Справа № 420/15947/23
Суддя: Ступакова І.Г.
Дата ухвалення: 2023-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2023 р.м. ОдесаСправа № 420/15947/23

Головуючий в 1 інстанції: Хурса О.О. Дата і місце ухвалення: 06.09.2023р., м. Одеса
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого Ступакової І.Г.

суддів Бітова А.І.

Лук`янчук О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2023 року по справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

В липні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_1 , в якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність в/ч НОМЕР_1 щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення позивачу за період з 09.02.2017р. по 28.02.2018р. включно;

- стягнути з в/ч НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 09.02.2017р. по 28.02.2018р. у сумі 44343,57 грн. із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004р. №44;

- визнати протиправною бездіяльність в/ч НОМЕР_1 щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення позивачу за період з 01.03.2018р. по 09.08.2018р. включно;

- стягнути з в/ч НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 індексацію-різницю грошового забезпечення 3921,11 грн. в місяць у загальній сумі 20743,94 грн. за період з 01.03.2018р. по 09.08.2018р. включно відповідно до норм абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003р. №1078 із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004р. №44.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26.10.2022р. по справі №420/11018/22 військовою частиною НОМЕР_1 йому було нараховано та виплачено індексацію грошового забезпечення за період з 09.02.2017р. по 28.02.2018р. в сумі 3781,74 грн. Однак, при розрахунку індексації за вказаний період при застосуванні січня 2008 року, як місяця підвищення посадових окладів військовослужбовців на підставі Постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 07.11.2007р. №1294, сума індексації складає 48182,88 грн. Питання правильності математичного розрахунку суми індексації грошового забезпечення у грошовому еквіваленті за період з 09.02.2017р. по 28.02.2018р. судом при вирішенні спору по справі №420/11018/22 не досліджувалося, так як визнано передчасним. Враховуючи, що механізм розрахунку індексації єдиний, тому у відповідача відсутні дискреційні повноваження, що дає можливість визначення судом у рішенні суми індексації грошового забезпечення, яка належить до виплати військовослужбовцю. Також, в порушення абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку №1078, військовою частиною НОМЕР_1 у період з 01.03.2018р. по 09.08.2018р. виплачено ОСОБА_1 тільки поточну індексацію грошового забезпечення, без виплати щомісячної фіксованої індексації в розмірі 3921,11 грн. на місяць.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2023 року позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 в період з 09.02.2017р. до 28.02.2018р.

Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення ОСОБА_1 в період з 09.02.2017р. до 28.02.2018р. із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення, січень 2008 року.

Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.03.2018р. по 09.08.2018р. включно відповідно до приписів абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003р. №1078.

Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію-різницю грошового забезпечення за період з 01.03.2018р. по 09.08.2018р. включно відповідно до приписів абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003р. №1078.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить змінити рішення від 06.09.2023р. шляхом викладення абзаців третього та п`ятого його резолютивної частини в наступній редакції:

« 3. Стягнути з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 09.02.2017р. по 28.02.2028р. в сумі 44343,57 грн. із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004р. №44.

5. Стягнути з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 індексацію-різницю грошового забезпечення 3921,11 грн. в місяць у загальній сумі 20743,94 грн. за період з 01.03.2018р. по 09.08.2018р. включно відповідно до норм абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003р. №1078 із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004р. №44».

В своїй скарзі апелянт зазначає, що при вирішенні спору судом першої інстанції не враховано численної практики Верховного Суду щодо необхідності визначення в судовому рішенні конкретної суми індексації грошового забезпечення за період до 28.02.2018р. з урахуванням базового місяця січень 2008 року, яка належить до виплати військовослужбовцю, а також щодо необхідності розрахунку судом індексації-різниці за період з 01.03.2018р. по дату звільнення з військової служби та відсутність у даному питанні дискреційних повноважень відповідача.

Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.3 ч.1 ст.311 КАС України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що у період з 09.02.2017р. по 09.08.2018р. ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .

У вказаний період індексація грошового забезпечення позивачу не нараховувалася та не виплачувалася, про що в/ч НОМЕР_1 повідомила ОСОБА_1 листом №3325 від 20.12.2021р.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 26.10.2022р. по справі №420/11018/22, зміненим постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 13.12.2022р., зобов`язано в/ч НОМЕР_1 нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 09.02.2017р. по 28.02.2018р. включно із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року, з урахуванням раніше виплачених сум.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 щодо виплати на його користь індексації грошового забезпечення у фіксованому розмірі 3921,11 грн. в місяць за період з 01.03.2018р. по 09.08.2018р. включно у загальній сумі 20743,94 грн., відповідно до приписів абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003р. №1078, відмовлено з підстав передчасності заявлених вимог.

Як стверджує ОСОБА_1 та підтверджено квитанцією від 12.01.2023р., на виконання судового рішення по справі №420/11018/22 в/ч НОМЕР_1 нарахувала та виплатила позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 09.02.2017р. по 28.02.2018р. в сумі 3781,74 грн.

Вважаючи, що відповідачем неправильно здійснено розрахунок індексації грошового забезпечення за період з 09.02.2017р. по 28.02.2018р. ОСОБА_1 звернувся з даним позовом до суду, в якому просить стягнути з в/ч НОМЕР_1 на його користь індексацію грошового забезпечення за вказаний період у сумі 44343,57 грн., а також індексацію-різницю грошового забезпечення 3921,11 грн. в місяць у загальній сумі 20743,94 грн. за період з 01.03.2018р. по 09.08.2018р.

Задовольняючи частково позов в частині вимог, заявлених позивачем за період з 09.02.2017р. по 28.02.2018р., суд першої інстанції,виходив з того, що починаючи з грудня 2015 року відповідач повинен був застосовувати січень 2008 року як місяць, за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення, оскільки саме з грудня 2015 року застосовуються нові єдині підходи щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення (заробітної плати), затверджені Порядком №1078. Визначення конкретного розміру суми індексації грошового забезпечення належить до виключної компетенції відповідача і суд не має повноважень самостійно здійснювати розрахунки суми індексації. Суд наділений лише повноваженнями перевірити правильність такого розрахунку у контексті застосування нормативно-правових приписів, що регулюють спірні правовідносини. У даній справі таке нарахування (індексації грошового забезпечення за спірний період) відповідачем не здійснено. Отже, нарахування індексації грошового забезпечення та суми такого нарахування належить до повноважень відповідача, які є дискреційними.

У зв`язку з цим, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання протиправними дій в/ч НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 в період з 09.02.2017р. до 28.02.2018р. та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за вказаний період із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення, січень 2008 року.

Однак, при вирішенні спору судом першої інстанції не враховано, що право позивача на отримання індексації грошового забезпечення за період з 09.02.2017р. до 28.02.2018р. із застосуванням при її розрахунку базового місяця січня 2008 року захищено судовим рішенням по справі №420/11018/22. На виконання вказаного рішення в/ч НОМЕР_1 нарахувала та виплатила позивачу індексацію за відповідний період в сумі 3781,74 грн.

При зверненні з даним позовом позивач оскаржує саме правильність математичного розрахунку відповідачем індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 в період з 09.02.2017р. до 28.02.2018р. із застосуванням базового місяця січня 2008 року. Стверджує, що сума індексації за вказаний період має складати 48182,88 грн., недоплаченою є сума 44343,57 грн., яку і просить стягнути з в/ч НОМЕР_1 .

Таким чином, вирішуючи позовні вимоги ОСОБА_1 за період з 09.02.2017р. до 28.02.2018р. судом першої інстанції не правильно визначено предмет спору та обрано спосіб захисту порушених прав позивача, аналогічний тому, який вже встановлено судовим рішенням по справі №420/11018/22, яке набрало законної сили.

В свою чергу, з даної позовної заяви судом вбачається, що предметом даного адміністративного позову, є незгода позивача із діями відповідача під час виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26.10.2022р. по справі №420/11018/22, в частині не здійснення належного розрахунку та виплати індексації грошового забезпечення за період з 09.02.2017р. до 28.02.2018р.

Тобто, оскаржувані дії відповідача щодо не належного проведення розрахунку та виплати спірної індексації грошового забезпечення пов`язані з не належним виконанням судового рішення в адміністративній справі №420/11018/22.

Фактично при розгляді позову суд має дослідити і перевірити порядок виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26.10.2022р. по справі №420/11018/22, враховуючи, що позивач у своїй позовній заяві та в своїх позовних вимогах безпосередньо зазначає, що передумовою виникнення даного позову є неналежне виконання відповідачем рішення суду.

Частина 1 статті 382 КАС України передбачає, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено постанову суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такої постанови суду або порушення прав позивача, підтверджених такою постановою суду.

Отже, приписами ст. ст. 382, 383 КАС України передбачено декілька видів судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах: зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення та, за наслідками розгляду даного звіту, як один з можливих варіантів - накладення штрафу (ч. 1-2 ст. 267 КАС України); визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду (ч. 1 ст. 383 КАС України).

Зазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача, та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення у спосіб визначений судом.

Таким чином, проаналізувавши предмет позову у цій частині, колегія суддів дійшла висновку, що він фактично спрямований на належне виконання іншого судового рішення по справі №420/11018/22, яким вже вирішено питання щодо зобов`язання військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплати на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 09.02.2017р. по 28.02.2018р. включно із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року, та в частині позовних вимог щодо зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення в розмірі 48182,88 грн. зазначено про те, що такі вимоги безпосередньо пов`язані із фактом виконання судового рішення про виплату позивачу відповідної суми індексації та є передчасними.

На підставі викладеного у сукупності колегія суддів не вбачає підстав для висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , заявлених за період з 09.02.2017р. по 28.02.2018р.

Що ж до вимог позову про визнання протиправною бездіяльність в/ч НОМЕР_1 щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення позивачу за період з 01.03.2018р. по 09.08.2018р. включно та стягнення з в/ч НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 індексацію-різницю грошового забезпечення 3921,11 грн. в місяць у загальній сумі 20743,94 грн. за період з 01.03.2018р. по 09.08.2018р. включно колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до абзацу першого пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003р. №1078, у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

30.08.2017р. Кабінет Міністрів України прийняв постанову №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», якою визначено інший порядок встановлення та розміру посадового окладу військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу, а також змінено (підвищено) розміри посадових окладів, окладів за військовим (спеціальним) званням відповідних категорій військовослужбовців.

Зазначена постанова набрала чинності з 01.03.2018р.

Згідно із абз.2 п.5 Порядку №1078 обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Питання виплати суми індексації у місяці підвищення грошових доходів, а також виплати визначеної суми індексації (фіксованої суми індексації) до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) врегульовано абзацами третім, четвертим, шостим пункту 5 Порядку №1078.

Так, відповідно до абзаців третього, четвертого, шостого пункту 5 Порядку №1078 сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу.

Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.

До чергового підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, крім щомісячних страхових виплат потерпілим на виробництві (з урахуванням виплат на необхідний догляд за потерпілим) та членам їх сімей, до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 цього Порядку.

Насамперед слід зауважити, що Порядок №1078 передбачає можливість виплати двох видів індексації грошового доходу, умовно кажучи, «поточної» та «індексації-різниці».

Право на поточну індексацію виникає у випадку, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який з 1 січня 2016 року встановлений у розмірі 103 відсотка (абзац 2 пункту 1-1, абзац 6 пункту 5 Порядку №1078).

Сума цієї індексації визначається як результат множення грошового забезпечення, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків (абзац 2, 5 пункт 4 Порядку №1078).

У цьому контексті колегія суддів зауважує, що у даній справі правовідносини щодо нарахування й виплати поточної індексації з 1 березня 2018 року не є спірними.

Щодо «фіксованої» суми індексації, то дійсно Закон №1282-ХІІ і Порядок №1078 такого поняття не містять.

Цей термін фігурував у Додатку 4 до Порядку №1078 у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 13 червня 2012 року №526, де були наведені приклади обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації.

Проте, постановою Уряду №1013 від 9 грудня 2015 року цей Додаток був викладений у новій редакції і з 1 грудня 2015 року у цьому Додатку, як і в цілому Порядку №1078, поняття фіксованої суми індексації не згадується.

З 1 грудня 2015 року в абзацах 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078 по суті йде мова про поняття індексації-різниці, право на яку виникає тільки тоді, коли у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) розмір доходу менший суми можливої індексації, визначеної в цьому місяці.

Абзаци 3, 4 пункту 5 Порядку №1078 у редакціях, які застосовувалися з 1 грудня 2015 року до 1 квітня 2021 року, передбачали обставини, за наявності яких у місяці підвищення доходу індексація (не)нараховується, а саме:

сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абзац 3);

сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абзац 4).

Якщо у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) сума цієї індексації нараховується, то абзац 6 пункту 5 Порядку №1078 додатково указує, що ця сума індексації-різниці виплачується до наступного підвищення тарифних ставок (окладів) і до неї надалі додається поточна індексація, яка складається, коли величина індексу споживчих цін перевищує поріг індексації у розмірі 103 відсотки.

Системний аналіз пункту 1, абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку №1078 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) дає колегії суддів підстави зробити висновок, що нарахування й виплата індексації-різниці має щомісячний фіксований характер, гарантується законом і є обов`язковими для підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності і господарювання, а також для фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників.

Враховуючи те, що індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці, та з огляду на правила й умови нарахування суми індексації-різниці, які встановлені абзацами 3, 4, 6 пункту 5 Порядку №1078, колегія суддів доходить висновку, що повноваження військової частини щодо виплати цієї суми не є дискреційними.

З урахуванням того факту, що 1 березня 2018 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30 серпня 2017 року №704, якою були встановлені нові розміри окладів військовослужбовців, та з огляду на правила пунктів 5, 10-2 Порядку №1078, березень 2018 року став місяцем підвищення доходу позивача, за яким слід здійснювати обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації грошового забезпечення.

Системний і цільовий способи тлумачення абзаців 3, 4 Порядку №1078 дають підстави зробити висновок, що у березні 2018 року, як місяці підвищення доходу ОСОБА_1 військовій частині належало вирішити питання, чи має останній право на отримання суми індексації-різниці.

Водночас, як вбачається з матеріалів справи, військова частина НОМЕР_1 не нараховувала і не виплачувала позивачу цей вид індексації за період з 01.03.2018р. по 09.08.2018р.

Саме указані обставини є спірними в цій справі.

У цьому контексті колегія суддів зауважує, що з огляду на абзац 4 пункту 5 Порядку №1078 позивач має право на отримання суми індексації-різниці за умови, якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року.

Якщо ця умова наявна, то розмір належної індексації-різниці визначається як різниця між сумою можливої індексації і розміром підвищення доходу.

Буквальний спосіб тлумачення цих норм свідчить про те, що для їхнього застосування врахуванню підлягає: розмір підвищення доходу позивача в березні 2018 року; сума можливої індексації грошового забезпечення позивача в березні 2018 року; чи перевищує розмір підвищення доходу суму можливої індексації.

Розмір підвищення доходу в березні 2018 року визначається як різниця між сумою грошового забезпечення в березні 2018 року та сумою грошового забезпечення в лютому 2018 року.

В обидві ці суми враховуються складові грошового забезпечення, які не мають разового характеру (речення 2 абзацу 5 пункт 5 Порядку №1078).

Сума можливої індексації грошового забезпечення в березні 2018 року визначається як результат множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, актуального для березня 2018 року, на величину приросту індексу споживчих цін у березні 2018 року, поділений на 100 відсотків (абзац 5 пункту 4 Порядку №1078).

Якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року, то це є підставою для нарахування й виплати позивачу індексації-різниці до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) або до дати звільнення зі служби.

Висновки колегії суддів у даній справі узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 23 березня 2023 року по справі №400/3826/21, від 06 квітня 2023 року по справі №420/11424/21 та від 09 травня 2023 року по справі №400/12702/21.

Як вбачається з наявної в матеріалах справи довідки про нараховане грошове забезпечення ОСОБА_1 від 20.12.2021р. №760 грошове забезпечення позивача в лютому 2018 року становило 10870,80 грн., у березні 2018 року 11412,84 грн.

Отже, грошовий дохід позивача збільшився на суму 542,04 грн.

У березні 2018 року прожитковий мінімум складав 1 762,00 грн., величина приросту індексу споживчих цін 253,30% (з урахуванням підвищення посадового окладу з січня 2008 року), про що зазначено в листі Міністерства соціальної політики України від 28.09.2021р. №5211/0/290-21/51.

Як вже зазначалося, відповідно до абз.5 п.4 Порядку №1078 сума індексації за березень 2018 року розраховується як: прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01.03.2018р. помножений на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100, а саме:

1762,00 грн. * 253,30% / 100 = 4463,15 грн.

Відповідно до абз.4 п.5 Порядку №1078 сума належної позивачу індексації в березні 2018 року розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу, у даному випадку: 4 463,15 грн. 542,04 грн. = 3921,11 грн.

Таким чином, починаючи з березня 2018 року сума індексації з урахуванням абз. 3, 4, пункту 5 Порядку №1078 підлягала виплаті позивачу у розмірі 3921,11 грн.

А відтак, на думку колегії суддів, належним способом захисту порушених прав позивача у спірних правовідносинах, який відповідає сталій практиці Верховного Суду, буде зобов`язання військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення у фіксованій величині 3921,11 грн. в місяць за період з 01.03.2018р. по 09.08.2018р. включно в загальній сумі 20743,94 грн. відповідно до вимог абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003р. №1078.

При вирішенні спору суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні позовних вимог про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за спірний період у конкретно визначеній сумі.

Висновки колегії суддів у даній справі узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною, зокрема, в постановах по справах №400/3826/21 від 23.03.2023р., №380/5493/21 від 29.03.2023р., №420/11424/21 від 06.04.2023р.

При цьому, станом на дату вирішення даної адміністративної справи у суду відсутні підстави вважати, що відповідачем будуть порушені права позивача щодо не здійснення компенсації сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004р. №44 при здійснені виплат нарахованої індексації грошового забезпечення позивача.

Захист порушених прав, свобод та інтересів особи є похідним, тобто передбачає наявність встановленого факту їх порушень, при цьому суд не здійснює превентивного захисту.

Згідно п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.317 КАС України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на викладене у сукупності колегія суддів вважає, що постановлене Одеським окружним адміністративним судом рішення від 06.09.2023р. підлягає скасуванню, з ухваленням по справі нового судового рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_1 .

Враховуючи, що дана справа належить до категорії справ незначної складності, тому постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду лише з підстав, передбачених пп. «а»-«г» п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.2 ч.1 ст.315, ст.ст. 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2023 року скасувати.

Ухвалити по справі нове рішення, яким позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018р. по 09.08.2018р. включно відповідно до приписів абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003р. №1078.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення у фіксованій величині 3921,11 грн. в місяць за період з 01.03.2018р. по 09.08.2018р. включно в загальній сумі 20743,94 грн. відповідно до вимог абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003р. №1078.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених ст. 328 КАС України.

Повний текст судового рішення виготовлений 12 грудня 2023 року.

Головуючий: І.Г. Ступакова

Судді: А.І. Бітов

О.В. Лук`янчук