Справа № 200/11305/21
Суддя: Ушенко С.В.
Дата ухвалення: 2023-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2023 року Справа№200/11305/21

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Ушенка С.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 (ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, визнання протиправним та скасування наказів, поновлення на військовій службі, стягнення грошових коштів, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_2 , в якому просить:

визнати протиправною бездіяльність щодо ненадання 56 днів для відпочинку у інший робочий день за час виконання службових обов`язків у вихідні, святкові та неробочі дні, які не використані під час участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях в період з 05 лютого 2021 року по 26 липня 2021 року;

зобов`язати нарахувати та виплатити грошову компенсацію за 56 вихідних, святкових та не робочих днів, які не використані під час участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях в період з 05 лютого 2021 року по 26 липня 2021 року;

визнати протиправною бездіяльність, яка полягає у безпідставному та невмотивованому ненаправлені на обстеження військово-лікарською комісією у зв`язку зі звільненням з військової служби;

визнати протиправною бездіяльність, яка полягає у не проведенні розрахунку вислуги років та не виплати надбавки за вислугу років та надбавки за особливості проходження служби в повному обсязі за період служби з лютого 2021 по серпень 2021 року;

зобов`язати провести розрахунок вислуги років та ухвалити відповідний наказ, в якому зазначити календарну та пільгову вислугу років станом на час звільнення з військової служби 05 серпня 2021;

зобов`язати нарахувати та виплатити недонараховане внаслідок невірного розрахунку надбавки за вислугу років та надбавки за особливості проходження служби грошове забезпечення за період служби з лютого 2021 по серпень 2021 року;

визнати протиправним та скасувати наказ від 05 серпня 2021 № 211-РС в частині звільнення з військової служби розвідника розвідувального взводу 2 механізованого батальйону Військової частини НОМЕР_2 старшого солдата ОСОБА_1 ;

визнати протиправним та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_2 Збройних Сил України (по стройовій частині) від 05 серпня 2021 № 211 в частині виключення розвідника розвідувального взводу 2 механізованого батальйону Військової частини НОМЕР_2 старшого солдата ОСОБА_1 зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_2 та всіх видів забезпечення;

поновити на військовій службі на посаді розвідника розвідувального взводу 2 механізованого батальйону Військової частини НОМЕР_2 ;

зобов`язати нарахувати та виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу з 05.08.2020 до дня фактичного поновлення на роботі, виходячи з приписів постанови Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, якою затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати, та виходячи з грошового забезпечення з посади розвідника розвідувального взводу 2 механізованого батальйону Військової частини НОМЕР_2 станом на день звільнення з військової служби, 05 серпня 2021 року;

визнати протиправною бездіяльність щодо невиплати у зв`язку зі звільненням з військової служби 05 серпня 2021 року: грошового забезпечення за період з 01 липня 2021 року по 05 серпня 2021 року; винагороди за створення безпечних умов виконання бойових завдань та збереження життя і здоров`я військовослужбовцям, які беруть участь в заходах ЗНБО, виконують обов`язки за посадою (в тому числі тимчасов ) за період з 01 липня 2021 року по 26 липня 2021 року; винагороди за безпосередню участь в Операції об`єднаних сил за період з 01 липня 2021 року по 26 липня 2021 року; коштів на відрядження у сумі 293,56 грн.; матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань за 2021 рік у сумі 600,00 грн.; грошової допомоги на оздоровлення за 2021 рік у сумі 10691,85 грн.; компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2021 рік в кількості 13 днів; грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2021 рік в кількості 14 днів; індексації грошового забезпечення за період з 05.02.2021 по 05.08.2021;

зобов`язати нарахувати та виплатити грошове забезпечення за період з 01 серпня 2021 року по 05 серпня 2021 року;

зобов`язати нарахувати та виплатити компенсацію за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2021 рік в кількості 13 днів, виходячи з приписів постанови Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, якою затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати, та виходячи з грошового забезпечення розвідника розвідувального взводу 2 механізованого батальйону Військової частини НОМЕР_2 станом на день звільнення з військової служби, 05 серпня 2021 року;

зобов`язати нарахувати та виплатити грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2021 рік в кількості 14 днів, виходячи з приписів постанови Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, якою затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати, та виходячи з грошового забезпечення розвідника розвідувального взводу 2 механізованого батальйону Військової частини НОМЕР_2 станом на день звільнення з військової служби, 05 серпня 2021 року;

стягнути з Військової частини НОМЕР_2 матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань за 2021 рік у сумі 600,00 грн.;

стягнути з Військової частини НОМЕР_2 грошову допомогу на оздоровлення за 2021 рік у сумі 10691,85 грн.;

стягнути з Військової частини НОМЕР_2 кошти на відрядження у сумі 293,56 грн.;

зобов`язати нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період проходження військової служби з 05 лютого 2021 року по 05 серпня 2021 року із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) - жовтень 2020 року, з урахуванням абзацу 4 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078.

В обґрунтування позову посилається на те, що з 05.02.2021 по 26.07.2021 проходив службу за контрактом у складі сил ООС та виконував бойові завдання на лінії взводних опорних пунктів. Зазначає, що 26.07.2021 в 19:00 йому вручили припис та наказали вибути до міста Біла Церква, однак Військова частина відмовилась видати проїзний документ та компенсувати витрачені кошти за проїзд. Станом на час звільнення обіймав посаду розвідник розвідувального взводу 2 механізованого батальйону Військової частини НОМЕР_2 . Стверджує, що жодного рапорту про звільнення та про здачу посади не подавав, рапорт вх. № 8141 від 19.07.2021 ним не складався і не підписувався та до стройової частини не подавався, зміст рапорту йому не відомий. Таким чином, позивач вважає що рапорт вх.№8141 від 19.07.2021 було підроблено.

На думку позивача, командир військової частини при звільненні позбавив його права на проходження військово-лікарської комісії, не надав за рахунок робочих днів відповідного часу (іншого дня) для відпочинку, у тому числі з можливістю виїзду до місця проживання сім`ї, на час прийняття наказу про виключення зі списків особового складу протиправно не проведено усіх необхідних розрахунків щодо нарахування та виплати грошового забезпечення. Вважає, що на час звільнення не проведено розрахунку вислуги років, не ознайомлено із розрахунком сум, що підлягають до сплати, не надано відповідні розрахунки та довідки щодо отриманого грошового забезпечення та додаткових виплат, протиправно не надано відповіді на його численні звернення до командування військової частини.

Вищезазначене стало підставою для звернення до суду із даним позовом.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, вмотивований тим, що позивач був виключений зі списків особового складу військової частини згідно з наказом командира Військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 05.08.2021 № 221 на підставі наказу командира Військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) від 05.08.2021 № 211-РС та рапорту старшого солдата ОСОБА_1 (вх. № 8141 від 19.07.2021).

Зазначає, що вимоги щодо скасування наказу командира військової частини (по особовому складу) від 05.08.2021 № 211-РС, поновлення на військовій службі на посаді розвідника розвідувального взводу 2 механізованого батальйону Військової частини НОМЕР_2 і, як наслідок, зобов`язання нарахувати та виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу з 05.08.2021 до дня фактичного поновлення на роботі є безпідставними та надуманими, оскільки позивач був звільнений відповідно до умов контракту. Твердження позивача про те, що з ним не здійснено розрахунок при звільненні не відповідають дійсності, оскільки відповідно до розрахунку при звільненні нараховані кошти в сумі 22075,51 грн. були виплачені ОСОБА_1 07.09.2021 на його картковий рахунок.

Виплати індексації грошового забезпечення за період проходження військової служби позивачем з 05 лютого 2021 року по 05 серпня 2021 року здійснювались у повному обсязі відповідно до діючого законодавства.

Кошти на відрядження не виплачувались, оскільки позивач не звертався до командира військової частини із посвідченням про відрядження та квитки на потяг до фінансово економічної служби не надавались, тобто позивачем не здійснені усі необхідні дії з метою отримання відшкодування у зв`язку з відрядженням.

Також зазначає, що відповідно до рапорту старшого солдата ОСОБА_1 від 10.07.2021 (вх. №8141 від 19.07.2021) бажання направлятися на обстеження військово-лікарською комісією в разі звільнення позивач не висловлював.

Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 07.09.2021 позовну заяву повернуто позивачеві.

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 28 жовтня 2021 року апеляційну скаргу задоволено, ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 07.09.2021 скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 15.11.2021 вказану позовну заяву залишено без руху та надано десятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 06 грудня 2021 року відкрито провадження в адміністративній справі, розгляд якої вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 10 січня 2022 року Військовій частині НОМЕР_2 продовжено процесуальний строк для надання відзиву на позов і доказів по справі № 200/11303/21 та встановлено його в межах п`ятнадцяти днів з дня отримання копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 03 лютого 2022 року адміністративну справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначене на 07 березня 2022 року.

07.03.2022 підготовче засідання у даній адміністративній справі не відбулось у зв`язку з введенням воєнного стану в Україні, обстрілами міста Слов`янська та веденням активних бойових дій на території Донецької області, з метою недопущення випадків загрози життю, здоров`ю та безпеці учасників справи.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 11 липня 2022 року відкладено судовий розгляд справи.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 09 вересня 2023 року продовжено судовий розгляд справи, підготовче засідання призначене на 03 жовтня 2023 року.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2023 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті, який вирішено здійснити у письмовому провадженні.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач в даних правовідносинах є суб`єктом владних повноважень у відповідності до приписів п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України.

З 2017 року позивачу присвоєно статус учасника бойових дій, що підтверджується посвідченням від 25.04.2017 серія НОМЕР_4 , у зв`язку з чим він має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій.

На підставі наказу командира Військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) № 36 від 05.02.2021 старшого солдата ОСОБА_1 , прийнятого на військову службу за контрактом на 6 (шість) місяців та призначеного наказом командира Військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) № 36-рс від 05 лютого 2021 року на посаду номера обслуги гранатометного взводу 2 механізованого батальйону, зараховано до списків особового складу на всі види забезпечення.

У наказі зазначена календарна вислуга років - 03 роки 07 місяців 11 днів, пільгова вислуга років 00 років 00 місяців 00 днів.

В якості підстави для прийняття наказу зазначено припис військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 від 04.02.2021 № 119 та наказ командира Військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) № 36-рс від 05.02.2021.

Відповідно до довідки Військової частини НОМЕР_2 № 984 від 05.08.2021 позивач в період з 05.02.2021 по 26.07.2021 безпосередньо брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення.

З опису вкладення у цінний лист вбачається, що 05.07.2021 позивач засобами поштового зв`язку направив командиру ВЧ НОМЕР_2 :

- рапорт на виплату індексації грошового забезпечення за весь період проходження військової служби із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) жовтень 2020 року, з урахуванням абзацу 4 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 (лист Мінсоцполітики від 23.06.2020 №76/0/214-20);

- рапорт на виплату матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань за 2021 рік;

- рапорт на виплату коштів на оздоровлення за 2021 рік без надання відпустки;

- рапорт на виплату щорічної разової грошової допомоги до 5 травня 2021 року відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 08.04.2021 № 325 «Деякі питання виплати разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань»;

- рапорт про надання розрахунків нарахування: допомоги на оздоровлення за 2021; матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань за 2021 рік; грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2021 рік в кількості 14 днів; індексації грошового забезпечення за весь період проходження військової служби із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) жовтень 2020 року, з урахуванням абзацу 4 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078; розрахунку середньоденного грошового забезпечення відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100; грошового атестату; довідки про безпосередню участь в ООС; рапорту про повернення довідок про безпосередню участь в АТО та ООС; рапорту щодо змісту довідки про безпосередню участь в ООС.

Вище зазначені рапорти отримано відповідачем 12.07.2021.

10.07.2021 позивач подав рапорт командиру РВ 2 МБ з проханням клопотати перед командуванням частини про звільнення з військової служби у запас, відповідно до статті 26 частини 5 пункту 2 підпункту «а» Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» у зв`язку із закінченням строку контракту.

16.07.2021 позивач звернувся із рапортом про виплату грошової компенсації за 58 вихідних, святкових та неробочих днів, які він не використав під час виконання завдань у зоні проведення Операції об`єднаних сил з 05.02.2021 по 05.08.2021. Рапорт надіслано засобами поштового зв`язку цінним листом із описом вкладення № 624 і повідомленням про вручення та отримано відповідачем 20.07.2021.

Листом від 27.07.2021 № 1/37/2303 відповідач повідомив, що у відповідності до наказу Міністерства оборони України від 19.01.2016 № 27 «Про затвердження Інструкції про організацію у Збройних Силах України соціального і правового захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та членів їхніх сімей, працівників Збройних Сил України» грошова компенсація за невикористані вихідні, святкові та неробочі дні не передбачена. Зазначено, що при звільненні, у відповідності до вищенаведеного наказу Міністерства оборони України, буде виплачена грошова компенсація за всі дні невикористаної щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій.

Наказом командира Військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) № 211 від 26.07.2021 старшого солдата ОСОБА_1 , розвідника розвідувального взводу 2 механізованого батальйону, прийнято вважати таким, що 26 липня 2021 року вибув зі складу сил та засобів Військової частини НОМЕР_2 до пункту постійної дислокації Військової частини НОМЕР_2 АДРЕСА_2 .

02.08.2021 позивач звернувся із рапортами про компенсацію витрат на відрядження та про надання відпустки за невикористані вихідні, святкові та неробочі дні. Цінний лист 160 отримано відповідачем 05.08.2021.

04.08.2021 позивач засобами поштового зв`язку також подав рапорт про його направлення на проходження Військово-лікарської комісії, який отримано відповідачем 05.08.2021.

З 05 серпня 2021 року наказом командира Військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) старшого солдата ОСОБА_1 , звільненого наказом командира Військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) від 05.08.2021 № 211-РС з військової служби в запас за підпунктом «а» пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (у зв`язку із закінченням строку контракту), прийнято вважати таким, що справи та посаду здав, і направлено для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Вказаним наказом встановлено, що календарна вислуга років позивача у Збройних Силах України на день звільнення складає 04 роки 01 місяців 11 днів, пільгова - 00 років 11 місяців 12 днів, і наказано виплатити: щомісячну премію за особистий внесок у загальні результати служби у розмірі 130% від посадового окладу; надбавку за особливості проходження військової служби в розмірі 65% від посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років; грошову компенсацію за невикористану щорічну відпустку в кількості 13 діб; грошову компенсацію за невикористані дні додаткової оплачуваної відпустки, як учаснику бойових дій, тривалістю 14 календарних діб на рік, за 2021 рік; грошову допомогу на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення за 2021 рік у сумі 10691,85 грн.; матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань відповідно до Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністерством оборони України від 07 червня 2018 року №260 за 2021 рік у сумі 600,00 грн.

Згідно розрахунку при звільненні № 221 від 05.08.2021 позивачу нараховані кошти у сумі 22075,51 грн., які були виплачені на його картковий рахунок, відкритий 07.09.2021 у «Приватбанк». Зазначена сума складається: оклад за військовим званням 96,77 грн., посадовий оклад 440,32 грн., надбавка за вислугу років 30% 161,13 грн., надбавка за особливості проходження військової служби 65% - 453,85 грн., премія 130% - 572,42 грн., грошова компенсація за відпустку 2021 рік 4483,68 грн., грошова компенсація за відпустку УБД 2021 рік 4483,68 грн., допомога на оздоровлення за 2021 рік 10691,85 грн., матеріальна допомога за 2021 рік 600,00 грн., індексація 83,11 грн.

Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Дослідивши матеріали адміністративної справи суд дійшов висновку про їх достатність для вирішення адміністративного спору.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII) соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі.

Щодо грошової компенсації за роботу позивача у вихідні, святкові і неробочі дні, суд зазначає таке.

Згідно ст. 199 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України розподіл часу здійснюється таким чином, щоб забезпечити у військовій частині постійну бойову готовність і проведення занять з бойової підготовки та створити умови для підтримання порядку, військової дисципліни й виховання військовослужбовців, підвищення їх культурного рівня, всебічного побутового обслуговування, відпочинку й харчування.

Для військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби, курсантів (слухачів) військових навчальних закладів, навчальних центрів, військових частин) встановлюється п`ятиденний робочий тиждень з двома вихідними днями. Для військовослужбовців строкової військової служби і курсантів (слухачів) військових навчальних закладів, навчальних центрів, військових частин встановлюється шестиденний робочий тиждень з одним вихідним днем. Тривалість робочого тижня встановлюється законом.

Військові навчання, походи кораблів, бойові стрільби та бойове чергування, несення служби у добовому наряді здійснюються у будь-які дні тижня без обмеження загальної тривалості службового часу.

Частиною 2 статті 203 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України передбачено, що офіцерам, військовослужбовцям військової служби за контрактом, які виконували службові обов`язки у вихідні, святкові та неробочі дні, відповідний час для відпочинку надається командиром (начальником), як правило, протягом наступного тижня.

Відповідно до п. 3 Інструкції про організацію у Збройних Силах України соціального і правового захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та членів їхніх сімей, працівників Збройних Сил України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 19.01.2016 №27, в умовах особливого періоду на військові частини додатково покладаються, серед інших, такі завдання: надання військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби та курсантів (слухачів) вищих військових навчальних закладів, які виконували службові обов`язки у вихідні, святкові та неробочі дні поза пунктами постійної дислокації військової частини, відповідного часу (іншого дня) для відпочинку, у тому числі з можливістю виїзду до місця проживання сім`ї.

Згідно п. 7 розділу І Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України № 260 від 07.06.2018, за службу понад установлений службовий час, у дні відпочинку, святкові, вихідні та неробочі дні грошове забезпечення військовослужбовцям додатково не виплачується. Також зазначеним Порядком не передбачена виплата грошової компенсації за вихідні, святкові та неробочі дні, які не використані під час виконання завдань у зоні проведення антитерористичної операції.

Проаналізувавши наведені норми, суд зазначає, що в умовах особливого періоду передбачено надання військовослужбовцям, які виконували службові обов`язки у вихідні, святкові та неробочі дні поза пунктами постійної дислокації військової частини, відповідного часу (іншого дня) для відпочинку, без можливості отримання компенсації за ці дні.

Відповідно до висновку, викладеного у Постанові Верховного Суду України від 17.02.2015 у справі № 21-8а15 та постанові Верховного Суду від 26.09.2019 у справі №803/1755/16, за загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.

Враховуючи, що нормами спеціального законодавства врегульовано порядок компенсування служби військовослужбовців у святкові, вихідні та неробочі дні шляхом надання днів відпочинку, відсутні підстави для застосування трудового законодавства, зокрема положень Кодексу законів про працю України.

Зважаючи на наведене, в цій частині позовних вимог необхідно відмовити.

Щодо позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_2 , яка полягала у ненаправленні позивача на обстеження військово-лікарською комісією в разі звільнення, суд зазначає таке.

При вирішені спору суд виходить із того, що правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначення загальних засад проходження в Україні військової служби врегульовано Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-ХІІ (далі - Закон № 2232-ХІІ).

Відповідно до частини першої статті 19 цього Закону військовослужбовці, які проходять кадрову або строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, громадяни призовного віку, які мають вищу, професійно-технічну, повну або базову загальну середню освіту і не проходили строкової військової служби, військовозобов`язані, а також жінки, які не перебувають на військовому обліку, укладають контракт про проходження військової служби за контрактом з додержанням умов, передбачених статтею 20 цього Закону.

Згідно пп. «а» і «б» п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону № 2232-ХІІ (звільнення з військової служби) контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби на підставах:

2) під час дії особливого періоду (крім періодів з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації):

а) у зв`язку із закінченням строку контракту;

б) за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби в мирний час або обмежену придатність у воєнний час, за винятком випадків, визначених положеннями про проходження громадянами України військової служби;

Визначення придатності за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) визначення необхідності і умов застосування медико-соціальної реабілітації допомоги військовослужбовцям забезпечується військово-лікарською експертизою, основні засади функціонування якої визначено Положенням про військово-лікарську експертизу в Збройних силах України, затвердженим наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 № 402.

Згідно з п. 1.1 розділу I «Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України» (далі Положення) військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, встановлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

Відповідно до абз. 2, 3 п. 1.2 глави 1 Розділу І указаного Положення військово-лікарська експертиза - це визначення ступеня придатності до військової служби, навчання у ВВНЗ, роботи за фахом; установлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів.

Згідно п. 2.1 глави 2 Розділу І Положення № 402 постанови ВЛК оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв колишнього військовослужбовця. До штатних ВЛК належать: Центральна військово-лікарська комісія (далі - ЦВЛК); ВЛК регіону; ВЛК евакуаційного пункту; ВЛК пересувної госпітальної бази.

Питання проведення медичного огляду військовослужбовцями врегульовано главою 6 Постанови № 402, п. 6.1 якої передбачено, що направлення на медичний огляд військовослужбовців (крім військовослужбовців строкові служби) проводиться прямими начальниками від командира окремої частини, йому рівних та вище, органами управління та підрозділів Військової служби правопорядку Збройних Сил України, прокуратурою, судом, начальниками гарнізонів, штатних ВЛК, військових лікувальних закладів за місцем лікування, військовими комендантами гарнізонів та військовими комісарами.

Згідно п. 6.4. вказаної Постанови у разі виявлення під час обстеження або лікування у військовому лікувальному закладі у військовослужбовця захворювання, наслідків травми (поранення, контузії, каліцтва), які зумовлюють у мирний час непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку або непридатність до військової служби у мирний час, обмежену придатність у воєнний час, у воєнний час - непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку, ці особи направляються на медичний огляд для встановлення ступеню придатності до військової служби за рішенням начальника військового лікувального закладу на підставі подання начальника лікувального відділення, у якому обстежується (лікується) військовослужбовець, про що робиться запис в історії хвороби, який завіряється підписом начальника військового лікувального закладу.

Аналіз наведеним норм свідчить про те, що військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби, у тому числі, за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби або обмежену придатність до військової служби.

Визначення ж придатності за станом здоров`я до військової служби військовослужбовців забезпечується військово-лікарською експертизою, направлення на яке видається, у тому числі, командирами військової частини.

З огляду на викладене, позивач не може бути обмежений в соціальному захисті та реалізації права на проходження обстеження військово-лікарською комісією.

При цьому, суд не приймає до уваги доводи відповідача, що відповідно до рапорту старшого солдата ОСОБА_1 від 10.07.2021 (зареєстрованого вх. № 8141 від 19.07.2021) бажання направлятися на обстеження військово-лікарською комісією в разі звільнення позивач не висловлював, оскільки матеріали справи містять докази направлення позивачем на адресу відповідача рапорту командиру Військової частини НОМЕР_2 на проходження військово-лікарської комісії. Зазначений рапорт направлено цінним листом 137 з описом вкладення та отримано відповідачем 05.08.2021.

Отже, військова частина повинна була виконати свій обов`язок, а саме розглянути рапорт військовослужбовця по суті та прийняти рішення відповідно до чинного законодавства.

Відповідач будь-яких пояснень з приводу розгляду рапорту позивача на проходження військово-лікарської комісії від 04.08.2021 на адресу суду не надав, що свідчить про допущення ним протиправної бездіяльності по відношенню до позивача, який не отримав направлення на проходження військово-лікарської комісії.

Крім того, суд враховує, що у цій справі повноваження відповідача не є дискреційними. Відповідач не наділений повноваженнями за конкретних фактичних обставин діяти не за законом, а на власний розсуд. У даному випадку, виходячи із фактичних обставин конкретних правовідносин, є лише один варіант правомірної поведінки - видати позивачу направлення на проведення обстеження військово-лікарською комісією у зв`язку зі звільненням з військової служби.

Відповідно, у цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо видачі позивачеві направлення на обстеження ВЛК у зв`язку зі звільненням з військової служби та зобов`язання відповідача підготувати і направити таке направлення на адресу позивача.

Щодо позовних вимог про визнання протиправним та скасування наказу в частині звільнення з військової служби, суд зазначає наступне.

Військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Положеннями ч. 2 ст. 2 Закону № 2232-ХІІ врегульовано, що проходження військової служби здійснюється, зокрема, громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.

Як вбачається з матеріалів справи, між Міністерством оборони України в особі командира Військової частини НОМЕР_2 та ОСОБА_1 02.02.2021 укладено контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України строком на шість місяців.

Відповідно до п. 4 Контракту про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України сторони зобов`язуються не пізніше ніж за місяць до закінчення строку контракту повідомити одна одну про бажання або небажання укладати новий контракт чи відмову в його укладенні із зазначенням причин, передбачених нормативно-правовими актами, повідомити про подальше проходження служби.

Суд зазначає, що матеріали справи не містять доказів того, що позивач не пізніше ніж за місяць до закінчення строку контракту повідомив військову частину про бажання продовжувати військову службу.

Крім того, позивач у тексті позовної заяви зазначив, що оскільки термін дії контракту підходив до завершення, він бажав отримати відпустку та відповідні компенсації, про що неодноразово звертався до відповідача з відповідними рапортами.

Отже, суд дійшов висновку, що позивач не мав намір продовжувати військову службу, а готувався до звільнення, намагаючись отримати всі належні, на його думку, виплати під час звільнення.

Відповідно до вимог ч. 4 вказаної норми порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

У відповідності до частини 3 статті 24 Закону № 2232-ХІІ закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Відповідно до Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (в редакції від 05.09.2020) контракт припиняється (розривається), а військовослужбовець звільняється з військової служби (крім випадку, передбаченого пунктом 195 цього Положення):

1) за рішенням командування військової частини за наявності підстав, передбачених підпунктами "а" - "г", "д", "е", "є", "з" - "й" та "л" пункту 1 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Під час дії особливого періоду контракт припиняється (розривається), а військовослужбовець звільняється з військової служби за рішенням командування військової частини у період:

після закінчення строку проведення мобілізації та до моменту введення воєнного стану - на підставах, передбачених пунктом 2 (крім підстав, передбачених підпунктами "ґ", "й" та "к") частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»;

протягом строку проведення мобілізації та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації - на підставах, передбачених пунктом 3 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Судом встановлено, що старшого солдата ОСОБА_1 звільнено наказом командира Військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) від 05.08.2021 № 211-РС з військової служби в запас за підпунктом «а» пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (у зв`язку із закінченням строку контракту).

Згідно підпункту «а» частини 5 статті 26 (звільнення з військової служби) контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби на підставах:

2) під час дії особливого періоду (крім періодів з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації):

а) у зв`язку із закінченням строку контракту.

Отже, враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що не зважаючи на наявність чи відсутність рапорту ОСОБА_1 про звільнення з військової служби, відповідач мав право звільнити його з військової служби за рішенням командування військової частини у зв`язку із закінченням дії контракту, оскільки позивач не виявив бажання продовжити військову службу.

Щодо допущених порушень відповідачем при звільненні позивача, які зазначені в «Положенні про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України», затвердженого Указом Президента від 10 грудня 2008 року № 1153/2008, наказі Міністерства оборони України від 14 серпня 2014 року № 530, а саме: не проведення бесіди, не направлення на обстеження військово-лікарською комісією для визначення ступеня придатності до військової служби за станом здоров`я суд вважає, що зазначені позивачем порушення, які були допущенні відповідачем при його звільненні є незначними, на підставу та причину звільнення позивача не вплинули, а тому не можуть слугувати підставою для визнання протиправними та скасування наказів, поновлення його на посаді розвідника розвідувального взводу 2 механізованого батальйону Військової частини НОМЕР_2 .

З урахуванням викладеного, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на службі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Щодо визнання протиправною бездіяльності, яка полягає у непроведенні розрахунку вислуги років та невиплати надбавки за вислугу років та надбавки за особливості проходження служби в повному обсязі за період служби з лютого 2021 по серпень 2021 року, слід зауважити на такому.

Судом встановлено, що під час укладання контракту з Військовою частиною НОМЕР_2 позивачем надавалися, а військовим комісаріатом надсилалися документи, які свідчать, що позивач мав пільгову вислугу років, а саме: довідка про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України ВЧ НОМЕР_5 від 22.09.2018 № 1051 за період з 12.05.2016 по 30.04.2018; довідка про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України ВЧ НОМЕР_5 від 22.09.2018 № 1052 за період з 30.04.2018 по 08.09.2018; довідка про участь особи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпечення їх здійснення ВЧ НОМЕР_6 від 09.10.2019 № 715 за період з 21.05.2019 по 11.08.2019; довідка про участь особи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпечення їх здійснення ВЧ НОМЕР_7 від 28.09.2020 № 1942 за період з 19.06.2020 по 09.07.2020.

Крім того, позивач має посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_4 , видане 25.04.2017, особова справа позивача має містити всі дані про його безпосередню участь у проведенні антитерористичної операції.

Отже, під час укладання Контракту пільгова вислуга років позивача не могла бути 00 років 00 місяців 00 днів, а мала б складати більше 5 років.

Згідно ст. 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII (далі - Закон № 2011) соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Законодавство про соціальний і правовий захист військовослужбовців базується на Конституції України і складається з цього Закону та інших нормативно-правових актів. Змістом статті 1-2 цього Закону передбачено, що військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Відповідно до ст. 2 Закону № 2011 передбачено, що ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України. У відповідності до частини 1 статті 9 зазначеного Закону держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Згідно частини 4 даної статті грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Так, змістом ч. 2 ст. 9 Закону № 2011 передбачено, що до складу грошового забезпечення входять посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Порядок проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України та регулювання питань, пов`язаних з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку в запасі визначається Положенням «Про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України», затвердженим Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008 (далі - Положення).

Згідно п. 13.9 Положення вислуга років для виплати військовослужбовцям надбавки обчислюється кадровим (стройовим) органом спільно з фінансовим органом військової частини на підставі особової справи військовослужбовця та інших документів (за їх наявності), що підтверджують проходження військової служби, і щороку до початку нового року оголошується наказом командира військової частини, а командиру військової частини - наказом вищого командира (начальника). Календарна та пільгова вислуга років у наказі зазначаються окремо.

На момент зарахування до військової частини пільгова вислуга позивача складала більше п`яти років.

Наказом Міністерства оборони України № 260 від 07.06.2018 затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі - Порядок № 260).

Згідно п. 1 розділу IV Порядку № 260 військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) щомісячно виплачується надбавка за вислугу років на військовій службі у відсотках посадового окладу (за основною чи тимчасово займаною посадою) з урахуванням окладу за військовим званням у таких розмірах: від 1 до 5 років - 25 відсотків; від 5 до 10 років - 30 відсотків; від 10 до 15 років - 35 відсотків; від 15 до 20 років - 40 відсотків; від 20 до 25 років - 45 відсотків; від 25 і більше років - 50 відсотків.

Відповідно до п. 3 розділу IV Порядку № 260 для виплати надбавки за вислугу років військовослужбовцям, призваним або прийнятим на військову службу із запасу, зараховуються всі періоди попередньої служби.

Отже, за період з лютого 2021 по серпень 2021 року надбавка за вислугу років повинна була нараховуватись позивачу з розрахунку його пільгової вислуги років у відсотках посадового окладу (за основною чи тимчасово займаною посадою) з урахуванням окладу за військовим званням у таких розмірах на місяць: від 5 до 10 років - 30%.

При цьому, згідно відзиву відповідача, позивач отримав надбавку за вислугою років у розмірі меншому за розміри, що належать йому до сплати.

Беручи до уваги зазначене, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про стягнення коштів на відрядження, суд зазначає таке.

Згідно із ч.ч. 6, 9 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» при виконанні службових обов`язків, пов`язаних з відрядженням в інші населені пункти, військовослужбовцям відшкодовуються витрати на відрядження в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Витрати, пов`язані з перевезенням військовослужбовців та членів їх сімей, їх особистого майна залізничним, повітряним, водним і автомобільним (за винятком таксі) транспортом, бронюванням місць у готелях при направленні військовослужбовців у відрядження, відшкодовуються за рахунок коштів Міністерства оборони України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 13 Постанови Кабінету Міністрів України «Про суми та склад витрат на відрядження державних службовців, а також інших осіб, що направляються у відрядження підприємствами, установами та організаціями, які повністю або частково утримуються (фінансуються) за рахунок бюджетних коштів» від 02.02.2011 № 98, в редакції, що діяла до 22.11.2017, тобто на момент перебування позивача у відрядженні, було визначено, що особливості направлення у відрядження військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, а також інших працівників органів внутрішніх справ, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, які проходять службу в органах і підрозділах цивільного захисту, визначаються за погодженням з Міністерством фінансів відповідно Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Службою безпеки, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Державної прикордонної служби, Управлінням державної охорони, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації.

Наказом Міністерства оборони України від 20 лютого 2017 року № 105 затверджено Інструкцію про відрядження військовослужбовців Збройних Сил України (далі - Інструкція).

Відповідно до п. 2 Інструкції відрядження - направлення військовослужбовців Збройних Сил України (далі - військовослужбовці) за наказом командира (начальника, керівника) на певний строк в іншу місцевість для виконання службових завдань поза місцем постійної (тимчасової) дислокації військової частини (підрозділу).

Згідно із п.п. 4, 5 Інструкції строк відрядження визначається командиром (начальником, керівником), але не може перевищувати в межах України 30 календарних днів з урахуванням часу перебування в дорозі (крім випадків, коли інші строки відрядження визначаються законодавчими та іншими нормативно-правовими актами).

Військовослужбовці для виконання службових завдань можуть направлятися у відрядження до Міністерства оборони України, Генерального штабу Збройних Сил України та інших органів військового управління строком не більше 5 днів, не враховуючи часу перебування в дорозі, за письмовим рішенням відповідного командира (начальника, керівника) вищого рівня.

Військова частина (установа, організація), що відряджає військовослужбовця, забезпечує його коштами для здійснення поточних витрат під час відрядження (авансом). Аванс відрядженому військовослужбовцю може видаватися готівкою або перераховуватися в безготівковій формі на відповідний рахунок для використання із застосуванням платіжних карток (п. 6 Інструкції).

Відповідно до п.п. 9-11 Інструкції підтвердними документами, що засвідчують вартість понесених у зв`язку з відрядженням витрат, є розрахункові документи відповідно до Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» та Податкового кодексу України.

Окремим видом витрат, що не потребують спеціального документального підтвердження, є добові витрати (витрати на харчування та фінансування інших власних потреб фізичної особи, понесені у зв`язку з таким відрядженням).

Добові витрати відшкодовуються в єдиній сумі незалежно від статусу населеного пункту.

За кожний день (включаючи день вибуття та день прибуття) перебування військовослужбовця (крім військовослужбовців строкової служби) у відрядженні в межах України, враховуючи вихідні, святкові й неробочі дні та час перебування в дорозі (разом з вимушеними зупинками), йому виплачуються добові в межах сум, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02 лютого 2011 року № 98.

Згідно Додатку 1 до постанови Кабінету Міністрів України від 2 лютого 2011 року №98 станом на момент виникнення спірних правовідносин сума добових витрати в межах України складала 60 гривень.

На підставі наказу Військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) № 211 від 26.07.2021 позивачу вручили припис та наказали вибути до пункту постійної дислокації Військової частини НОМЕР_2 АДРЕСА_2 .

Відповідно до проїзного квитка від 27.07.2021 вартістю 173,56 грн. позивач перебував у дорозі дві доби, оскільки потяг прибув до м. Київ 28.07.2021.

Суд не приймає до уваги доводи відповідача, викладені у відзиві, що кошти на відрядження не виплачувались оскільки позивач не звертався до командира військової частини із посвідченням про відрядження та квитки на потяг до фінансово економічної служби не надавались, оскільки 02.08.2021 позивач направив на адресу відповідача засобами поштового зв`язку рапорт щодо компенсації витрат на відрядження. Цінний лист 160 отримано відповідачем 05.08.2021.

За наведених обставин, суд приходить до висновку про те, що у Військової частини НОМЕР_2 були відсутні підстави для відмови позивачу у відшкодуванні добових витрат на відрядження та суми цих витрат підлягають стягненню з військової частини на користь позивача.

Вирішуючи спір в частині позовних вимог, які стосуються виплати позивачу індексації грошового забезпечення, суд зазначає таке.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон № 1282-XII (далі - в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Статтею 1 Закону № 1282-XII встановлено, що індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Відповідно до статті 2 Закону № 1282-ХІІ індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Статтею 4 Закону № 1282-ХІІ визначено, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті. Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін. У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України (частина друга статті 5 Закону № 1282-XII).

Відповідно до статті 6 Закону № 1282-XII у разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону, грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін. Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення і поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників визначає Порядок № 1078 (далі - в редакції постанови КМУ від 28.02.2018 № 141, яка набрала чинності 15.03.2018).

Відповідно до пункту 1-1 Порядку № 1078 підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка. Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 р. - місяця опублікування Закону України від 6 лютого 2003 р. № 491-IV«Про внесення змін до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення». Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.

Пунктом 2 Порядку № 1078 передбачено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

Згідно з пунктом 5 Порядку № 1078 у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення. Сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу. Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу. У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру. До чергового підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, крім щомісячних страхових виплат потерпілим на виробництві (з урахуванням виплат на необхідний догляд за потерпілим) та членам їх сімей, до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1цього Порядку.

Згідно з пунктом 10-2 Порядку № 1078 для працівників, яких переведено на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі або організації, а також переведено на роботу на інше підприємство, в установу або організацію або в іншу місцевість та у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці у разі продовження такими працівниками роботи, для новоприйнятих працівників, а також для працівників, які використали відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустку без збереження заробітної плати, передбачені законодавством про відпустки, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (окладу), за посадою, яку займає працівник.

Отже, з аналізу положень Закону № 1282-XII та Порядку № 1078 слідує, що індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці. Через вимоги законодавства проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язком для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи. При цьому, виплата індексації грошового забезпечення здійснюється за місцем перебування військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби на грошовому забезпеченні і обмежене фінансування не впливає на право позивача отримати індексацію грошового забезпечення.

Враховуючи, що індексації підлягають всі грошові доходи населення, які не мають разового характеру, механізм індексації має універсальний характер. У свою чергу, правове регулювання виплати індексації визначає умови (коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації), з настанням яких виникає право на щомісячне отримання суми індексації у структурі заробітної плати (грошового забезпечення) до настання обставин (підвищення тарифних ставок, окладів), за яких виплата розрахованої суми індексації припиняється до повторного настання обставин, які обумовлюють наступне виникнення права на отримання індексації.

Як встановлено судом, позивач в період з 05.02.2021 по 05.08.2021 проходив службу за контрактом у Військовій частині НОМЕР_2 Збройних Сил України.

Згідно довідки відповідача за весь період проходження служби, тобто з 05.02.2021 по 26.07.2021 включно, позивачу була нарахована індексація грошового забезпечення, при цьому, для нарахування індексації грошового забезпечення за вказаний період відповідачем було застосовано базовий місяць березень 2018 року.

Відповідно до абзацу першого пункту 5 Порядку № 1078 у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

01.03.2018 набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі - Постанова № 704), якою затверджено, зокрема, тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 1; схему тарифних розрядів за основними типовими посадами осіб начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби згідно з додатком 8.

Пунктом 4 Постанова № 704 установлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.

Отже, Постановою № 704 визначено інший порядок встановлення та розміру посадового окладу військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу, а також змінено (підвищено) розміри посадових окладів, окладів за військовим (спеціальним) званням відповідних категорій військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу.

Таким чином, враховуючи те, що підвищення посадового окладу з березня 2018 відбулося у зв`язку із прийняттям Постанови № 704, тому саме березень 2018 року в контексті застосування у спірних правовідносинах норми абзацу першого пункту 5 Порядку № 1078 є місяцем підвищення доходів, в якому значення індексу споживчих цін приймається за 1 або 100 відсотків (базовим місяцем).

Отже, у випадку, що розглядається, для проведення індексації грошового забезпечення позивача обчислення індексу споживчих цін повинно було здійснюватися з місяця, наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (окладу) - березень 2018 року, за посадою, яку займав позивач. При цьому, підвищення тарифних ставок (окладів) після 01.03.2018, що є підставою для встановлення іншого місяця підвищення доходу (базового) при проведенні індексації, не відбувалося.

Згідно з абзацом другим пункту 5 Порядку № 1078 обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Відповідно до офіційних даних, що містяться на веб-сайті Державної служби статистики України, індекс споживчих цін (індекс інфляції) у березні 2018 року становив 101,1%, у квітні 2018 року - 100,8%, у травні 2018 року - 100,0%, у червні 2018 року - 100,0%, у липні 2018 року - 99,3%, у серпні 2018 року - 100,0%, у вересні 2018 року - 101,9%, у жовтні 2018 року - 101,7%. Отже, лише у жовтні 2018 року (опубліковано в листопаді 2018 року) було перевищено поріг індексації у 103% (100,8 % х 100,0 % х 100,0 % х 99,3% х 100,0% х 101,9% х 101,7%).

При цьому для визначення правильності нарахування індексації грошового забезпечення необхідно керуватися положеннями абзаців третього-шостого пункту 5 Порядку № 1078, якими врегульовано питання виплати суми індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, а також виплати визначеної суми індексації до чергового підвищення тарифних ставок (окладів).

Так, сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абзац третій пункту 5 Порядку № 1078).

Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу (абзац четвертий пункту 5 Порядку № 1078).

У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру (абзац п`ятий пункту 5 Порядку № 1078).

До чергового підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, крім щомісячних страхових виплат потерпілим на виробництві (з урахуванням виплат на необхідний догляд за потерпілим) та членам їх сімей, до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 цього Порядку (абзац шостий пункту 5 Порядку № 1078).

При цьому, приклади проведення індексації грошових доходів громадян у разі їх підвищення наведено у додатку 4 до Порядку № 1078.

З урахуванням наведеного алгоритм дій такий: якщо у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення, індексація не нараховується; якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, індексація у цьому місяці розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу. Зростання заробітної плати за рахунок інших її складових (без підвищення тарифних ставок (окладів)) не зменшує суму індексації на розмір підвищення заробітної плати. Але у разі, коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.

Разом з цим, суд звертає увагу на те, що відповідно до вимог Закону № 1282-XII та Порядку № 1078 обов`язок визначення розміру підвищення грошового доходу працівника та суми індексації, що склалася у місяці підвищення цього грошового доходу, а також встановлення факту перевищення розміру підвищення грошового доходу працівника над сумою індексації, що склалася у місяці його підвищення з метою вирішення питання про наявність підстав для виплати індексації у місяці підвищення доходу (базовому місяці) покладається безпосередньо на роботодавця.

Доказів правомірності нарахування позивачу індексації грошового забезпечення у період з 05.02.2021 по 26.07.2021, з яких чітко вбачався б механізм розрахунку індексації з урахуванням вимог абзаців третього-шостого пункту 5 Порядку №1078, відповідач не надав.

З урахуванням вищенаведеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги, які стосуються індексації грошового забезпечення, підлягають задоволенню шляхом визнання протиправними дій відповідача щодо неврахування вимог абзаців четвертого, п`ятого, шостого пункту 5 Порядку № 1078 при нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення в період з 05.02.2021 по 26.07.2021 та зобов`язання відповідача здійснити позивачу перерахунок та виплату (з урахуванням виплачених сум) індексації грошового забезпечення за вказаний період із врахуванням абзаців четвертого, п`ятого, шостого пункту 5 Порядку № 1078.

Позовні вимоги про виплату матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань за 2021 рік, грошової допомоги на оздоровлення за 2021 рік, компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки, компенсації за дні додаткової відпустки за 2021 рік, грошового забезпечення за період з 01.08.2021 по 05.08.2021 задоволенню не підлягають, оскільки згідно розрахунку при звільненні № 221 від 05.08.2021 позивачу нараховані кошти у сумі 22075,51 грн., які були виплачені на його картковий рахунок, відкритий 07.09.2021 у «Приватбанк».

Таким чином, враховуючи все вищенаведене в сукупності, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Стосовно розподілу судових витрат в частині стягнення судового збору, суд зазначає, що згідно з наявною в матеріалах справи копією посвідчення серії НОМЕР_4 від 25 квітня 2017 року позивач є учасником бойових дій, а, отже, в силу п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» та ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України звільнений від сплати судового збору, у зв`язку з чим судовий збір стягненню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 2, 9, 72-77, 139, 241-246, 255, 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 (ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на військовій службі, стягнення грошових коштів, задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 (ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) щодо видачі ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 ) направлення на обстеження військово-лікарською комісією у зв`язку зі звільненням з військової служби.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 (ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) підготувати та направити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 ) направлення на обстеження військово-лікарською комісією у зв`язку зі звільненням з військової служби.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 (ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) щодо проведення розрахунку вислуги років та виплати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 ) надбавки за вислугу років і надбавки за особливості проходження служби в повному обсязі за період служби з лютого по серпень 2021 року.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 (ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) провести розрахунок вислуги років ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 ) та ухвалити відповідний наказ, в якому зазначити календарну та пільгову вислугу років станом на час звільнення з військової служби 05 серпня 2021 року згідно висновків суду.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 (ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 ) недонараховане внаслідок невірного розрахунку надбавки за вислугу років та надбавки за особливості проходження служби грошове забезпечення за період служби з лютого по серпень 2021 року.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 (ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) щодо виплати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 ) коштів на відрядження у сумі 293 (двісті дев`яносто три) гривні 56 копійок.

Стягнути з Військової частини НОМЕР_2 (ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 ) кошти на відрядження у сумі 293 (двісті дев`яносто три) гривні 56 копійок.

Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_2 (ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) щодо неврахування вимог абзаців четвертого, п`ятого, шостого пункту 5 Порядку № 1078 при нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 ) індексації грошового забезпечення в період з 05.02.2021 по 26.07.2021.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 (ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) здійснити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 ) перерахунок та виплату (з урахуванням виплачених сум) індексації грошового забезпечення за період з 05.02.2021 по 26.07.2021 із врахуванням абзаців четвертого, п`ятого, шостого пункту 5 Порядку № 1078.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 13 грудня 2023 року.

Суддя С.В. Ушенко