Справа № 560/3435/23
Суддя: Полотнянко Ю.П.
Дата ухвалення: 2023-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/3435/23

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Козачок І.С.

Суддя-доповідач - Полотнянко Ю.П.

13 грудня 2023 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Полотнянка Ю.П.

суддів: Драчук Т. О. Смілянця Е. С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 13 червня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходів.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 13.06.2023 позов задоволено частково.

Визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати перерахованої пенсії.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії (перерахованої за період з 01.01.2016 по 31.12.2017), за період затримки виплати коштів з 01.11.2020 по дату остаточної виплати.

У задоволенні решти вимог позову - відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 перебуває на обліку Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, отримуючи пенсію, призначену відповідно до Закону України №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»

На виконання постанови Кабінету Міністрів України №103 від 21.02.2018 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» (далі Постанова №103) відповідач здійснив перерахунок пенсії позивача з 01.01.2016 у зв`язку із зміною розміру грошового забезпечення поліцейських відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» (далі Постанова №988). При цьому, виплата позивачу перерахованої за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 пенсії не була проведена відразу після перерахунку, а фактично завершена у червні 2021, що підтверджується повідомленням відповідача.

16.09.2022 представник позивача звернувся до відповідача із заявою про виплату компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати частини пенсії за період з 01.01.2016 по день фактичної виплати донарахованої частини пенсії. Відповідач відмовив у виплаті компенсації.

Позивач, вважаючи відмову пенсійного органу у виплаті спірної компенсації протиправною, звернулася до суду з метою захисту свого порушеного права.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що у випадку ненарахування та невиплати відповідачем сум пенсії позивач має право на компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати за умови покладення на відповідача відповідним нормативно - правовим актом обов`язку здійснити виплату належних сум коштів.

Судом враховано те, що норми п. 3 постанови №103 та ч. 2 п. 1 постанови №1088 передбачали поетапну виплату перерахованої за період із 01.01.2016 по 31.12.2017 суми пенсії. Починаючи з 29.09.2020 (дата набрання законної сили рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 10.06.2020 у справі №640/620/20) втратили чинність норми ч. 2 п. 1 постанови №1088, які встановлювали так зване «відтермінування» у виплаті перерахованої за період із 01.01.2016 по 31.12.2017 пенсії. Зважаючи на це, до 29.09.2020 норми постанови №1088 відповідачем застосовувались правомірно. У той же час, після 29.09.2020 у відповідача виник обов`язок виплатити позивачу перераховано суму пенсії, і бездіяльність в частині невиплати коштів вважається неправомірною.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, визначає Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 № 2262-ХІІ.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" № 2050-ІІІ (далі Закон № 2050-ІІІ) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 № 159 (далі Порядок №159).

Згідно із статтями 1, 2 Закону №2050-ІІІ підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Така компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). Зі змісту вказаних норм вбачається, що їх дія поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендія, заробітна плата).

Пункти 1, 2 Порядку відтворюють положення Закону № 2050-ІІІ і конкретизують підстави та механізм виплати компенсацій. У пункті 4 Порядку визначено, що сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Частиною третьою статті 52 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» встановлено, що виплата пенсій провадиться за поточний місяць загальною сумою у встановлений строк, але не пізніше останнього числа місяця, за який виплачується пенсія.

Згідно з ст. 55 Закону № 2262-XII нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але своєчасно не отримав з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більш як за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому випадку частина суми недоотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу Пенсійного фонду України, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Відповідно до частини 2 статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Отже, правове значення має те, чи був виплачений дохід, та чи виплачений він із порушенням строків. Саме несвоєчасна виплата доходу є тим юридичним фактом, з яким пов`язується виплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

Встановлено, що відповідач, здійснюючи поетапну доплату до розміру пенсії позивача, нараховану за період з 01.01.2016 по 31.12.2017, керувався пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України № 103 від 21.02.2018. У той же час, рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.05.2019 у справі №826/12704/19 визнано не чинним пункт 3 Постанови №103. Рішення в адміністративній справі №826/12704/19 набрало законної сили 19.11.2019.

Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 24.12.2019 №1088 «Деякі питання виплати пенсій окремим категоріям громадян» (набрала чинності із 01.01.2020, далі Постанова №1088), частиною 2 пункту 1 якої передбачалось, що особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) з 1 січня 2020 року виплачується пенсія, яка з 1 січня 2016 перерахована з розміру грошового забезпечення за прирівняною посадою поліцейського (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсії, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом), та щомісяця проводиться виплата 100 відсотків різниці між місячним розміром підвищеної пенсії, розрахованої з 1 січня 2016 року, та місячним розміром пенсії, отриманої особою за період з 1 січня 2016 р. по 31 грудня 2017 року, до забезпечення повної виплати розрахованої суми різниці.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 10.06.2020 у справі №640/620/20 (набрало законної сили згідно з постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.09.2020) ч. 2 п. 1 Постанови №1088 визнано протиправною та не чинною. Відтак, з 29.09.2020 нормативне регулювання правовідносин щодо виплати перерахованої позивачу за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 пенсії не передбачало поетапного порядку її виплати.

Отже, після визнання не чинною постанови №1088 дії відповідача щодо подальшої поетапної виплати перерахованої пенсії є такими, що вчинені не у спосіб, встановлений законодавством, адже жодним нормативно правовим актом після 29.09.2020 не встановлювався інший строк відтермінування чи розстрочення виплати пенсії, перерахованої за період з 01.01.2016 по 31.12.2017.

З огляду на це, після 29.09.2020 відповідач повинен був виплатити перераховану позивачу пенсію, а в протилежному випадку невиплачені суми пенсії вважаються доходами, що виплачені із порушенням строку.

Таким чином, у випадку ненарахування та невиплати відповідачем сум пенсії позивач має право на компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати за умови покладення на відповідача відповідним нормативно - правовим актом обов`язку здійснити виплату належних сум коштів.

При цьому, судом першої інстанції праивльно враховано те, що норми п. 3 постанови №103 та ч. 2 п. 1 постанови №1088 передбачали поетапну виплату перерахованої за період із 01.01.2016 по 31.12.2017 суми пенсії. Починаючи з 29.09.2020 (дата набрання законної сили рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 10.06.2020 у справі №640/620/20) втратили чинність норми ч. 2 п. 1 постанови №1088, які встановлювали так зване «відтермінування» у виплаті перерахованої за період із 01.01.2016 по 31.12.2017 пенсії. Зважаючи на це, до 29.09.2020 норми постанови №1088 відповідачем застосовувались правомірно. У той же час, після 29.09.2020 у відповідача виник обов`язок виплатити позивачу перераховану суму пенсії, і бездіяльність в частині невиплати коштів вважається неправомірною.

Відповідно до ст. 2 закону №2050-ІІІ компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати перерахованої пенсії. Таким чином, право на нарахування та виплату компенсації виникло у позивача з листопада 2020, після спливу одного місяця з часу визнання нечинними норм постанови КМУ, які встановлювали відстрочення виплати.

Зі змісту матеріалів справи вбачається, що період нарахування компенсації закінчився у червні 2021, оскільки у цьому місяці проведено повну виплату позивачу пенсії, перерахованої за період із 01.01.2016 по 31.12.2017.

Судова колегія вважає, що несвоєчасне нарахування позивачу пенсії, здійснено з вини Пенсійного органу, який нараховує і виплачує відповідні виплати, а тому позивач має право на отримання компенсації втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

Тому, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позовної вимоги у спосіб визнання протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати перерахованої пенсії.

Право на нарахування компенсації у позивача виникло саме з листопада 2020 року, а не з 01 січня 2016 року, у зв`язку із чим позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 13 червня 2023 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до ст. 325 КАС України та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий Полотнянко Ю.П.

Судді Драчук Т. О. Смілянець Е. С.