Справа № 520/34893/23
Суддя: Мар'єнко Л.М.
Дата ухвалення: 2023-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

11 грудня 2023 р. справа № 520/34893/23

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Лариса Мар`єнко, розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Північно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці, треті особи: Харківська обласна прокуратура, Уповноважений Верховної Ради України з прав людини про зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач - ОСОБА_1 , через електронну систему ЄСІТС "Електронний суд" звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Північно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці, в якому просить суд:

1) зобов`язати відшкодувати шкоду яку нанесло ОСОБА_1 Північно-Східне міжрегіонального управління Державної служби з питань праці, порушивши право ОСОБА_1 отримувати захист згідно законів та Конституції України від посягань порушниками на мої права на безпечну працю (ст.2 КЗпП України, Працівники мають право на відпочинок відповідно до законів про обмеження робочого дня та робочого тижня і про щорічні оплачувані відпустки, право на здорові і безпечні умови праці, на гідне ставлення з боку роботодавця, інших працівників) органами держави у яких є обов`язок захищати права громадян України тим що контролювати дотримання КЗпП України, відшкодування відбудеться відновленням моїх порушених прав, а саме:

- відшкодування шляхом проведення нагляду та контролю порушень викладених у заявах ОСОБА_1 до них щодо мобінгу (Кодекс законів про працю України, ст.2-2 Заборона мобінгу (цькування)),

- шляхом проведення повторного розслідування нещасного випадку 06.07.2023 згідно постанови 337 про розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві пункт 58,

- відшкодування шляхом поновлення права на отримання акту Н-1, примусу роботодавця надати потерпілому (мені особисто) Акт Н-1 згідно пункту 50 тієї ж постанови,

- шляхом проведення перевірки законності звільнення ОСОБА_1 під час розгляду у суді справи про мобінг (цькування) що суперечить ст.5-1 КЗпП України, як того зобов`язують службові обов`язки та закони України Північно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці;

2) стягнути з Північно-Східне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці, на користь ОСОБА_1 моральну шкоду, заподіяну протиправним рішенням не контролювати за дотриманням роботодавцями КЗпП України, та за свою службову злочинну бездіяльність, стягнути моральну шкоду на мою користь у розмірі 10000000 грн.

Дослідивши позовну заяву, а також долучені до неї документи, суддя дійшов висновку про необхідність залишення позовної заяви без руху, керуючись наступним.

Відповідно до ч.3 ст.161 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Суддею встановлено, що позивачем не надано до суду документ про сплату судового збору.

У позовній заяві позивач, посилаючись на приписи п.13 ч.2 ст.3 Закону України "Про судовий збір", вважає, що в даному випадку не має сплачувати судовий збір.

Так, суд враховує, що відповідно п.13 ч.2 ст.3 Закону України "Про судовий збір" судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду.

При цьому, суд зауважує, що згідно ч.5 ст.21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Отже, приписи КАС України допускають звернення до адміністративного суду з вимогами щодо відшкодування шкоди якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Тобто, позовні вимоги щодо відшкодування шкоди та щодо вирішення публічно-правового спору відокремлені одні від одних хоч і заявляються в одному провадженні.

Враховуючи викладене, суд погоджується з тим, що позивач не має сплачувати судовий збір за подання позовних вимог щодо відшкодування шкоди.

Проте, позивачем крім позовних вимог щодо відшкодування шкоди заявлено вимоги про зобов`язання Північно-східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці провести нагляд та контроль порушень викладених у заявах ОСОБА_1 до них щодо мобінгу (Кодекс законів про працю України, ст.2-2 Заборона мобінгу (цькування)), провести повторне розслідування нещасного випадку 06.07.2023 згідно постанови 337 про розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві пункт 58, проконтролювати надання роботодавцем надавання потерпілому Акт Н-1 згідно пункту 50 тієї ж постанови, проконтролювати законність звільнення ОСОБА_1 під час розгляду у суді справи про мобінг (цькування) що суперечить ст.5-1 КЗпП України, як того зобов`язують їх службові обов`язки та закони України.

Таким чином, позивачем заявлено позовну вимогу в рамках публічно-правового спору, за яку має бути сплачений судовий збір.

Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" № 3674-VI від 08.07.2011 року судовий збір за подання позову до адміністративного суду немайнового характеру, який подано фізичною особою, підлягає сплаті в розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" з 1 січня 2023 року встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб - 2684 гривні.

Частиною 3 статті 4 Закону України "Про судовий збір" визначено, при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Позов поданий через систему "Електронний суд", містить чотири вимоги немайнового характеру, отже позивачем має бути сплачений судовий збір у розмірі 3435,52 грн (1073,60*0,8*4).

Щодо клопотання позивача про зменшення суми судового збору або звільнення його від сплати судового збору, слід зазначити таке.

Відповідно до ч.1 ст.133 Кодексу адміністративного судочинства України - суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Статтею 5 Закону України "Про судовий збір" №3674-VI від 08.07.2011 (далі - Закон №3674-VI, в редакції станом на момент звернення позивача із позовом до суду) визначено вичерпний перелік суб`єктів, які мають пільги та звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.

Судом встановлено, що позивач не відноситься до жодної з пільгових категорій та повинен сплачувати судовий збір за подачу позовної заяви до суду.

Крім того, статтею 133 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено право суду щодо відстрочення, розстрочення, зменшення розміру судового збору або звільнення від сплати судового збору.

Визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень майнового стану сторони.

Статтею 8 Закону України "Про судовий збір" закріплено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Отже, у розумінні приписів статті 8 Закону України "Про судовий збір" відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення розміру судового збору, звільнення його від сплати може мати місце за наявності виключних обставин.

При цьому, визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень її майнового стану. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою на відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), Рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя №R(81)7, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14 травня 1981 року, та практика Європейського суду з прав людини під час застосування цієї Конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду. Разом із тим, враховуючи положення пункту 1 статті 6 Конвенції та прецедентну практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення від 19 червня 2001 року у справі "Креуз проти Польщі (Kreuz v. Poland))", сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету.

У зв`язку із цим, при здійсненні правосуддя в адміністративних справах суди повинні вирішувати питання, пов`язані із судовими витратами (зокрема, щодо відстрочення та розстрочення судових витрат, зменшення їх розміру або звільнення від їх сплати), у чіткій відповідності до статей 132, 133 Кодексу адміністративного судочинства України, Закону України №3674-VІ, а також інших нормативно-правових актів України, забезпечуючи при цьому належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справ, з одного боку, та інтересами позивача (заявника) щодо можливості звернення до суду, з другого боку.

Позивачем до матеріалів справи не додано доказів щодо підтвердження його майнового стану та відсутності фінансової змоги сплатити судовий збір у зв`язку з чим суд відмовляє у задоволенні клопотання про звільнення позивача від сплати судового збору.

Також суд зазначає, відповідно до ч.1 ст.5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин; вирішуючи спір суд повинен встановити, що у зв`язку з прийнятим рішенням, вчиненням дії чи допущенням бездіяльності суб`єктом владних повноважень порушуються права, свободи чи інтереси особи у сфері публічно-правових відносин; при цьому, обставини дійсного (фактичного) порушення відповідачем прав, свобод чи інтересів має довести належними та допустимими доказами саме позивач.

Розгляду та задоволенню в адміністративному судочинстві підлягають лише ті вимоги, які відновлюють порушені права чи інтереси особи в сфері публічно-правових відносин.

При цьому, слід зазначити, що при зверненні до суду позивачу необхідно обирати такий спосіб захисту, який би міг відновити його становище та захистити порушене, на його думку право. Застосування конкретного способу захисту права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулась особа, так і від характеру його порушення. З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних відносин (предмет та підстави позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

Отже, визначитися з предметом спору має саме позивач, оскільки саме він є ініціатором судового процесу, а суд створює умови для реалізації ним процесуальних прав сторони спору.

Аналогічні висновки, викладені у постанові Верховного суду від 31.10.2018 по справі №826/16958/17.

З заявлених позовних вимог вбачається, що позивач просить Північно-Східне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці провести нагляд та контроль порушень викладених у заявах ОСОБА_1 щодо мобінгу (Кодекс законів про працю України, ст.2-2 Заборона мобінгу (цькування), вказує способи поновлення його прав, при цьому не зазначаючи якими самими діями, бездіяльністю чи рішенням відповідача порушено його права та законні інтереси.

Відповідно до ч.1 ст.169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Згідно ч.2 ст.169 КАС України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Враховуючи вищевикладене, позовна заява підлягає залишенню без руху із встановленням позивачу строку для усунення недоліків.

Для усунення вказаних вище недоліків позивачу необхідно надати до суду:

1) уточнену позовну заяву, виклавши зміст позовних вимог у відповідності до частини 1 статті 5 КАС України;

2) платіжний документ, що підтверджує сплату судового збору у розмірі 3435,52 грн за наступними реквізитами: Отримувач коштів ГУК Харків обл/мХар Основ"ян/22030101, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37874947, банк отримувача Казначейство України (ел. адм. подат.), код банку отримувача (МФО) 899998, рахунок отримувача UA4020661, код класифікації доходів бюджету 22030101, призначення платежу *;101; (код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і має відповідну відмітку у паспорті); Судовий збір, за позовом (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Харківський окружний адміністративний суд (назва суду, де розглядається справа)або документи, що підтверджують звільнення позивача від сплати судового збору.

Відповідно до ч.3 ст.169 Кодексу адміністративного судочинства України якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до адміністративного суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому статтею 171 цього Кодексу.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.160, 161, 169, 171, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні позивача заяви про зменшення розміру судових витрат чи звільненні від сплати судового збору - відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Північног-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці, треті особи: Харківська обласна прокуратура, Уповноважений Верховної Ради України з прав людини про зобов`язання вчинити певні дії - залишити без руху.

Надати позивачу термін - 5 днів з дня отримання копії цієї ухвали, для усунення недоліків позовної заяви.

Повідомити позивача про необхідність виправити зазначені недоліки у визначений термін.

Роз`яснити позивачу, що у разі невиконання ухвали суду у зазначений строк позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачу з усіма доданими до неї документами.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Лариса МАР`ЄНКО