Справа № 400/11092/23
Суддя: Ярощук В.Г.
Дата ухвалення: 2023-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2023 р. № 400/11092/23
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Ярощука В.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом:військової академії (м.Одеса), дорога Фонтанська, 10, м. Одеса, 65009,
до відповідача:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,
про:стягнення витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі в сумі 168 036,99 грн,

ВСТАНОВИВ:

05 вересня 2023 року до Миколаївського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Військової академії (м. Одеса) (далі позивач) до ОСОБА_1 (далі відповідач) про стягнення з відповідача на користь позивача витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі у розмірі 168036,99 гривні.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у зв`язку з відрахуванням позивача з числа курсантів Військової академії (м. Одеса) у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем, він зобов`язаний відшкодувати витрати, пов`язані з його утриманням у вищому навчальному закладі, в загальній сумі 168036,99 гривні. Проте, позивач відмовився добровільно сплатити відповідачу вказані витрати.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 07.09.2023 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу десятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання до суду документа, що підтверджує сплату судового збору в розмірі 2684,00 гривні.

У встановлений судом строк позивачем усунув недоліки позовної заяви й подав 22.08.2023 до суду документ про сплату судового збору в розмірі 2684,00 гривні.

15.09.2023 Миколаївський окружний адміністративний суд постановив ухвалу про відкриття провадження у справі та про її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Суд надіслав відповідачу ухвалу від 15.09.2023 на адресу місця його проживання, яку він отримав 19.10.2023, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу (ф. 119) № 853.

Відповідач у встановлений судом строк правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.

Керуючись частиною шостою статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд вирішив справу за наявними матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини адміністративної справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив наступне.

Відповідно до наказа Військової академії від 26.07.2016 № 389 «Про зарахування курсантів на навчання до Військової академії у 2016 році» відповідача зараховано з 26.07.2016 курсантом першого курсу Військової академії денної форми навчання.

26.07.2016 відповідач уклав з позивачем Контракт про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу (далі Контракт про проходження військової служби (навчання)), абзацом шостим пунктом 1 якого позивач зобов`язався відшкодувати Міністерству оборони України витрати, пов`язані з утриманням у закладі, в якому проходить військову службу (навчання), для проходження військової служби на посадах офіцерського складу в разі дострокового розірвання Контракту через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість чи відмови від подальшого проходження військової служби на посадах офіцерського складу після закінчення цього закладу.

Згідно з наказом Військової академії (по стройовій частині) від 29.08.2016 № 197 відповідача поставлено з 29.08.2016 на всі види забезпечення за курсантськими нормами.

26.01.2018 відповідач подав рапорт про відрахування з навчання з Військової академії у зв`язку з розірванням контракту. В рапорті він також зазначив, що про порядок відшкодування курсантами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах, попереджений.

Відповідно до наказа Військової академії (по особовому складу) від 26.04.2018 № 30-РС відповідача відраховано з числа курсантів позивача у зв`язку з розірванням контракту військовослужбовцем через небажання продовжувати навчання.

Наказом військової академії (по стройовій частині) від 26.04.2018 № 85 відповідач знятий з 26.04.2018 зі всіх видів забезпечення за курсантськими нормами та наказано йому відшкодувати витрати пов`язані з його утриманням у Військовій академії з 29.08.2016 по 26.04.2018 в сумі 168036,99 гривень.

Згідно з довідкою-розрахунком від 26.04.2018 № 1/55/44 загальна сума витрат пов`язаних з утримання відповідача у Військовій академії з 29.08.2016 по 26.04.2018 становить 168036,99 гривень. У цьому розрахунку відповідач зробив запис, що з розрахунком згоден, та скріпив його своїм особистим підписом.

01.08.2023 позивач надіслав відповідачу рекомендованим листом повідомлення вимогу-пропозицію № 26/1/52 вимогу протягом 10 днів з моменту її отримання сплатити суму заборгованості на користь позивача витрати, пов`язані з утриманням у вищому навчальному закладі, у розмірі 168036,99 гривень.

У зв`язку з тим, що відповідач не відшкодував вищевказані витрати, позивач звернулася до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходив з такого.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пунктом 17 частини першої статті 4 КАС України публічна служба це діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі Закон № 2232-ХІІ) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Частиною шостою статті 2 Закону № 2232-ХІІ до одного з видів військової служби віднесено військову службу (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів та закладів вищої освіти, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти), а також закладів фахової передвищої військової освіти.

Частиною п`ятою статті 25 Закону № 2232-ХІІ встановлено, що з громадянами України курсантами закладу фахової передвищої військової освіти, вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти укладається контракт про проходження військової служби (навчання) на строки, передбачені абзацом четвертим частини другої статті 23 цього Закону. Контракт про проходження військової служби на посадах осіб сержантського і старшинського або офіцерського складу після закінчення навчання укладається між громадянином та державою, від імені якої виступає уповноважений орган військового управління Збройних Сил України або іншого військового формування, для потреб якого він проходить підготовку, на строк, передбачений абзацами п`ятим, восьмим і дев`ятим частини другої статті 23 цього Закону.

Відповідно до частини десятої статті 25 Закону № 2232-ХІІ курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість, систематичне невиконання умов контракту військовослужбовцем, невиконання освітньої програми (індивідуального навчального плану за його наявності), в інших випадках, передбачених законом, та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб сержантського, старшинського або офіцерського складу після закінчення відповідно закладу фахової передвищої військової освіти, вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти, а також особи офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років (десяти років - для осіб офіцерського складу, які оволоділи спеціальностями льотного складу авіації) після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу закладу вищої освіти відповідно до підпунктів «д», «е», «з», «и» пункту 1, підпунктів «д», «е», «ж», «з» пункту 2 та підпункту «в» пункту 3 частини п`ятої статті 26 цього Закону, відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці заклади освіти, витрати, пов`язані з їх утриманням у закладі фахової передвищої військової освіти, вищому військовому навчальному закладі, військовому навчальному підрозділі закладу вищої освіти, відповідно до порядку та умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється в судовому порядку.

Порядок відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2006 № 964 (далі Порядок № 964), пунктом 7 якого визначено, що у разі відмови курсанта або особи офіцерського складу добровільно відшкодувати витрати, стягнення їх сум здійснюється у судовому порядку.

Згідно з пунктами 3 та 4 Порядку № 964 відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов`язаних з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Розрахунок фактичних витрат здійснюється вищим навчальним закладом згідно з нормами утримання курсантів.

Пунктом 7 Порядку № 964 встановлено, що у разі відмови курсанта або особи офіцерського складу добровільно відшкодувати витрати стягнення їх сум здійснюється у судовому порядку.

Таким чином, в разі дострокового припинення навчання у зв`язку з розірванням контракту курсант або особа офіцерського складу зобов`язані відшкодувати витрати, пов`язані з його утриманням у вищому навчальному закладі.

Суд встановив, що відповідач у період з 29.08.2016 по 26.04.2018 відповідач навчався у Військовій академії.

26.01.2018 він подав рапорт про відрахування з навчання з Військової академії у зв`язку з розірванням контракту. В рапорті він також зазначив, що про порядок відшкодування курсантами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах, попереджений.

Згідно з довідкою-розрахунком від 26.04.2018 № 1/55/44 загальна сума витрат пов`язаних з утримання відповідача у Військовій академії з 29.08.2016 по 26.04.2018 становить 168036,99 гривень. У цьому розрахунку відповідач зробив запис, що з розрахунком згоден, та скріпив його своїм особистим підписом.

Відповідно до наказа Військової академії (по особовому складу) від 26.04.2018 № 30-РС відповідача відраховано з числа курсантів позивача у зв`язку з розірванням контракту військовослужбовцем через небажання продовжувати навчання.

Відтак відповідно до частини десятої статті 25 Закону № 2232-ХІІ і Порядку № 964 відповідач зобов`язаний був відшкодувати витрати пов`язані з його утриманням у вищому навчальному закладі, а саме пов`язаних з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв.

01.08.2023 позивач надіслав відповідачу рекомендованим листом повідомлення вимогу-пропозицію № 26/1/52 вимогу протягом 10 днів з моменту її отримання сплатити суму заборгованості на користь позивача витрати, пов`язані з утриманням у вищому навчальному закладі, у розмірі 168036,99 гривень.

Однак, на день ухвалення цього рішення відповідач не відшкодував вищевказані витрати у розмірі 168036,99 гривень.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Водночас суд врахував, що відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Згідно з частиною третьою статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Отже, без заяви сторони у справі позовна давність судом за власної ініціативи застосовуватись не може за жодних обставин.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 22.03.2017 у справі № 6-3063цс16 і від 28.11.2018 у справі № 753/12382/15-ц.

Оскільки відповідач не подав до суду заяву про застосування позовної давності до спірних правовідносин, у суду відсутні правові підстави для її застосування.

Згідно з частиною другою статті 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведення експертиз.

Враховуючи, що спір вирішено на користь суб`єкта владних повноважень, а також за відсутності витрат позивача, який є суб`єктом владних повноважень, пов`язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати (судовий збір) стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись статтями 9, 22, 139, 241-246, 255, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Військової академії (м. Одеса) (вул. Фонтанська дорога, 10, м. Одеса, Одеський район, Одеська область, 65009; ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) задовольнити повністю.

2. Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Військової академії (м. Одеса) (вул. Фонтанська дорога, 10, м. Одеса, Одеський район, Одеська область, 65009; ) витрати, пов`язані з утриманням у вищому навчальному закладі в розмірі 168036 (Сто шістдесят вісім тисяч тридцять шість) гривень 99 копійок.

3. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

4. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

5. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.Г.Ярощук

Рішення складено в повному обсязі 13 грудня 2023 року