Справа № 520/19576/23
Суддя: Невеніцин Є. В.
Дата ухвалення: 2023-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/638/130/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2023 року Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого Невеніцина Є.В.,

за участю секретаря Бикової Д.С.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Ігнатенко З.В.,

представника відповідача Тупікової О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові клопотання позивача про поновлення строку на звернення до суду по адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Харківської митниці Державної митної служби України про скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Дзержинського районного суду м.Харкова знаходиться адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Харківської митниці Державної митної служби України про скасування постанови.

При поданні позовної заяви позивачем подано заяву про поновлення строку звернення до суду. Так, ОСОБА_1 зазначає, що під час дії карантину, строки визначені статтями 47,79,80,114,162,163,164,165,169,177,193,261,295,304,309,329,338,342,363 КАС України продовжуються на строк дії такого карантину.

У судовому засіданні позивач та його представни підтримали заяву про поновлення строку.

Представник відповідача заперечувала у задоволенні заяви.

Суд, вислухавши пояснення учасників справи, оглянувши матеріали справи, прийшов до наступного.

Згідно оскаржуваної постанови від 22.10.2019 року по справі №2117/80700/19, вона ухвалена за відсутності ОСОБА_1 та направлена йому засобами поштового зв`язку.

Ухвалою суду від 07.11.2023 року судом витребувано у Харківської митниці Державної митної служби України відомості, зокрема копію розписки або копію зворотного поштового повідомлення тощо, про отримання ОСОБА_1 копії постанови №2117/80700/19 від 22.10.2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.485 МК України.

Жодної відповіді на виконання ухвали суду не надійшло, у судовому засіданні представника відповідача пояснила, що копії ухвали не отримано.

Разом з тим, згідно довідки про доставку електронного документу, зазначена копія ухвали отримана відповідачем 08.11.2023 року, також, 04.12.2023 року додатково отримана засобами поштового зв`язку згідно зворотнього повідомлення.

Відповідно до частини 1 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно ч.2 ст. 286 КУпАП, позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Таким чином, звертаючись до суду з адміністративним позовом 24.07.2023 року позивачем пропущено строк звернення до адміністративного суду.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

За положенням частини 3 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Таким чином, умовами застосування наслідків пропуску строку звернення до суду є насамперед його пропуск та відсутність поважних причин його пропуску.

Поважними причинами пропущення строку є причини, які не залежать від волі позивача та виключають (ускладнюють) можливість його звернення до суду з адміністративним позовом у визначений законом строк.

Наявність об`єктивних та непереборних обставин, що обумовлюють поважність причин пропуску строку звернення до суду, не може розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення пропущеного строку (рішення Європейського суду з прав людини у справі Олександр Шевченко проти України, п. 27), оскільки у випадку, якщо минув значний проміжок часу з моменту закінчення пропущеного строку, відновлення попереднього становища учасників справи буде значно ускладнено та може призвести до порушення прав та інтересів інших осіб.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків. Право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету.

Європейський суд з прав людини акцентує увагу на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких полягає в тому, щоб не допустити судовий процес у безладний рух.

Проте не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя має бути не лише фактичним, але і реальним (рішення Європейського суду з прав людини від 16 грудня 1992 року у справі "Жоффр де ля Прадель проти Франції").

В рішеннях від 13 січня 2000 року у справі "Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії" та від 28 жовтня 1998 року у справі "Перес де Есколано Каваніллес проти Іспанії" Європейський суд з прав людини зазначив, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог, що є порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції.

З огляду на викладене, керуючись принципом верховенства права, суд при вирішенні питання про дотримання позивачем строку звернення до суду усі сумніви щодо початку перебігу такого строку трактує на користь позивача та доходить висновку, що пропущений строк підлягає поновленню, оскільки відповідачем не надано відомостей щодо отримання копії оскаржуваної постанови позивачем, а не отримання своєчасно позивачем копії постанови є поважною причиною для пропуску строків для подання позовної заяви.

Керуючись ст.ст.121,122КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання позивача про поновлення строку на звернення до суду задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на звернення до суду з адміністративним позовом до Харківської митниці Державної митної служби України про скасування постанови.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складений 12.12.2023 року.

Головуючий Є.В.Невеніцин