

Так, виокремлення в п. 22.5 ПДР України законодавцем такого виду перевезень, як перевезення контейнеровозом, та встановлення іншого (вищого) вагового обмеження, може бути застосовано до спірних правовідносин та аналогічних ним лише у випадку здійснення перевезення вантажу контейнеровозом з використанням, зокрема, одного або декілька контейнерів та дотриманням допустимо-встановленої максимальної довжини транспортного засобу - 13,716 метра.

Однак, як вбачається з постанови у справі про адміністративне правопорушення від 10.08.2023 серії АА 00013509 (у графі "Результати автоматичної фіксації транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення" "Фактично зафіксовані параменти ТЗ"), під час габаритно-вагового контролю транспортного засобу MAN TGX 18.400, д.н.з. НОМЕР_1 його довжина склала 14,888 м, що перевищує гранично-допустиму довжину, встановлену для перевезення вантажу контейнеровозом ( 13,716 м).

Отже, у спірній постанові відповідачем було правомірна визначено максимально дозволену фактичну масу транспортного засобу MAN TGX 18.440, д.н.з. НОМЕР_1 у 40 тон.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, а тому складання постанови уповноваженим органом про притягнення його до адміністративної відповідальності є правомірним.

Колегія суддів також відхиляє доводи апеляційної скарги, що позивач як фізична особа є неналежним суб`єктом адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, з огляду на наступне.

Так, колегією суддів встановлено, що згідно із свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу власником транспортного засобу MAN TGX 18.440, д.н.з. НОМЕР_1 є Товариство з обмеженою відповідальністю «Лихачовський елеватор».

В свою чергу, керівником ТОВ «Лихачовський елеватор» є позивач у справі ОСОБА_1 .

За змістом ст. 14-3 КУпАП, адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені ч. 2 ст. 122-2, частинами 2 і 3 ст. 132-1 цього Кодексу, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі (за допомогою комплексу технічних засобів автоматичного визначення вагових, габаритних та інших параметрів транспортного засобу з функціями фотозйомки та/або відеозапису, що функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань на момент запиту відсутні відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Колегія суддів зауважує, що нормами КУпАП не встановлено можливості притягнення до адміністративної відповідальності юридичних осіб, як власників транспортних засобів за наведеною категорією адміністративних справ, а також не визначено зобов`язань до уповноважених осіб стосовно відображення у постанові даних про власника транспортного засобу - юридичну особу чи будь-яких відомостей про посаду суб`єкта відповідальності керівника юридичної особи.

Адміністративну відповідальність за порушення зафіксовані в автоматичному режимі несе тільки фізична особа або власник або керівник юридичної особи, або належний користувач.

Відтак, оскільки позивач є керівником ТОВ «Лихачовський елеватор», за яким зареєстрований зафіксований транспортний засіб MAN TGX 18.440, д.н.з. НОМЕР_1 , то до відповідальності останній притягнутий правомірно.

На підставі вищевикладеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильних висновків про відсутність підстав для задоволення позовних вимог та скасування постанови про адміністративне правопорушення від 10.08.2023 серії АА 00013509, однак помилився щодо мотивів та підстав відмови у задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги вищевказаних висновків колегії суддів не спростовують.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 09.10.2023 змінити в частині мотивів та підстав відмови у задоволенні позовних вимог, виклавши їх в редакції цієї постанови.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 09.10.2023 по справі № 632/1404/23 змінити в частині мотивів та підстав відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, виклавши їх в редакції цієї постанови.

В іншій частині рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 09.10.2023 по справі № 632/1404/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)Я.М. Макаренко
Судді(підпис) (підпис) Л.В. Любчич С.П. Жигилій