Справа № 380/2919/23
Суддя: Уханенко С.А.
Дата ухвалення: 2023-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

12 грудня 2023 року

м. Київ

справа № 380/2919/23

адміністративне провадження № К/990/40894/23

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Уханенка С.А., перевірив касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25 жовтня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного агентства меліорації та рибного господарства України про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

ВСТАНОВИВ:

15 лютого 2023 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Державного агентства меліорації та рибного господарства України, в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ №12-ТО від 03 лютого 2023 року.

- поновити на посаді начальника Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Львівській області з 04 лютого 2023 року;

- стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу з 04 лютого 2023 року.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 21 червня 2023 року позов задоволено.

Позивач подав клопотання про ухвалення додаткового рішення, а саме: вирішити питання про судові витрати (стягнення витрат на правничу допомогу).

Додатковим рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 18 липня 2023 року заяву позивача задоволено частково.

Стягнуто з Державного агентства меліорації та рибного господарства України () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати у виді витрат на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 15000 (п`ятнадцять тисяч) грн 00 коп.

У задоволенні іншої частини вимог заяви відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25 жовтня 2023 року (адміністративне провадження №А/857/14064/23) апеляційну скаргу Державного агентства меліорації та рибного господарства України задоволено.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21 червня 2023 року у цій справі скасовано та прийнято нову постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_1 до Державного агентства меліорації та рибного господарства України, про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовлено повністю.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25 жовтня 2023 року (адміністративне провадження №А/857/14065/23) апеляційну скаргу Державного агентства меліорації та рибного господарства України задоволено.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18 липня 2023 року у цій справі скасовано та прийнято нову постанову, якою у задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правову допомогу відмовлено.

Не погоджуючись з цими рішеннями суду апеляційної інстанції, позивач звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, надіславши її засобами поштового зв`язку 01 грудня 2023 року.

Заявник, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані постанови суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21 червня 2023 року та додаткове рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18 липня 2023 року.

Предметом спору у цій справі є правомірність звільнення позивача з посади начальника Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Львівській області за порушення Присяги державного службовця з припиненням державної служби відповідно до пункту 4 частини першої статті 87 Закону України «Про державну службу».

Щодо оскарження постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25 жовтня 2023 року (адміністративне провадження №А/857/14065/23), якою додаткове рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18 липня 2023 року у цій справі скасовано та прийнято нову постанову, котрою у задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правову допомогу відмовлено, Верховний Суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

За загальним правилом, питання розподілу судових витрат вирішується судом у судовому рішенні, яким закінчується розгляд справи. Разом з тим, КАС України передбачені випадки, коли суд може вирішити питання розподілу судових витрат після ухвалення рішення по суті позовних вимог, а саме: 1) якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат (частина третя статті 143); 2) у випадку постановлення ухвали про закриття провадження у справі, залишення позову без розгляду або ухвалення рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням (суд вирішує питання про розподіл судових витрат не пізніше десяти днів з дня ухвалення відповідного судового рішення, за умови подання учасником справи відповідної заяви і доказів, які підтверджують розмір судових витрат (частина шоста статті 143); 3) якщо це питання не було вирішено (пункт 3 частини першої статті 252).

У таких випадках суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.

Оскільки додаткове судове рішення після його ухвалення стає частиною судового рішення по суті позовних вимог, відповідно, порядок його оскарження є таким, що і для рішення по суті, оскільки вирішує питання, які не пов`язані із вимогами адміністративного позову, але в обов`язковому порядку мають бути вирішені судом.

Таким чином, при вирішенні питання про можливість відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою на додаткове судове рішення (у нашому випадку на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25 жовтня 2023 року (адміністративне провадження №А/857/14065/23)) вирішальним є питання можливості касаційного оскарження судового рішення по суті позовних вимог.

Аналогічну правову позицію викладено в ухвалах Верховного Суду від 11 квітня 2022 року у справі №560/1124/21, від 17 січня 2022 року у справі №260/4012/20, від 19 січня 2022 року у справі №440/1953/20, від 18 січня 2022 року у справі №240/4786/21, від 28 липня 2022 року у справі №420/17362/21.

Отже, враховуючи викладене, Суд у першу чергу перевірив доводи та надав їм оцінку щодо належного обґрунтування позивачем підстав касаційного оскарження постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25 жовтня 2023 року (адміністративне провадження №А А/857/14064/23), якою відмовлено у задоволенні позовних вимог по суті.

Так, відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

За правилами частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Вимоги до форми та змісту касаційної скарги встановлено статтею 330 КАС України, відповідно до пункту 4 частини другої якої у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

В касаційній скарзі позивачем зазначено, що суд апеляційної інстанції необґрунтовано відступив від висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 05 червня 2019 року у справі №814/934/18, а саме: визнав правомірним притягнення до дисциплінарної відповідальності без встановлення причинного зв`язку між поведінкою правопорушника, наявністю вини в його діях чи

бездіяльності, не встановив наявність будь-яких шкідливих наслідків таких.

Отже, за своїм змістом, скаржник оскаржує рішення суду апеляційної інстанції на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України.

Перевіривши викладені доводи, Верховний Суд зазначає, що відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України можливе за умови зазначення у касаційній скарзі норми права щодо якої Верховним Судом висловлена правова позиція, подібність правовідносин та обґрунтування у чому саме полягає неправильне застосування судами цієї норми, з урахуванням обставин, установлених судами у цій справі.

Водночас, аргументи скаржника зводяться лише до зазначення постанови Верховного Суду, проте не зазначено неправильного застосування судом апеляційної інстанції конкретних (чітких) норм матеріального права, сутність такого неправильного застосування та суперечливість такого застосування позиції Верховного Суду.

Отже, в касаційній скарзі позивач конкретну (чітку) норму, щодо якої викладені висновки Верховного Суду, не зазначив та не обґрунтував подібність правовідносин у цій справі та у справі, на яку він посилається, що з огляду на це, не може вважатися належним обґрунтуванням касаційного оскарження, передбаченого пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України.

Відтак, Суд відхиляє посилання скаржника на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України.

Разом з цим в тексті касаційної скарги зазначено, що суд апеляційної інстанції не дослідив зібрані у справі докази, зокрема не надав (не спростував) низку доказів, що були належним чином досліджені в суді першої інстанції.

Отже, за своїм змістом, скаржник оскаржує рішення суду апеляційної інстанції на підставі пункту 1 частини другої статті 353 КАС України.

Так, відповідно до вказаної норми підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо: суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини четвертої статті 328 цього Кодексу.

Верховний Суд наголошує, що доводи про порушення судом норм процесуального права, передбачених пунктом 1 частиною другою статті 353 КАС України, мають бути наведені з одночасним викладенням обґрунтування неправильного застосування судом норм матеріального права відповідно до підстав, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини четвертої статті 328 КАС України. Такі доводи мають бути наведені у взаємозв`язку із встановленими обставинами і висновками судів щодо кожного з питань, які скаржник вважає неправильно вирішеним.

Проте перевіркою Верховним Судом змісту поданої у цій справі касаційної скарги встановлено, що у ній не викладені передбачені частиною четвертою статті 328 КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.

Отже, Суд відхиляє посилання скаржника на пункт 4 частини четвертої статті 328 КАС України у взаємозв`язку з пунктом 1 частини другої статті 353 КАС України як на підставу касаційного оскарження рішення судів попередніх інстанцій.

Підсумовуючи викладене, Верховний Суд зазначає наступне.

Враховуючи, що постанова Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25 жовтня 2023 року (А/857/14065/23), якою переглянуте додаткове рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18 липня 2023 року у цій справі з моменту її ухвалення стала невід`ємною частиною основного судового рішення, а скаржником не викладені передбачені статтею 328 КАС України підстави, за яких оскаржувана постанова Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25 жовтня 2023 року (адміністративне провадження № А/857/14064/23), якою відмовлено у задоволенні позовних вимог по суті, може бути переглянуте судом касаційної інстанції на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України та пункту 4 частини четвертої статті 328 КАС України у взаємозв`язку з пунктом 1 частини другої статті 353 КАС України, тому касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала, на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України.

Керуючись статтею 248, 252, пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25 жовтня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного агентства меліорації та рибного господарства України про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - повернути особі, яка її подала.

Копію цієї ухвали надіслати учасникам справи у порядку, визначеному статтею 251 КАС України.

Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

СуддяС.А. Уханенко