Справа № 580/9473/23
Суддя: Василь ГАВРИЛЮК
Дата ухвалення: 2023-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2023 року справа № 580/9473/23

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гаврилюка В.О.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Черкаській області про скасування постанови,

встановив:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі ФОП ОСОБА_1 , позивач) подав позов до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Черкаській області (далі відповідач) в якому просить скасувати постанову від 22.08.2023 про застосування адміністративно-господарського штрафу № 031478.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що спірна постанова оформлена з численними порушеннями та прийнята з порушенням порядку розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт. Звернув увагу, що невірно визначений суб`єкт правопорушення, оскільки постанова складена відносно ПП ОСОБА_1 , однак позивач здійснює господарську діяльність у статусі фізичної-особи підприємця. Позивач не створював приватне підприємство із назвою ОСОБА_1 , а тому ПП ОСОБА_1 не може бути притягнуто до адміністративної відповідальності, оскільки такого суб`єкта господарювання не існує. У разі пред`явлення оскаржуваної постанови до примусового виконання, то однойменне найменування ПП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_1 може призвести до стягнення з останнього грошових коштів як з неналежного боржника. Крім того, зазначає, що в постанові зазначено про порушення перевізником положень абзацу третього ч.1 ст.60 Закону України Про автомобільний транспорт, хоча ця норма не встановлює порядок поведінки учасників транспортного процесу, а встановлює лише відповідальність за порушення такого порядку. Разом із цим, в постанові робиться посилання на ст. 48 Закону України Про автомобільний транспорт, яка нібито встановлює відповідальність за допущене порушення законодавства про автомобільний транспорт, але насправді дана норма Закону не містить ніяких санкцій, у зв`язку із чим вважає, що відповідач порушив системно-логічний порядок складання постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу. Також звернув увагу, що в порушення п. 26 Порядку відповідач не повідомив позивача про розгляд справи, чим порушив його право захист від необґрунтованого втручання в діяльність суб`єкта господарювання.

Ухвалою від 13.10.2023 суддя Черкаського окружного адміністративного суду прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у адміністративній справі, вирішив розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

30.10.2023 представниця відповідача надала суду відзив на позов, в якому просила відмовити у задоволенні позову, зазначила, що представник позивача не заперечує, що на момент перевірки саме ОСОБА_1 був автомобільним перевізником. Постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу винесена саме відносно ОСОБА_1 , як до автомобільного перевізника, тобто суб`єкта господарювання. Зазначення у постанові про застосування адміністративно-господарського штрафу абревіатури ПП замість ФОП являється технічною помилкою, яка ніяким чином не впливає на факт виявленого порушення та законність винесення постанови саме відносно ОСОБА_1 , як до автомобільного перевізника, та не може бути єдиною підставою для її скасування. Крім того, в постанові вказаний реєстраційний номер облікової картки платника податків ОСОБА_1 . Звернула увагу, що представник позивача не довів наявності порушень суб`єктом владних повноважень процедури прийняття оскаржуваного рішення, які б могли вплинути на кінцевий результат розгляду відповідачем питання про притягнення позивача до відповідальності. Також звернула увагу, що відповідач в даному випадку дотримав процедуру повідомлення суб`єкта господарювання про дату, час та місце розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт для надання пояснень по суті складених матеріалів, шляхом направлення рекомендованого поштового відправлення, що узгоджується з вимогами п. 26 Порядку № 1567, оскільки позивач завчасно отримав повідомлення про розгляд справи, але 22.08.2023 правом участі у розгляді справи не скористався, явку свого представника не забезпечив, будь-яких письмових пояснень, заяв чи клопотань не надсилав.

Крім того, звернула увагу, що факт порушення законодавства про автомобільний транспорт позивачем, унаслідок здійснення перевезення вантажу за відсутності на момент проведення перевірки товарно-транспортної накладної, або іншого визначеного законодавством документу на вантаж, підтверджуються належними та достатніми письмовими доказами, складеними та зібраними під час рейдової перевірки та не заперечується як водієм на момент перевірки, так і представником позивача у своєму позові.

Розгляд справи по суті відповідно до частини 3 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) розпочато через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, повно, всебічно, об`єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов до такого висновку.

Суд встановив, що на підставі направлення на рейдову перевірку від 20.07.2023 № 012960 посадовою особою Відділу державного нагляду (контролю) у Черкаській області Державної служби України з безпеки на транспорті проведено рейдову перевірку додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом.

За наслідками перевірки складено Акт від 24.07.2023 № 031433, в якому зафіксовано, що 24.07.2023 о 15 год. 30 хв. На а/д Н-01 142км Київ-Знам`янка Черкаський район ОСОБА_1 ), за допомогою водія ОСОБА_2 , який керував транспортним засобом марки DAF СF 75.310 д/н НОМЕР_1 , здійснював перевезення вантажу за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених ст. 48 Закону України Про автомобільний транспорт, а саме: у водія на момент проведення перевірки у водія відсутня ТТН або інший документ на вантаж.

Водій з актом ознайомився, про що свідчить особистий підпис.

За вказане порушення постановою відділу державного нагляду (контролю) у Черкаській області Державної служби України з безпеки на транспорті від 22.08.2023 № 031478 до позивача застосовано адміністративно-господарський штраф в сумі 17000,00 грн.

Вважаючи вказану постанову протиправною, позивач звернувся в суд з цим позовом.

Під час вирішення спору по суті суд зазначає, що відповідно до абз. 2 ст. 19 Конституції України державні органи, органи місцевого самоврядування та їх службові і посадові особи зобов`язані діяти виключно в межах та спосіб, визначені законом.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначено Законом України Про автомобільний транспорт від 05.04.2001 № 2344-III (далі Закон № 2344-III).

Статтею 1 Закону № 2344-III визначено, що автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Частиною четвертою статті 6 Закону № 2344-III визначено, що державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Згідно зі статтею 18 Закону № 2344-ІІІ з метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв транспортних засобів автомобільні перевізники зобов`язані: організовувати роботу водіїв транспортних засобів, режими їх праці та відпочинку відповідно до вимог законодавства України; здійснювати заходи, спрямовані на забезпечення безпеки дорожнього руху; забезпечувати виконання вимог законодавства з питань охорони праці. Контроль за роботою водіїв транспортних засобів має забезпечувати належне виконання покладених на них обов`язків і включає організацію перевірок режимів їх праці та відпочинку, а також виконання водіями транспортних засобів вимог цього Закону та законодавства про працю. Положення щодо режимів праці та відпочинку водіїв транспортних засобів визначається законодавством.

В силу статті 34 Закону № 2344-III автомобільний перевізник повинен виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів; забезпечувати умови праці та відпочинку водіїв згідно з вимогами законодавства, забезпечувати безпеку дорожнього руху

Приписами частини другої статті 48 Закону № 2344-ІІІ визначені документи для здійснення внутрішніх перевезень вантажів, а саме: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Згідно абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону № 2344-III (в редакції Закону № 1534-IX від 03.06.2021), за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за: перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Постановою Кабінету Міністрів України № 1567 від 08.11.2006 року затверджений Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті (далі Порядок № 1567), згідно якого державний контроль автомобільних перевізників здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок.

За змістом п. 2 Порядку № 1567 державному контролю підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних суб`єктів господарювання, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.

Згідно з п. 15 Порядку № 1567 здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, під час проведення рейдової перевірки перевіряється: наявність визначених статтями 39 і 48 Закону № 2344-ІІІ документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом, додержання водієм режиму праці та відпочинку, виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.

Відповідно до п. 20 Порядку № 1567 виявлені під час перевірки порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму.

У разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3 (п. 21 Порядку).

Суд врахував, що згідно Акту перевірки від 24.07.2023 № 031433 в ході перевірки дотримання законодавства про транспорт 16.05.2023 встановлено відсутність на момент перевірки у водія документів визначених ст. 48 Закону України Про автомобільний транспорт, а саме: товарно-транспортної накладної.

Враховуючи, що матеріалами перевірки підтверджено відсутність у водія на момент проведення перевірки ТТН, що в свою чергу позивач у позові не заперечує, суд вважає доведеним належними доказами зміст правопорушення, за яке до позивача застосовано штрафні санкції.

Разом з тим, позивач, в обґрунтування протиправності спірної постанови зазначає, що невірно визначений суб`єкт правопорушення, оскільки постанова складена відносно ПП ОСОБА_1 , однак позивач здійснює господарську діяльність у статусі фізичної-особи підприємця.

Надавши оцінку вказаним доводам суд зазначає, що в Акті перевірки від 24.07.2023 № 031433 зафіксовано, що саме ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) є перевізником, який допустив здійснення перевезення за відсутності ТТН. Таким чином, саме позивач є суб`єктом правопорушення, у зв`язку із чим штрафні санкції мають бути застосовані саме до позивача. При цьому, подія та склад порушення транспортного законодавства, які є обов`язковими умовами для притягнення особи до адміністративно-господарської відповідальності, належним чином встановлені та відображені в оскаржуваній постанові.

Суд вважає, що зазначення у постанові про застосування адміністративно-господарського штрафу абревіатури ПП замість ФОП жодним чином не спростовує обставини допущення позивачем порушення транспортного законодавства та правомірності винесення спірної постанови про застосування штрафу саме до автомобільного перевізника, у зв`язку із чим вказані посилання не можуть слугувати самостійними підставами для скасування спірної постанови.

Крім того, суд зазначає, що спірна постанова містить посилання на ст. 60 Закону України Про автомобільний транспорт, як на підставу застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу за перевезення вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтею 48 цього Закону, у зв`язку із чим посилання позивача про порушення системно-логічного порядку складення спірної постанови не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи.

Стосовно посилань позивача про порушення порядку повідомлення позивача про розгляд справи, суд зазначає таке.

Відповідно до пунктів 25-26 Порядку № 1567 справа про порушення розглядається в територіальному органі Укртрансбезпеки за місцезнаходженням автомобільного перевізника або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи автомобільного перевізника) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

Справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи автомобільного перевізника.

Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа автомобільного перевізника повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням або надсиланням на офіційну електронну адресу (за наявності).

Суд встановив, що листом № 57205/41/24-23 від 28.07.2023 позивачу за місцем його реєстрації ( АДРЕСА_2 ) направлене повідомлення про розгляд справи на 22.08.2023 (з 09-30 год. до 12.00 год.). Вказаний лист 231) отримав уповноважений представник позивача за довіреністю 12.08.2023, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 47).

Таким чином, позивач завчасно повідомлений про розгляд справи та мав можливість підготуватись, а також бути присутнім при розгляді справи, чи надіслати свої пояснення та заперечення з підтверджуючими документами, у зв`язку із чим вказані доводи позивача щодо його неналежного повідомлення про розгляд справи, суд вважає необґрунтованими.

Відповідно до п. 27 Порядку № 1567 у разі неявки уповноваженої особи суб`єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі.

З огляду на зазначене, відповідач в даному випадку дотримався процедуру повідомлення суб`єкта господарювання про дату, час та місце розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт для надання пояснень по суті складених матеріалів, шляхом направлення рекомендованого поштового відправлення, що узгоджується з вимогами п. 26 Порядку № 1567.

З урахуванням зазначеного, доводи позивача про протиправність спірної постанови не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи. Процедурних порушень, що вказували б на неправомірність спірної постанови суд не встановив.

Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. При цьому в силу положень частини 2 статті 77 вказаного кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд при вирішенні спору враховує приписи статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є необґрунтованими, а вимоги такими, в задоволенні яких слід відмовити.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат, суд враховує таке.

Згідно статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до частини 1 статті 139 вказаного Кодексу при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи на те, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню, то підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 9, 14, 73-77, 139, 157, 242-246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Розподіл судових витрат не здійснювати.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду у строк, встановлений статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Учасники справи:

1) позивач Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 );

2) відповідач Державна служба України з безпеки на транспорті (03150, м. Київ, вул. Антоновича, 51, ).

Рішення складене у повному обсязі та підписане 12.12.2023.

Суддя Василь ГАВРИЛЮК