Справа № 420/12570/23
Суддя: Лук'янчук О.В.
Дата ухвалення: 2023-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2023 р.м. ОдесаСправа № 420/12570/23

Головуючий в 1 інстанції: Хурса О.О. Час і місце ухвалення: 19.09.2023р., м. Одеса
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Лук`янчук О.В.

суддів Бітова А.І.

Ступакової І.Г.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2023 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, Департаменту у справах іноземців та осіб без громадянства Державної міграційної служби України про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

В травні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, Департаменту у справах іноземців та осіб без громадянства Державної міграційної служби України, в якому просив суд:

- визнати протиправною відмову Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, оформлену листом №5100.5.1-5659/51.3-23 від 17.05.2023р., у зміні транслітерації латиницею прізвища ОСОБА_1 в проїзному документі біженця для виїзду за кордон № НОМЕР_1 , виданому 19 квітня 2023 року органом 0080;

- зобов`язати Департамент у справах іноземців та осіб без громадянства Державної міграційної служби України внести зміни в написання транслітерацією латиницею прізвища ОСОБА_1 , а саме: з « ОСОБА_2 » на « ОСОБА_3 » в проїзному документі біженця для виїзду за кордон № НОМЕР_1 , виданому 19 квітня 2023 року органом 0080, та здійснити у зв`язку із внесенням змін обмін проїзного документу біженця для виїзду за кордон №TD004098, виданого 19 квітня 2023 року органом 0080.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що він являється громадянином Республіки Білорусь та на підставі рішення ДМС України від 06.11.2020р. №420-20 отримав в Україні статус біженця та посвідчення біженця серії НОМЕР_2 від 06.11.2020р. Позивач зареєстрував своє місце проживання в Україні та отримав реєстраційний номер облікової картки платника податків. Як посвідчення біженця, так і картка платника податків видані на прізвище « ОСОБА_4 », що відповідає відомостям його російськомовного свідоцтва про народження, де його прізвище зазначено як « ОСОБА_5 ». Однак, у виданому позивачу 19.04.2023р. проїзному документі біженця для виїзду за кордон №TD004098 його прізвище українською мовою зазначено як « ОСОБА_4 », при цьому у транслітерації латиницею помилково вказано « ОСОБА_2 » замість правильного « ОСОБА_3 ». На звернення ОСОБА_1 до органу ДМС із заявою про внесення змін у написанні його прізвища латиницею в проїзному документі біженця для виїзду за кордон, листом №5100.5.1-5659/51.3-23 від 17.05.2023р. ГУ ДМС України в Одеській області відмовило у внесенні відповідних змін, з посиланням на відсутність підстав вважати про допущення помилки або неточності. Таку відмову ОСОБА_1 вважає протиправною та зазначає, що переклад латиницею його прізвища в проїзному документі зроблено з порушенням Правил транслітерації українського алфавіту латиницею, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.2010р. №55.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 19.09.2023р. в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на не повне з`ясування судом обставин справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення від 19.09.2023р. з ухваленням по справі нового судового рішення про задоволення його позову у повному обсязі.

В своїй скарзі апелянт зазначає, що при вирішенні спору судом першої інстанції не враховано, що початково з часів народження позивача його прізвище визначалося російською мовою « ОСОБА_5 ». Після розпаду СРСР у Республіці Білорусь його прізвище перекладено з російської мови на білоруську як « ОСОБА_6 ». У виданих позивачу в 2020 році посвідчені біженця та картці платника податків його прізвище було правильно перекладено з російської мови на українську як « ОСОБА_4 ». Тобто, на момент виникнення даного спору у 2023 році з приводу правильності транслітерації прізвища позивача з української мови та англійську останній вже три роки як пройшов ідентифікацію на території України та документований на території України державною мовою саме як « ОСОБА_4 ». А відтак, під час видачі проїзного документу біженця для виїзду за кордон органи ДМС мали транслітерувати його офіційне прізвище « ОСОБА_4 » латиницею « ОСОБА_3 ».

Також, апелянт посилається на те, що судом першої інстанції необґрунтовано здійснено перевірку транслітерації прізвища позивача з білоруської мови латинськими літерами на офіційному державному веб-сайті Державної міграційної служби України у розділі «Перевірка транслітерації», адже цей український державний веб-сайт створений та існує саме для перевірки правильності здійснення транслітерації виключно з української мови на англійську.

Апелянт просить суд апеляційної інстанції врахувати, що ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються. Постановою КМУ від 07.05.2014р. №154 гарантується право кожної фізичної особи біженця звертатися до органів ДМС України за виправленням інформації, помилково вказаної в проїзному документі біженця. У разі, коли в такому проїзному документі біженця допущено помилку в інформації, така інформація підлягає виправленню, а проїзний документ біженця обміну.

Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області та Департамент у справах іноземців та осіб без громадянства Державної міграційної служби України подали письмові відзиви на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в яких просять скаргу позивача залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін. Відповідачі зазначають, що згідно з паспортом громадянина Республіки Білорусь прізвище позивача білоруською « ОСОБА_6 » та латиницею « ОСОБА_2 ». У даному випадку транслітерація українського алфавіту латиницею, затверджена постановою Уряду від 27.01.2010р. №55, не застосовується у зв`язку з наявністю/наданням документа (національного паспорту), в якому містяться відомості про транслітерацію ідентифікаційних даних особи латиницею.

Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.3 ч.1 ст.311 КАС України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, відповідно до ст.10 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту», за результатами розгляду особової справи №2020OD0053 (2020KYIV0039), рішенням Державної міграційної служби України №420-20 від 06.11.2020р. громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_1 визнано біженцем.

На підставі вказаного рішення ОСОБА_1 видано посвідчення біженця серії НОМЕР_2 строком дії до 06.11.2025р.

18.03.2021р. ОСОБА_1 видано картку платника податків, якою присвоєно йому реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб платників податків.

06.04.2023р. ОСОБА_1 звернувся до Управління з питань шукачів захисту та соціальної інтеграції ГУ ДМС України в Одеській області із заявою про оформлення та видачу йому проїзного документу біженця.

Наказом Управління з питань шукачів захисту та соціальної інтеграції ГУ ДМС України в Одеській області від 06.04.2023р. №69 «Про оформлення проїзного документу біженця» вирішено: заповнити заяву-анкету на видачу поїзного документу біженця для виїзду за кордон на гр. Республіки Білорусь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; направити необхідні документи до ДМС для оформлення та видачі поїзного документу для виїзду за кордон; строк дії проїзного документу проставити у відповідності до строку дії посвідчення біженця, оформленого на підставі рішення ДМС від 06.11.2020р. №420-20, а саме до 06.11.2025р.

19.04.2023р. Департаментом у справах іноземців та осіб без громадянства Державної міграційної служби України (орган 0080) видано ОСОБА_1 проїзний документ біженця для виїзду за кордон TD004098, у якому його прізвище латиницею вказано як « ОСОБА_2 ».

17.05.2023р. ОСОБА_1 звернувся до ГУ ДМС в Одеській області із заявою про внесення змін в його установчі дані, зазначені у проїзному документі біженця для виїзду за кордон TD004098 від 19.04.2023р., а саме: шляхом написання його прізвища латиницею « ОСОБА_3 » замість неправильно зазначеного « ОСОБА_2 ».

Листом від 17.05.2023р. №5100.5.1-5659/51.3-23 ГУ ДМС в Одеській області відмовило в задоволенні заяви ОСОБА_1 , посилаючись на відсутність підстав вважати, що посадовими особами ДМС були допущені помилки або неточності. Зокрема органом ДМС зазначено, що ідентифікацію проведено на підставі наданого національного паспортного документу громадянина Республіки Білорусь серії НОМЕР_3 .

Не погоджуючись з правомірністю відмови відповідача у зміні транслітерації латиницею прізвища ОСОБА_1 в проїзному документі біженця для виїзду за кордон № НОМЕР_1 , виданому органом 0080 від 19 квітня 2023 року, останній оскаржив її в судовому порядку.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_1 , виходив з того, що під час видачі проїзного документа міграційний орган здійснив процедуру ідентифікації особи позивача на підставі національного паспортного документу громадянина Республіки Білорусь серії НОМЕР_3 , в якому прізвище позивача білоруською мовою вказано « ОСОБА_6 » та латиницею « ОСОБА_2 ». При цьому, суд визнав необґрунтованими посилання позивача на Постанову Кабінету Міністрів України від 27 січня 2010 року №55 «Про впорядкування транслітерації українського алфавіту латиницею», зазначивши, що за загальним правилом в разі наявності розбіжностей між текстом державною мовою та іншими мовами, пріоритет надається саме тексту, що викладений державною мовою. Враховуючи, що позивач є громадянином Республіки Білорусь, в даному випадку пріоритетним є транслітерація прізвища позивача саме з білоруської мови, а не з української.

А відтак, за висновками суду першої інстанції, відповідачі в межах спірних правовідносин діяли правомірно, на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Надаючи правову оцінку таким висновкам суду першої інстанції колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч.12 ст.10 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» від 08.07.2011р. №3671-VI особа, яку визнано біженцем, та особа, яка потребує додаткового захисту, які досягли шістнадцятирічного віку, мають право отримати проїзний документ для виїзду за кордон у порядку, встановленому законодавством України.

Згідно ст.34 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» від 20.11.2012р. №5492-VI проїзний документ біженця є документом, що посвідчує особу та надає право особі, якій він оформлений, на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Проїзний документ біженця є власністю України.

Оформлення та видача документа здійснюються розпорядником Реєстру протягом 15 робочих днів з дати звернення заявника за отриманням такого документа.

Проїзний документ біженця видається на строк дії посвідчення біженця за умови, що посвідчення видано на п`ять років.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 26 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» Кабінет Міністрів України постановою від 14.03.2012р. №203 затвердив Положення про проїзний документ біженця.

Пунктами 1, 2 Положення передбачено, що проїзний документ біженця (далі - документ) є документом, що посвідчує особу його власника та надає їй право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Документ видається також іноземцям та особам без громадянства, яких було визнано біженцями іншими державами - учасниками Конвенції про статус біженців 1951 року та (або) Протоколу щодо статусу біженців 1967 року і які перебувають в Україні на законних підставах та не мають дійсних проїзних документів для виїзду за кордон.

Документ видається територіальним органом ДМС в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі (далі - територіальні органи) за місцем проживання біженця, який досягнув шістнадцятирічного віку, за наявності посвідчення біженця, за його особистим зверненням або зверненням його законного представника.

Також, вказаною постановою КМУ від 14.03.2012р. №203 дозволено Державній міграційній службі на час виготовлення бланків проїзного документа біженця використовувати наявний залишок бланків проїзного документа біженця для виїзду за кордон, виготовлених згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 11 жовтня 2002 р. №1526 «Про затвердження Положення про проїзний документ біженця для виїзду за кордон», що мало місце під час видачі 19.04.2023р. ОСОБА_1 проїзного документу біженця для виїзду за кордон TD004098.

Варто зазначити, що при вирішенні даного спору суд першої інстанції необґрунтовано здійснив посилання на Порядок оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення проїзного документа біженця з безконтактним електронним носієм, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 07.05.2014р. №154, та залишив поза увагою посилання відповідачів, що оформлення проїзного документа біженця з безконтактним електронним носієм наразі не здійснюється у зв`язку з відсутністю технічної можливості.

Абзацом другим частини п`ятої статті 10 Закону №3671-VI передбачено, що у разі виявлення помилок або неточностей у відомостях про особу, внесених до рішення про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, протягом місяця з дня отримання особової справи біженця або особи, яка потребує додаткового захисту, з письмовим висновком, приймає рішення про їх виправлення та здійснює обмін документів, виданих на підставі такого рішення.

З аналізу вказаних норм слідує, що чинним законодавством передбачено можливість внесення виправлень в проїзному документі біженця, внаслідок чого відповідний документ підлягає обміну.

Предметом спору у даній справі є оскарження ОСОБА_1 відмови Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області у внесенні виправлень в проїзний документ біженця для виїзду за кордон №TD004098 від 19.04.2023р. щодо транслітерації латиницею прізвища « ОСОБА_4 ». Зокрема, як стверджує позивач, правильним буде написання його прізвища в проїзному документі біженця для виїзду за кордон латиницею « ІНФОРМАЦІЯ_2 », а не « ОСОБА_2 », як це зазначив відповідач.

Транслітерація прізвища та імені латиницею, відповідно до вимог українського алфавіту, в паспортних документах застосовується в Україні з 2015 року.

Транслітерація це точна передача тексту й окремих слів однієї мови літерами іншої.

Транслітерація здійснюється шляхом відтворення кожної літери латиницею згідно з транслітераційною таблицею, яка складається з транслітераційних пар, де пара це літера з кирилиці і відповідна до неї літера з латиниці, що мають однакову чи подібну вимову.

Правила транслітерації регламентуються Постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 2010 року №55, пунктом 3 якої передбачено, що транслітерація прізвищ та імен осіб і географічних назв здійснюється шляхом відтворення кожної літери латиницею.

Згідно роз`яснень, які містяться на офіційному сайті Державної міграційної служби України, на письмове прохання особи внесення імені латинськими літерами може бути виконано відповідно до його написання у раніше виданих документах, що посвідчують особу, виданих компетентними органами України, або в документах, що підтверджують факт народження, зміну імені (у тому числі у разі укладання або розірвання шлюбу), виданих компетентними органами іноземної держави та легалізованих в установленому порядку.

Зміна транслітерації здійснюється на основі письмової заяви особи із долученням раніше виданих документів, що посвідчують особу, виданих компетентними органами України, або документів, що підтверджують факт народження, зміну імені (у тому числі у разі укладання або розірвання шлюбу), виданих компетентними органами іноземної держави та легалізованих в установленому порядку.

Таким чином та враховуючи безпосередньо зміст поняття «транслітерація» колегія суддів доходить висновку, що внесення імені позивача латинськими літерами до проїзного документу біженця для виїзду за кордон має бути виконано у точній відповідності до його написання у раніше виданих документах, що посвідчують особу, виданих компетентними органами України. Зазначене зумовлюється, передусім, тим, що в раніше виданих документах держава ідентифікувала особу біженця та легалізувала її.

Як вже зазначалося колегією суддів, позивач отримав в Україні посвідчення біженця та картку платника податків, у яких його прізвище зазначено як « ОСОБА_4 », що, за правилами транслітерації, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 2010 року №55, латиницею має відображатися як « ОСОБА_3 ».

Також, в матеріалах справи міститься свідоцтво про народження позивача, в якому його прізвище російською зазначено « ОСОБА_5 », що відповідає українському « ОСОБА_4 » та, відповідно, латиницею « ОСОБА_3 ».

Що ж до посилань відповідачів та суду першої інстанції на те, що міграційний орган здійснив процедуру ідентифікації особи позивача на підставі національного паспортного документу громадянина Республіки Білорусь серії НОМЕР_3 , в якому прізвище позивача латиницею зазначено як « ОСОБА_2 », то колегія суддів звертає увагу, що ідентифікацію особи позивача міграційним органом проведено під час визнання його біженцем та, відповідно, видачі йому посвідчення біженця (яке прирівнюється до паспортного документу) і картки платника податків.

Під час ідентифікації особи позивача ДМС України відобразила його прізвище у виданих офіційних документах як « ОСОБА_4 », що відповідає відомостям свідоцтва про народження позивача.

Колегія суддів наголошує, що в спірних правовідносинах йде мова не про ідентифікацію особи відповідно до документів, виданих країною їх громадянської належності, а про транслітерацію прізвища особи, тобто відтворення кожної літери прізвища, яке міститься у раніше виданих компетентними органами документах, латиницею.

Більше того, колегія суддів звертає увагу, що в національному паспортному документі громадянина Республіки Білорусь серії НОМЕР_3 білоруською мовою прізвище позивача вказано « ОСОБА_6 » (що відповідає латиницею « ОСОБА_2 »).

З вказаного слідує, що при ідентифікації особи позивача та видачі йому посвідчення біженця органом ДМС не враховано відомості національного паспортного документу громадянина Республіки Білорусь серії НОМЕР_3 , а при здійсненні транслітерації такого прізвища латиницею враховано відомості відповідного паспортного документу.

У рішенні по справі «Рисовський проти України» (№ 29979/04) Європейський суд з прав людини зазначив, що принцип «належного урядування», зокрема, передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовний спосіб. При цьому, на них покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливості уникати виконання своїх обов`язків.

Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (рішення у справах «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (Pincova and Pine v. the Czech Republic), пункт 58, «Ґаші проти Хорватії» (Gashi v. Croatia), заява №32457/05, пункт 40, «Трґо проти Хорватії» (Trgo v. Croatia), заява №35298/04, пункт 67).

З огляду на встановлені вище обставини колегія судів доходить висновку про протиправність відмови ГУ ДМС України в Одеській області, оформленої листом №5100.5.1-5659/51.3-23 від 17.05.2023р., у зміні транслітерації латиницею прізвища ОСОБА_1 в проїзному документі біженця для виїзду за кордон №TD004098, виданому органом 0080 від 19.04.2023р. та, у зв`язку з цим, про наявність підстав для зобов`язання Департаменту у справах іноземців та осіб без громадянства Державної міграційної служби України (орган « 0080», який безпосередньо видавав проїзний документ) внести виправлення в написанні транслітерацією латиницею прізвища ОСОБА_1 , а саме: з « ОСОБА_2 » на « ОСОБА_3 » в проїзному документі біженця для виїзду за кордон та здійснити його обмін.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Оскільки при вирішенні спору судом першої інстанції не повно з`ясовано обставини справи та допущено порушення норм матеріального права, тому, відповідно до п.1, п.4 ч.1 статті 317 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції задовольняє таку скаргу, скасовує рішення суду від 19.09.2023р., з ухваленням по справі нового судового рішення про задоволення позову ОСОБА_1 .

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною 6 статті 139 Кодексу передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

При зверненні з даним позовом до суду першої інстанції позивачем сплачено 2147,20 грн. судового збору, а при поданні апеляційної скарги 3220,80 грн.

А відтак, на підставі ст.139 КАС України, за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області (як суб`єкта владних повноважень, неправомірність відмови якого визнана в судовому порядку) на користь ОСОБА_1 підлягає 5368,00 грн. судового збору.

Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, тому постанова суду апеляційної інстанції, відповідно до ч.5 ст.328 КАС України, в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.2 ч.1 ст.315, ст.ст. 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2023 року скасувати.

Ухвалити по справі нове рішення, яким позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправною відмову Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, оформлену листом №5100.5.1-5659/51.3-23 від 17.05.2023р., у внесені виправлень в транслітерацію латиницею прізвища ОСОБА_1 , відображену в проїзному документі біженця для виїзду за кордон № НОМЕР_1 , виданому 19 квітня 2023 року Департаментом у справах іноземців та осіб без громадянства Державної міграційної служби України (орган 0080).

Зобов`язати Департамент у справах іноземців та осіб без громадянства Державної міграційної служби України внести виправлення в написанні транслітерацією латиницею прізвища ОСОБА_1 в проїзному документі біженця для виїзду за кордон №TD004098 від 19 квітня 2023 року, а саме: з «SITSKO» на «SITKO», та здійснити обмін проїзного документу біженця для виїзду за кордон.

Стягнути з Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області (, вул.Преображенська, 44, м.Одеса, 65045) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 ) 5368,00 грн. судового збору.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Повний текст судового рішення виготовлений 12 грудня 2023 року.

Головуючий суддя: О.В. Лук`янчук

Суддя: А.І. Бітов

Суддя: І.Г. Ступакова