Справа № 560/5390/23
Суддя: Матохнюк Д.Б.
Дата ухвалення: 2023-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/5390/23 Головуючий у 1-й інстанції: Божук Д.А.

Суддя-доповідач: Матохнюк Д.Б.

12 грудня 2023 року м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Матохнюка Д.Б.

суддів: Гонтарука В. М. Білої Л.М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 05 липня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Волинській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

у квітні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (ГУ ПФУ у Волинській області), Головного управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області (ГУ ПФУ у Хмельницькій області) в якому просив:

- визнати у листі ГУ ПФУ в Хмельницькій області № 2200-0304-8/16819 від 07.03.2023 протиправним висновок щодо відсутності підстав для призначення (переведення) позивача пенсії за віком відповідно до Закону України "Про державну службу";

- визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Хмельницькій області від 28 лютого 2023 року, яким позивачу відмовлено у переведенні з пенсії за віком згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію за віком згідно Закону України "Про державну службу";

- зобов`язати ГУ ПФУ у Хмельницькій області зарахувати позивачу до стажу державної служби період проходження військової служби в армії з 11.05.1977 по 18.05.1980;

- зобов`язати ГУ ПФУ у Хмельницькій області зарахувати позивачу до стажу державної служби період роботи в органах місцевого самоврядування на посаді голови Печеської сільської ради з 04.07.2001 року по 12.04.2006 року та на посаді старости с.Печеськи Лісогринівецької сілської Ради з 24.05.2016 року по 24.11.2020 року;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Хмельницькій області призначити та виплачувати позивачу з 20.02.2023 року пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу " № 3723-ХІІ в розмірі 60 відсотків від заробітку зазначеного у довідках Лісогринівецької селищної ради «Про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця ( посадовий оклад, вислуга, ранг, надбавка за вислугу років) № 8 від 17.02.2023 та довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця ( за будь які 60 календарних місяців підряд перед зверненням на пенсію) № 7 від 17.02.2023.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 05 липня 2023 року позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Хмельницькій області щодо не зарахування до стажу державної служби ОСОБА_1 періодів проходження строкової служби у лавах Радянської Армії з 11.05.1977 по 18.05.1980, а також роботи в органах місцевого самоврядування на посаді голови Печеської сільської ради з 04.07.2001 по 12.04.2006 та на посаді старости с. Печеськи Лісогринівецької сільської ради з 24.05.2016 по 24.11.2020.

Зобов`язано ГУ ПФУ в Хмельницькій області зарахувати до стажу державної служби ОСОБА_1 періоди проходження строкової служби у лавах Радянської Армії з 11.05.1977 по 18.05.1980, а також роботи в органах місцевого самоврядування на посаді голови Печеської сільської ради з 04.07.2001 року по 12.04.2006 та на посаді старости с. Печеськи Лісогринівецької сільської ради з 24.05.2016 по 24.11.2020.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням в частині відмовлених позовних вимог, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення в цій частині та ухвалити нову постанову про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку у ГУ ПФУ у Хмельницькій області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Так, 20.02.2023 позивач звернувся до органів Пенсійного фонду із заявою про переведення на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу". До заяви були додані, зокрема, довідки Лісовогринівецької сільської ради від 17.02.2023 про складові заробітної плати № 7 (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією) та №8 (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років станом на 01.08.2022) для призначення пенсії .

Рішенням ГУ ПФУ у Волинській області від 28.02.2023 №1157/03-16 відмовлено ОСОБА_1 в перерахунку пенсії у зв`язку із переходом із пенсії за віком згідно Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування на пенсію за віком згідно Закону України Про державну службу.

У ході розгляду заяви з доданими до неї документами було встановлено, що заявник з 10.12.1992 по 12.04.2006 працював сільським головою Печеськівської сільської ради і з 24.05.2016 по 24.11.2020 старостою села Печеськи Лісовогринівецької сільської ради. Виходячи із вищенаведеного, станом на 01 травня 2016 обіймана ОСОБА_1 посада не віднесена до категорії посад державної служби, тобто на момент набрання чинності Законом № 889-VІІІ він не обіймав посади державної служби в державному органі, а тому права на перехід на пенсію по віку відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ не має.

Листом від 07.03.2023 №2200-0304-8/16819 ГУ ПФУ в Хмельницькій області повідомило позивача про те, що станом на 01.05.2016 стаж роботи позивача на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби становить 8 років 6 місяців 23 дні (з 10.12.1992 по 04.07.2001), що не є достатнім для призначення пенсії за віком відповідно до Закону №889. Зазначено, що з 04.07.2001 набрав чинності Закон України від 07.06.2001 № 243-ІІІ «Про службу в органах місцевого самоврядування» , відповідно до якого посади місцевих рад та їх виконавчих комітетів віднесені до відповідних категорій посадових осіб місцевого самоврядування, а не до відповідних посад державних службовців.

Враховуючи наведене, періоди роботи в органах місцевого самоврядування з 04.07.2001 не зараховуються до спеціального стажу для визначення права на пенсію за нормами Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VІІІ, відповідно і не враховується заробітна плата за період роботи в органах місцевого самоврядування. З огляду на зазначене, зарахувати періоди роботи з 04.07.2001 по 12.04.2016 на посадах голови сільської ради та старости с. Печеськи Лісогринівецької сільської ради, як роботу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби немає підстав.

Також, листом позивача повідомлено, що рішенням від 28.02.2023 йому відмовлено у переведенні на пенсію за віком, згідно Закону № 889 з врахуванням довідок про заробітну плату від 17.02.203 №7 та №8, виданих Лісогринівецькою сільською радою, оскільки у позивача відсутній як 10-річний та і 20-річний стаж роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби.

Вказані обставини слугували підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги частково суд першої інстанції виходив з того, що відповідач діяв не в межах та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Колегія суддів частково погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Так, за результатами розгляду даної справи суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для зобов`язання ГУ ПФУ в Хмельницькій області зарахувати позивачу до стажу державної служби період проходження військової служби з 11.05.1977 по 18.05.1980, а також періоди роботи з 04.07.2001 по 12.04.2006 та з 24.05.2016 по 24.11.2020 в органах місцевого самоврядування.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ у Волинській області від 27.02.2023 та зобов`язання ГУ ПФУ в Хмельницькій області призначити позивачу пенсію державного службовця за віком відповідно до ст. 37 Закону України від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ «Про державну службу», суд першої інстанції виходив з того, що станом на 01 травня 2016 року у позивача відсутній 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, та станом на 01 травня 2016 року позивач не працював на посаді, віднесеній до посад державних службовців, а тому позивач не має права на призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».

З цього приводу колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, ч. 1 ст. 9 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначено, що в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 вказаного Закону особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Згідно з ч. 3 ст. 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" №3723-ХІІ від 19.12.1993 (Закон №3723-ХІІ) на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

При цьому, 01 травня 2016 року набув чинності Закон України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII (Закон №889-VIII), згідно з ч. 2 Прикінцевих та перехідних положень якого визнано такими, що втратили чинність, зокрема, Закон України "Про державну службу" № 3723-ХІІ, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Згідно із ч.1 ст.37 Закону № 3723-ХІІ на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст.26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз.1 ч.1 ст.28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Тобто, необхідною умовою для наявності у осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, права на пенсію відповідно до згаданої статті є досягнення такими особами певного віку та наявність страхового стажу, передбаченого абз.1 ч.1 ст.28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Таким чином, до 01.05.2016 (дата набрання чинності Законом №889-VIII) право на пенсію державного службовця мали особи, які:

-досягли певного віку та мають передбачений законодавством страховий стаж;

- мали стаж державної служби не менш як 10 років, та на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців; а також особи, які мали не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Після 01.05.2016 року, відповідно до ст. 90 Закону № 889-VIII пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

При цьому законодавець визначив певні умови, за дотримання яких у осіб зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 №3723-ХІ.

Так, відповідно до п. 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" № 889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону України "Про державну службу" №3723-ХІ та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 попереднього Закону у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" № 889-VIII визначено, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст.25 Закону України "Про державну службу" №3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" № 3723-ХІІ в порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто, за наявності в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Частиною 1 ст. 37 Закону № 3723-XII встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону № 1058-IV, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз. 1 ч. 1 ст. 28 згаданого Закону, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року-страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями,-у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Аналіз вищезазначених правових норм дає підстави для висновку, що за наявності в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), за останньою зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII.

Вказане узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою в постанові від 13 лютого 2019 року за результатами апеляційного перегляду рішення Верховного Суду 04 квітня 2018 року у зразковій справі № 822/524/18 (Пз/9901/23/18) та постановою Верховного Суду від 09.05.2023 у справі №560/928/20.

Отже, не зважаючи на те, що з 01.06.2016 Закон України від 16.12.1993 № 3723 "Про державну службу" втратив чинність, після вказаної дати особи, що працювали на державній службі за наявності передбачених ст.37 цього закону підстав, мають право на пенсію державного службовця.

Враховуючий вищезазначений 20 років стаж роботи на посадах державного службовця та на посадах, що прирівнюються до посад державного службовця, колегія суддів дійшла висновку, що позивач має право на пенсію відповідно до Закону України "Про державну службу".

Таким чином, законодавець зберіг за такою категорією осіб, як позивач, право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII, а тому відсутні перешкоди для переходу за бажанням самого позивача, з пенсії за віком, яку на сьогодні позивач отримує на підставі Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", на пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення ГУ ПФУ у Волинській області від 27.02.2023 є протиправним та підлягає скасуванню.

В той же час, колегія суддів вказує на те, що постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 №622 "Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб" затверджено Порядок призначення пенсій згідно з Законом №889-VIII, яким визначено право на пенсійне забезпечення державних службовців відповідно до статті 37 Закону №3723-XII (Порядок).

Пунктом 4 вказаного Порядку передбачено, що пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права, в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями,-заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. При цьому: посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, установлених на день звернення за призначенням пенсії за останньою займаною посадою державної служби (або прирівняною до неї у разі відсутності у державному органі відповідних посад державної служби); розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за будь-які 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв починаючи з 1 травня 2016 року. Середньомісячна сума зазначених виплат за 60 календарних місяців визначається шляхом ділення загальної суми цих виплат на 60. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні; у разі коли в осіб, зазначених в пункті 2 цього Порядку, станом на дату звернення немає 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією починаючи з 1 травня 2016 року, середньомісячна сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається шляхом ділення загальної суми таких виплат за наявні місяці роботи починаючи з 1 травня 2016 року на кількість таких місяців.

За бажанням осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, і які на момент виходу на пенсію не перебувають на державній службі, розмір зазначених в абзацах третьому-п`ятому цього пункту виплат визначається в середніх розмірах відносно визначених законодавством таких виплат за місяць, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії, але не раніше травня 2016 року, за відповідною (прирівняною) посадою (посадами) за останнім місцем роботи на державній службі.

Так, на момент звернення позивача з заявою про переведення його на пенсію відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ (08.12.2022), вимоги до форми довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям встановлені постановою правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017 №1-3 "Про форми довідок про заробітну плату для призначення пенсії державним службовцям", зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 08.02.2017 за № 180/30048.

Як слідує зі змісту довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією) від 17.02.2023 №7 та довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) від 17.02.2023 №8, останні видані Лісовогринівецькою сільською радою станом на 16.02.2023 року.

При цьому, у довідках зазначено, що на всі види оплати праці, включені в довідки, нараховано єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Між тим, колегія суддів зауважує, що позивач у даній справі звільнена з посади старости с. Печеськи Лісогринівецької сільської ради ще у 2020 році, а відтак застосування при розрахунку пенсії державного службовця зі складових заробітної плати, з яких останній не сплачував страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, суперечитиме нормам ч.1 ст. 37 Закону № 3723-XII.

З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що ОСОБА_1 має право на пенсію відповідно до Закону № 3723-XII, однак без врахування довідок про складові заробітної плати, виданих Лісовогринівецькою сільською радою станом на 16.02.2023 року.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам по справі, доводи апеляційної скарги спростовують висновки рішення суду, допущені судом першої інстанції порушення норм матеріального права призвели до неправильного вирішення справи, а тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.6 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому відповідно до п.2 ч.5 ст.328 цього Кодексу судове рішення за результатами її розгляду судом апеляційної інстанції в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 05 липня 2023 року скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області від 28 лютого 2023 року про відмову у переведенні з пенсії за віком згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію за віком згідно Закону України "Про державну службу" та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити ОСОБА_1 з 20.02.2023 року пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу " № 3723-ХІІ в розмірі 60 відсотків від заробітку зазначеного у довідках Лісогринівецької селищної ради «Про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця ( посадовий оклад, вислуга, ранг, надбавка за вислугу років) № 8 від 17.02.2023 та довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця ( за будь які 60 календарних місяців підряд перед зверненням на пенсію) № 7 від 17.02.2023.

Прийняти в цій частині нову постанову.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області від 28 лютого 2023 року про відмову у переведенні ОСОБА_1 з пенсії за віком згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію за віком згідно Закону України "Про державну службу".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області перевести ОСОБА_1 з 20 лютого 2023 на пенсію за віком відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 №3723-ХІІ, без врахування довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця №7 від 17.02.2023 та №8 від 17.02.2023, виданих Лісогринівецькою селищною радою.

В решті рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 05 липня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Головуючий Матохнюк Д.Б.

Судді Гонтарук В. М. Біла Л.М.