Справа № 240/25809/22
Суддя: Липа Володимир Анатолійович
Дата ухвалення: 2023-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2023 року м. Житомир справа № 240/25809/22

категорія 112040100

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Липи В.А., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Центрально-західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці про визнання протиправною та скасування постанови,

встановив:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом до Центрально-західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення №ЖИ18/3422/06/22/РРО//ДПС-ФС від 30.06.2022 року згідно якої на Фізичну особу-підприжмця ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 65000,00 гривень.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що згідно акту перевірки ГУ ДПС у Житомирській області від 21.06.2022 року № 3422/06/22/РРО/ НОМЕР_1 , перевіркою встановлено, що 15.06.2022 року при проведенні контрольно- розрахункової операції о 16:32 реалізацією товару, зазначеного у пункті 2.2.12 даного Акту здійснювала в магазині за адресою: АДРЕСА_1 громадянка ОСОБА_2 , яка не перебуває у трудових відносинах, оформлених згідно чинного законодавства з ФОП ОСОБА_1 , чим порушено вимоги ст. 24 Кодексу законів про працю введеного в дію 01.06.1972 Законом Української PCP від 10.12.1971 року 322-VIII із змінами та доповненнями. Встановлені данні в акті перевірки ГУ ДПС у Житомирській області від 21.06.2022 року було покладено в основу постанови про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення №ЖИ18/3422/06/22/РРО//ДПС-ФС від 30.06.2022 року. Позивач вважає, що оскаржувана постанова прийнята без повного дослідження обставин справи, а обставини викладені в акті перевірки ГУ ДПС у Житомирській області не було перевірено, зокрема не було встановлено паспортні данні особи, що здійснювала відпуск товару, не встановлено, що саме ОСОБА_2 здійснювала відпуск товару, зважаючи, що під час перевірки були присутні два продавця, що відображено в акті перевірки.Крім того, стверджує, що ФОП ОСОБА_1 всупереч вимогам Порядку №509 не було повідомлено про розгляд справи з приводу накладення штрафу. Просить скасувати постанову як протиправну.

Ухвалою суду вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін у судове засідання на 01.12.2022.

Відповідач, на виконання вимог ухвали суду про відкриття провадження у справі, до суду направив відзив на позов, у якому просить відмовити у задоволенні позову повністю. Заперечуючи проти позову стверджує, що відповідно до Порядку №509 штрафи накладаються на підставі: акта перевірки ДПС, її територіального органу, у ході якої виявлені порушення законодавства про працю. За результатами фактичної перевірки встановлено окремі порушення вимог законодавства контроль за яким покладено на органи ДПС, у тому числі вимог ст. 24 КЗпП України, та Постанови КМУ № 413 від 17.06.2015 Про порядок повідомлення Державній податковій службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу які знайшли своє відображення в акті фактичної перевірки №3422/06/22/РРО/ НОМЕР_1 від 21 червня 2022. Повідомлення про одержання документів було складено та направлено позивачу 30.06.2022. Постанову про накладення штрафу направлено позивачу 30.06.2022. Зазначає, що відповідно до квитанції від 30.09.2022 позивачем було сплачено 50 відсотків розміру штрафу. Відмітив, що розгляд справи про накладення штрафу здійснюється без повідомлення та залучення суб`єкта господарювання.

Представник позивача до суду направив відповідь на відзив, в якій зазначив, що факт сплати штрафу не може бути розцінений судом як визнання вини позивачем.

У надісланих до суду запереченнях, представник відповідача не відступив від своєї правової позиції, що сплата позивачем штрафу є визнанням оскаржуваної постанови

Справа в судовому засіданні 01.12.2022 не слухалася у зв`язку з неявкою представника відповідача. Розгляд справи відкладено на 20.12.2022.

20.12.2022 у зв"язку з клопотанням представника відповідача про відкладення, чергове засідання призначене на 19.01.2023.

У судовому засіданні 19.01.2023, заслухавши думку представника позивача щодо можливості розгляду справи без участі представника відповідача, належним чином повідомленого про судове засідання, суд, без виходу до нарадчої кімнати, постановив ухвалу про подальший розгляд справи в письмовому провадженні, яку занесено секретарем судового засідання до протоколу судового засідання.

Згідно із ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно й повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов і відзив, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець, що підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Посадовими особами Головного управління Державної податкової служби у Житомирській області була проведена перевірка господарської одиниці магазин " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", розташованого за адресою АДРЕСА_2 , суб`єкта господарської діяльності - ФОП ОСОБА_1 .

За результатами перевірки складено акт перевірки від 21.06.2022 №3422/06/22/РРО/ НОМЕР_1 , яким встановлено порушення п.11,12 ст.3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", ст.24 КЗпП України.

В акті зафіксовано, що 15.06.2022 при проведенні контрольно розрахункової операції о 16:32 реалізацією товару, зазначеного у пункті 2.2.12 даного Акту здійснювала в магазині за адресою: АДРЕСА_1 громадянка ОСОБА_2 , яка не перебуває у трудових відносинах, оформлених згідно чинного законодавства з фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 , чим порушено вимоги ст.24 Кодексу законів про працю України введеного в дію 01.06.1972 Законом Української PCP від 10.12.1971 року № 322-VIII із змінами та доповненнями.

Як вбачається з матеріалів справи, 28.06.2022 Управлінням Держпраці у Житомирській області було отримано акт фактичної перевірки Головного управління Державної податкової служби у Житомирській області від 21.06.2022 №3422/06/22/РРО/.

30.06.2022 Управлінням Держпраці у Житомирській області на підставі акта перевірки винесено постанову №ЖИ18/3422/06/22/РРО//ДПС-ФС про накладення штрафу на ФОП ОСОБА_1 у розмірі 65000 грн за порушення законодавства про працю та зайнятість населення.

Вважаючи вказану постанову протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом за захистом порушеного, на його думку, права.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (частина 2 статті 19 Конституції України).

Повноваження, правові відносини суб`єктів владних повноважень та суб`єктів господарювання у сфері дотримання законодавства про працю, питання нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, відповідальність за порушення законодавства про працю врегульовуються Законом України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" від 05.04.2007 за №877-V (далі- Закон №877-V), Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 за №509 (далі -Порядок №509), Податковим кодексом України, а також положеннями статті 265 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України).

Державний нагляд (контроль) в силу вимог статті 1 Закону №877-V діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (надалі по тексту також - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України (надалі по тексту також ПК України, Кодекс), зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, які справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Податковий контроль здійснюється шляхом перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин (підпункт 62.1.3. пункту 62.1 статті 62 Податкового кодексу України).

Контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки (пункт 75.1 статті 75 Податкового кодексу України).

За приписами підпункту 75.1.3. пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

У відповідності до пунктів 80.1, 80.2 статті 80 Податкового кодексу України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Так, згідно пункту 86.1 статті 86 Податкового кодексу України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Акт (довідка), складений за результатами перевірки та підписаний посадовими особами, які проводили перевірку, або особами, уповноваженими на це у встановленому порядку, у строки, визначені цим Кодексом, надається платнику податків або його законному представнику, який зобов`язаний його підписати.

Водночас в силу правого визначення пункту 86.5. статті 86 ПК України акт (довідка) про результати фактичних перевірок, визначених статтею 80 цього Кодексу, складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючих органів, які проводили перевірку, реєструється не пізніше наступного робочого дня після закінчення перевірки. Акт (довідка) про результати зазначених перевірок підписується особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та його законними представниками (у разі наявності).

Підписання акта (довідки) таких перевірок особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та/або його представниками та посадовими особами контролюючого органу, які проводили перевірку, здійснюється за місцем проведення перевірки або у приміщенні контролюючого органу.

З аналізу наведених норм права слідує, що податкове законодавство надає посадовим особам Головного управління ДПС в області право розпочати проведення фактичної перевірки за наявності відповідних на те підстав (у спірному випадку на підставі підпунктів 80.2.2., 80.2.5. пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України), та за умови прийняття відповідного наказу із зазначенням у ньому таких підстав на її проведення.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для застосування до позивача штрафних санкцій згідно постанови про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення №ЖИ18/3422/06/22/РРО//ДПС-ФС від 30.06.2022, слугував акт ГУДПС у Житомирській області від 21.06.2022 за №3422/06/22/РРО/, складений за результатом проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 за адресою місця діяльності, де зафіксовано порушення законодавства про працю, а саме ст.24 КЗпП України.

Основним доводом щодо протиправності винесення відповідачем оскаржуваної постанови про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення №ЖИ18/3422/06/22/РРО//ДПС-ФС від 30.06.2022 на думку позивача є неповідомлення позивача Управлінням Держпраці у Житомирській області про дату, час та місце розгляду справи про накладення штрафу.

Обгрунтовуючи свою позицію, позивач посилається на постанову Верховного Суду від 04.05.2022 у справі №300/3288/20 у якій Верховний Суд зазначив, що виключення п.п.6,7 Порядку №509 з вимогами про необхідність повідомлення суб`єкта господарювання про дату, час та місце розгляду справи про накладення штрафу не може нівелювати право особи на участь у процесі прийняття рішення про притягнення її до відповідальності.

З урахуванням вказаного, на думку позивача, відповідач розглядаючи справу і накладаючи на позивача штраф у розмірі 65 000,00 гривень, діяв не на підставі та не у спосіб, які визначені Конституцією та законами України.

Механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною 2 статті 265 Кодексу законів про працю України та частинами 2-7 статті 53 Закону України "Про зайнятість населення", визначений Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 за №509.

Згідно з пунктом 2 Порядку №509 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 за №823 "Деякі питання здійснення державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю") штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, керівниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками (з підстав, визначених абзацами третім-сьомим цього пункту).

Штрафи можуть бути накладені на підставі, зокрема, акта перевірки ДПС, її територіального органу, у ході якої виявлені порушення законодавства про працю.

Згідно із приписами пункту 3 Порядку №509 справа про накладення штрафу (надалі по тексту також справа) розглядається у 45-денний строк з дня, що настає за днем одержання уповноваженою посадовою особою документів, зазначених в абзацах третьому-сьомому пункту 2 цього Порядку.

Про дату одержання документів, зазначених в абзацах третьому-сьомому пункту 2 цього Порядку, уповноважена посадова особа письмово повідомляє суб`єкту господарювання та роботодавцю не пізніше ніж через п`ять днів після їх отримання рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника.

В силу вимог пункту 4 Порядку №509 під час розгляду справи досліджуються матеріали і вирішується питання щодо наявності підстав для накладення штрафу.

За результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі документів, зазначених в абзацах третьому-сьомому пункту 2 цього Порядку, складає постанову про накладення штрафу.

Постанова про накладення штрафу складається у двох примірниках за формою, встановленою Мінекономіки, один з яких залишається в уповноваженої посадової особи, що розглядала справу, другий - надсилається протягом трьох днів з дня складення суб`єктові господарювання або роботодавцю, стосовно якого прийнято постанову, або вручається його представникові, про що на примірнику робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого суб`єкта господарювання або роботодавця чи їх представника. У разі надсилання примірника постанови засобами поштового зв`язку в матеріалах справи робиться відповідна позначка.

Аналіз викладених правових норм дає підстави для висновку, що з набранням законної сили Порядку №823 з 30.08.2019 Управління Держпраці у Житомирській області як територіальний орган Держпраці уповноважене на здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю фізичними особами-підприємцями та за результатом отримання акта перевірки ДПС, її територіального органу, у ході якої виявлені порушення законодавства про працю, вживати заходи до притягнення об`єкта перевірки та його посадових осіб до відповідальності.

На час проведення перевірки постанову Кабінету Міністрів України "Про порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю" від 21.08.2019 за №823 скасовано рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.04.2021 у справі № 640/17424/19, яке набрало законної сили 14.09.2021.

Таким чином, суд визнає ту обставину, що на моменту проведення перевірки (21.06.2022) і на момент накладення штрафу (30.06.2022), відсутній встановлений конкретний порядок проведення перевірки та накладення штрафу за порушення законодавства про працю.

Разом з тим, відсутність встановленого порядку проведення перевірки, не наділяє суб`єктів господарювання правом не виконувати приписів законодавства.

Функції територіальних органів з питань праці щодо здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про працю юридичними особами залишилися незмінними та не скасованими.

Аналогічна правова позиція висловлена Восьмим апеляційним адміністративним судом у постанові від 03.11.2022 у справі №380/3588/22.

Суд зазначає, що чинними на момент проведення перевірки позивача були Закон №877-V, більшість із положень Порядку №509 та КЗпП України.

Зокрема, в силу вимог частин 1, 4, 11 статті 4 Закону №877-V державний нагляд (контроль) здійснюється за місцем провадження господарської діяльності суб`єкта господарювання або його відокремлених підрозділів, або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених законом.

Виключно законами встановлюються: органи, уповноважені здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності; види господарської діяльності, які є предметом державного нагляду (контролю); спосіб та форми здійснення заходів здійснення державного нагляду (контролю);

Орган державного нагляду (контролю) не може здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності, якщо закон прямо не уповноважує такий орган на здійснення державного нагляду (контролю) у певній сфері господарської діяльності та не визначає повноваження такого органу під час здійснення державного нагляду (контролю).

Плановий чи позаплановий захід щодо суб`єкта господарювання - юридичної особи має здійснюватися у присутності керівника або особи, уповноваженої керівником. Плановий чи позаплановий захід щодо фізичної особи-підприємця має здійснюватися за його присутності або за присутності уповноваженої ним особи.

У даному випадку, фактична перевірка ФОП ОСОБА_1 здійснювалася посадовими особами Головного управління ДПС у Житомирській області, як уповноваженими особами, у порядку, визначеному податковим законодавством, за місцем провадження господарської діяльності позивача та за присутності продавця ОСОБА_2 .

Окрім вказаного, відповідно до частини 1 і 2 статті 8 Закону №877-V, орган державного нагляду (контролю) в межах повноважень, передбачених законом, під час здійснення державного нагляду (контролю) має право, поряд з іншим, відбирати зразки продукції, призначати експертизу, одержувати пояснення, довідки, документи, матеріали, відомості з питань, що виникають під час державного нагляду (контролю), у випадках та порядку, визначених законом; застосовувати санкції до суб`єктів господарювання, їх посадових осіб та вживати інших заходів у межах та порядку, визначених законом.

Органи державного нагляду (контролю) та їх посадові особи під час здійснення заходів державного нагляду (контролю) зобов`язані: повно, об`єктивно та неупереджено здійснювати державний нагляд (контроль) у межах повноважень, передбачених законом; ознайомити керівника суб`єкта господарювання - юридичної особи, її відокремленого підрозділу або уповноважену ним особу (фізичну особу - підприємця або уповноважену ним особу) з результатами державного нагляду (контролю) в строки, передбачені законом; не перешкоджати праву суб`єктів господарювання на будь-який законний захист, у тому числі третіми особами;

В свою чергу статтями 10 і 11 Закону №877-V визначено права і обов`язки суб`єкта господарювання.

Зокрема, суб`єкт господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) має право: бути поінформованим про свої права та обов`язки; одержувати та ознайомлюватися з актами державного нагляду (контролю); надавати органу державного нагляду (контролю) в письмовій формі свої пояснення, зауваження або заперечення до акта.

Водночас, суб`єкт господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) зобов`язаний: надавати документи, зразки продукції, пояснення в обсязі, який він вважає необхідним, довідки, відомості, матеріали з питань, що виникають під час державного нагляду (контролю), відповідно до закону; одержувати примірник акта та/або припису органу державного нагляду (контролю) за результатами здійсненого планового чи позапланового заходу.

За приписами статті 259 КЗпП України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю.

В силу положень статті 256 Кодексу законів про працю України, штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю.

Аналіз наведених норм права свідчить про те, що Управління Держпраці наділено контролюючими функціями за дотриманням роботодавцями законодавства про працю, в тому числі на проведення перевірки суб`єктів господарювання за додержанням законодавства про працю, а також накладення на останніх штрафу, у разі встановлення відповідного порушення.

Так, нормами Порядку №509 в редакції, чинній до внесення в нього змін постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 за №823 "Деякі питання здійснення державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю", встановлювалося, що про розгляд справи уповноважені посадові особи письмово повідомляють суб`єктів господарювання та роботодавців не пізніше ніж за п`ять днів до дати розгляду рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника.

Справа розглядається за участю представника суб`єкта господарювання або роботодавця, щодо якого її порушено. Справу може бути розглянуто без участі такого представника у разі, коли його поінформовано відповідно до пункту 6 цього Порядку і від нього не надійшло обґрунтоване клопотання про відкладення її розгляду.

Розгляд справи розпочинається з представлення уповноваженої посадової особи, яка її розглядає. Зазначена особа роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Під час розгляду справи заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішується питання щодо задоволення клопотання.

За результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі акта, зазначеного в пункті 3 цього Порядку, складає постанову про накладення штрафу.

Аналіз наведених норм дає підстави зробити висновок, що уповноважена посадова особа органів Держпраці зобов`язана письмово повідомити суб`єктів господарювання та роботодавців про час та місце розгляду справи про накладення штрафу не пізніше ніж за п`ять днів до дати розгляду такої справи. Обов`язок доказування цієї обставини несе уповноважена посадова особа.

Обов`язок повідомити суб`єктів господарювання та роботодавців про розгляд справи пов`язаний саме з реалізацією права на захист та можливості взяти участь в засіданні, висловити заперечення, надати докази тощо.

Повідомлення має на меті забезпечення участі особи у розгляді уповноваженим державним органом справи, яка її стосується. У разі одержання повідомлення до засідання, але у строк, що є меншим за п`ятиденний, особа повинна вживати розумних заходів для реалізації своїх прав на участь у засіданні.

З`ясовуючи поінформованість особи про час та місце розгляду справи, суд також повинен зважати на поведінку особи, яка притягується до відповідальності. Ухилення від одержання повідомлення або інші недобросовісні дії, які свідчать про намагання уникнути участі у розгляді справи, не можуть бути підставою для скасування постанови про накладення штрафу.

При цьому суд зазначає, що самого лише посилання на порушення процедури повідомлення про час та місце розгляду справи недостатньо для визнання постанови протиправною. Така особа може навести суду свої заперечення та надати відповідні докази, які така особа мала наміри подати до уповноваженої особи, для доведення дотримання законодавства у своїй діяльності тощо.

Так, відповідно до частини п`ятої статті 125, частини другої статті 129 Конституції України та частини другої статті 2 КАС України, вирішуючи публічно-правовий спір, адміністративний суд забезпечує, зокрема, дотримання верховенства права, рівність усіх учасників судового процесу, змагальність сторін, диспозитивність, а також офіційне з`ясування всіх обставин у справі.

Вищезазначене тлумачення положень Порядку №509 відповідає завданням адміністративного судочинства та принципу верховенства права, оскільки має наслідком більш ефективний захист права та інтереси фізичних та юридичних осіб.

Вказані висновки відповідають позиції Верховного Суду, висловленій у постановах від 17 лютого 2022 року у справі № 280/1515/19, від 13 квітня 2022 року у справі № 1940/1785/18 та від 25 травня 2022 року у справі №805/4317/18-а.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 5 статті 242 КАС України).

З позовної заяви вбачається, що як на підставу протиправності оскаржуваної постанови про накладення штрафу у розмірі 65 000,00 гривень позивач посилається на недотримання відповідачем, визначеної Порядком №509, процедури притягнення його до відповідальності, зокрема стосовно його не повідомлення про розгляд справи про накладення штрафу. У зв`язку з цим позивача позбавлено можливості подавати відповідні пояснення та докази з приводу виявлених порушень.

Суд бере до уваги те, що фактично повідомлення Управління Держпраці у Житомирській області про одержання документів №ЖТ/1/308-22 від 30.06.2022, було направлено ФОП ОСОБА_1 на адресу його реєстрації лише 07.07.2022, що підтверджується фіскальним чеком поштового відправлення №30.

Крім того, як вказано представником відповідача у відзиві на позовну заяву, оскаржувану постанову №ЖИ18/3422/06/22/РРО//ДПС-ФС від 30.06.2022 про накладення штрафу позивачу було направлено 07.07.2022 відповідно до того ж фіскального чека поштового відправлення №30, що і повідомлення про одержання документів.

Тобто, позивачу не було надано достатнього та необхідного часу для підготовки та направлення заперечень, надання доказів.

Ще однією підставою протиправності оскаржуваної постанови про накладення штрафу позивач вважає те, що така була прийнята без повного дослідження обставин справи, адже в акті перевірки не зафіксовано паспортні дані особи, що здійснювала відпуск товару, не встановлено, що саме ОСОБА_2 здійснювала його реалізацію.

Щодо даних тверджень суд зазначає, що відповідно до наявних у суду документів 31.05.2022 між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено трудовий договір, де в п.2.3 розділу 2 зазначено місце здійснення трудової діяльності: магазин за адресою АДРЕСА_1 .

Згідно квитанції №2 позивачем 31.05.2022 до ГУ ДПС у Житомирській області (Черняхівська ДПІ) було направлено повідомлення про прийняття працівника на роботу, а саме ОСОБА_2 , прийняту відповідно до наказу №1к від 31.05.2022 продавцем продовольчих товарів.

Разом з тим, згідно з актом перевірки реалізацію товару без оформлення трудових відносин з ФОП ОСОБА_1 здійснила ОСОБА_2 , а не ОСОБА_2 .

Як вбачається з матеріалів перевірки, продавці, в присутності яких була здійснена перевірка, пояснень не надавали, документів, що засвідчують особу в акті перевірки посадовими особами ГУ ДПС у Житомирській області не вказано.

Суд звертає особливу увагу на приписи статті 10 Закону №877-V, згідно яких одним з прав суб`єкта господарювання є право надавати органу державного нагляду (контролю) в письмовій формі свої пояснення, зауваження або заперечення до акта.

В той же час згідно з абзацом 12 частини 6 статті 7 Закону №877-V зауваження суб`єкта господарювання щодо здійснення державного нагляду (контролю) є невід`ємною частиною акта органу державного нагляду (контролю).

Таким чином, з огляду на неповідомлення ФОП ОСОБА_1 про розгляд справи про накладення штрафу та надіслання повідомлення про отримання акта перевірки у термін менший за 5 днів, позивач був позбавлений можливості надати уповноваженому органу в письмовій формі свої пояснення, зауваження або заперечення до акта, тобто, реалізувати належне йому право на участь у процесі прийняття рішення суб`єктом владних повноважень.

Водночас, слід звернути увагу, що Верховний Суд вирішував правове питання чи означає скасування обов`язку уповноваженої посадової особи повідомляти суб`єкту господарювання про розгляд його справи про накладення штрафу, також і скасування права останнього на участь у процесі прийняття рішення про притягнення його до відповідальності.

Так, у постанові Верховного Суду від 16 вересня 2021 року у справі №420/9061/20 сформовано такі висновки. У ст.3 Закону України "Про основні засади здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" серед основних принципів здійснення державного нагляду міститься принцип відкритості та прозорості.

Критерій урахування права особи на участь у процесі прийняття рішення випливає з принципу гласності прийняття рішень. Право бути вислуханим є одним із фундаментальних принципів справедливої процедури й означає забезпечення особі можливості надавати адміністративному органу факти й аргументи у справі. Право бути вислуханим має бути забезпечене, насамперед, у справах, де передбачається прийняття "несприятливих" адміністративних актів, тобто таких, які негативно впливають на права, свободи та законні інтереси відповідної особи. Головне управління Держпраці у відповідній області як будь-який інший орган державної влади повинно застосовувати цей критерій у процесі прийняття рішення, особливо у тому разі, коли воно матиме несприятливі наслідки для особи.

Як встановлено судом, у наявних спірних правовідносинах на позивача постановою про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення №ЖИ18/3422/06/22/РРО//ДПС-ФС від 30.06.2022 року накладено штраф в розмірі 65000 грн. Такий штраф є суттєвим для фізичної особи-підприємця.

Так, Верховний Суд у постанові від 12 червня 2019 року у справі №813/3415/18, досліджуючи питання обов`язку державного органу повідомляти особу, яка притягується до відповідальності, про час та місце розгляду справи, а також правові наслідки неповідомлення, зробив висновок про те, що санкції за порушення законодавства про працю та зайнятість населення співмірні з покараннями за злочини.

Колегія суддів дійшла висновку, що особі, до якої застосовуються такі суттєві розміри штрафу в якості відповідальності за порушення законодавства про працю, повинно бути забезпечено право завчасно знати про час та місце розгляду справи. Це право є гарантією реалізації інших прав - на участь в засіданні, висловлення заперечень, надання доказів, правовий захист тощо.

Отже, відсутність аналізу суб`єктом владних повноважень всіх обставин у сукупності та прийняття рішення без врахування позиції особи, яка притягується до відповідальності і якій не було належним чином надано право бути заслуханою державним органом влади, свідчить про недотримання відповідачем критерію обґрунтованості рішення, передбаченого п.3 ч.2 ст.2 КАС України.

Слід зауважити, що повідомлення уповноваженою особою суб`єкта господарювання про дату одержання документів направлено позивачу 07.07.2022, що підтверджується фіскальним чеком поштового відправлення, тоді як, постанова, якою до суб`єкта господарювання застосовано штраф у розмірі 65000 грн, винесена 30.06.2022, тобто до направлення матеріалів позивачу. При цьому сума штрафу вважається суттєвою для суб`єкта господарювання.

Особі, до якої застосовуються такі суттєві санкції відповідальності, повинно бути забезпечено право завчасно знати про час та місце розгляду справи. Це право є гарантією реалізації інших прав - на участь в засіданні, висловлення заперечень, надання доказів, захист тощо.

З огляду на наведене, позивач був позбавлений суб`єктом владних повноважень права приймати участь у процесі прийняття рішення, щодо накладення на нього штрафу, що вказує на протиправний характер рішення, прийнятого за результатами такого розгляду.

Аналогічні висновки висловлені Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 04 травня 2022 року у справі №300/3288/20.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, під час розгляду справи відповідач не надав до суду належних і достовірних доказів на спростовування тверджень позивача, у зв`язку з чим, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова, є необґрунтованою та винесеною з порушенням норм чинного законодавства, а отже такою, що підлягає визнанню протиправною та скасуванню, а позов задоволенню повністю.

Відповідно до ч.1, 3 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог

Керуючись статтями 2, 9, 77, 90, 139, 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

вирішив:

Адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 . РНОКПП/ЄДРПОУ: НОМЕР_1 ) до Центрально-західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці (вул. Кам"янецька, 74, м. Хмельницький, 29013. РНОКПП/) про визнання протиправною та скасування постанови - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Управління Держпраці у Житомирській області №ЖИ18/3422/06/22/РРО//ДПС-ФС від 30.06.2022 про накладення штрафу на Фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 .

Стягнути на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Центрально-західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці сплачений судовий збір в сумі 2481,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.А. Липа