Справа № 140/4375/23
Суддя: Гінда Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2023 рокуЛьвівСправа № 140/4375/23 пров. № А/857/15958/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача: Гінди О.М.

суддів: Гудима Л.Я., Заверухи О.Б.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Волинської митниці на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 01 серпня 2023 року (головуючий суддя: Ковальчук В.Д., місце ухвалення - м. Луцьк) у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТІР МАРКЕТ» до Волинської митниці про визнання протиправним та скасування рішень про коригування митної вартості,-

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ТІР МАРКЕТ», 17.03.2023 звернулося до суду з позовом, в якому просило визнати протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 03.10.2022 № UA205030/2022/000053/2, від 13.10.2022 № UA205030/2022/000058/2.

Обґрунтовує позов тим, що товариство внаслідок укладених з іноземними компаніями зовнішньоекономічних договорів придбало товари та подало митному органу митні декларації та документи, що підтверджують складові митної вартості, яка визначена за першим методом з урахуванням витрат на транспортування товару. Однак, відповідач прийняв оскаржувані рішення, якими здійснив коригування митної вартості у зв`язку із тим, що подані документи містили розбіжності, а декларант відмовився подавати додаткові документи для підтвердження рівня митної вартості.

На думку позивача, подані документи не містили розбіжностей, а сумніви митного органу щодо складових митної вартості товару ґрунтуються виключно на його припущеннях, а не достовірних відомостях. Позивач зазначає, що у рішенні про коригування митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які беруться за основу для визначення скоригованої митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу. Проте у спірних рішеннях, окрім номера та дати митної декларації, на підставі якої здійснено розрахунок скоригованої митної вартості товару, будь-яких пояснень щодо коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов не наведено.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 01 серпня 2023 року позов задоволено повністю.

Визнано протиправними та скасовано рішення Волинської митниці про коригування митної вартості товарів від 03.10.2022 № UA205030/2022/000053/2, від 13.10.2022 № UA205030/2022/000058/2.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Волинської митниці на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТІР МАРКЕТ» судовий збір у розмірі 2684,00 грн та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3500,00 грн.

Із цим рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач та оскаржив в апеляційному порядку. Вважає його необґрунтованим, таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати рішення та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, апелянт покликається на те, що зазначені у рішеннях про коригування митної вартості розбіжності в документах, які подано для підтвердження митної вартості товарів слугували беззаперечною підставою для сумніву митниці в достовірності заявлених відомостей про митну вартість товару, та, як наслідок витребування додаткових документів, які б ці сумніви усунули. Відповідач не погоджується із твердженням суду першої інстанції, що подані позивачем до митного оформлення документи були достатніми для підтвердження заявленої за ціною договору митної вартості товару.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що ТзОВ «ТІР МАРКЕТ» укладено договір від 09.05.2022 № 1 з компанією Czesci Tir Chlebek Spolka Jawna (Польща), предметом якого є постачання товарів (автозапчастин, хімії та аксесуарів до вантажних автомобілів) позивачу.

Відповідно до умов цього договору оплата за товар проводиться у валюті Євро відповідно до рахунків-фактур окремо за кожну поставку. Оплата відбувається шляхом 100% передоплати на банківський рахунок продавця, зазначеному в цьому контракті. Постачання товару здійснюється на умовах EXW, Лигота Інкотермс 2010 (відвантаження товару 43-518 Ligota ul. Miliardowicka 73, Польща). Сторони обумовили можливість використовувати інші умови постачання. Актуальні умови постачання вказуватимуться в інвойсах. У разі постачання товару силами продавця, вартість витрат може бути виставлена в Рахунку фактурі (Інвойсі) окремим рядком або окремим Рахунком фактурою (інвойсом). Товар вважається доставленим продавцем та прийнятим покупцем кількісно згідно з кількістю штук та ваги, які вказані у транспортних документах.

На виконання умов цього договору 03.10.2022 для митного оформлення товару декларантом ТзОВ «Глорія-Імпекс» в інтересах ТзОВ «ТІР МАРКЕТ» подано митну декларацію № 22UA87U4 на 7 товарних позицій, зокрема, на товар 1 «Запасні частини до вантажних автомобілів, нові в асортименті…», на товар 2 «Запасні частини до вантажних автомобілів, нові в асортименті: Ремкомлект зчіпного пристрою…».

У графі 42 митної декларації декларантом визначено ціну товарів за першим методом, зокрема вартість товару 1 становить 3067,40 євро, а товару 2 627,17 євро, а з урахування витрат на транспортування у графі 44 митна вартість визначена за товар 1 на рівні 3232,44 євро, що становить 115 191,53 грн, та за товар 2 650,23 євро, що становить 23171,62 грн за курсом НБУ (35,6361 грн за 1 євро) на дату подання декларації.

Разом з митною декларацією декларант подав такі документи: пакувальний лист Б/Н від 02.09.2022; рахунок-фактуру № FE/00000002/2022 від 02.09.2022; автотранспортну накладну А № 477646 від 30.09.2022; декларацію про походження товару № FE/00000002/2022 від 02.09.2022; рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №36 від 29.09.2022; зовнішньоекономічний договір (контракт) № 1 від 09.05.2022; договір про надання послуг митного брокера № 02/19 від 02.01.2019; договір (контракт) про перевезення №1 від 09.08.2022; копію митної декларації країни відправлення № 22PL335010E0854964 від 21.09.2022.

Під час опрацювання документів, поданих декларантом разом з митною декларацією та здійснення перевірки числового значення заявленої декларантом митної вартості товару митним органом встановлено, що дані документи містять наступні розбіжності.

Пункт 5.1. договору від 09.05.2022 №1 містить інформацію щодо умов поставки - ЕХW Лігота, що суперечить даним, зазначеним в митній декларації.

Рахунок-фактура від 02.09.2022 № FE/00000002/2022 не містить печаток та підписів отримувача товару.

З врахуванням наведеного митниця відповідно до статей 53 та 54 Митного кодексу України декларанту запропонувала надати в 10-денний термін наступні додаткові документи:

договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

виписку з бухгалтерської документації;

ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

копію митної декларації країни відправлення;

висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

та інші документи, що підтверджують митну вартість імпортованого товару за бажанням декларанта.

У відповідь на запит декларант не надав додаткові документи, які б підтвердили митну вартість, чи спростували розбіжність, про що повідомив листом від 03.10.2022 № б/н.

У зв`язку з тим, що подані документи, подані для підтвердження митної вартості не містили усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, та містять вищевказані розбіжності, а також у зв`язку з спрацюванням ризиків АСАУР, митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від 03.10.2022 № UA205030/2022/000053/2, яким митну вартість визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 Митного кодексу України, рівень митної вартості визначено згідно рівня на подібні/ідентичні товари, інформація про які міститься в ЄАІС Держмитслужби, а саме: товар 1 на рівні 4,22 дол. США/кг., за МД № UA205140/22/55605 від 05.08.2022; на товар 2 на рівні 5,01 дол. США/кг., за МД № UA100190/22/21544 від 13.07.2022.

Товар було випущено у вільний обіг за МД № 22UA21U0 від 03.10.2022 шляхом надання гарантій відповідно до розділу X МК України.

Також з матеріалів справи слідує, що ТзОВ «ТІР МАРКЕТ» укладено контракт № 05/04/EXP/2022 від 13.04.2022 з компанією OPOLTRANS Spolka z Ogranichona Odpowiedzialnoscia (Польща), предметом якого є постачання товарів (автозапчастин, хімії та аксесуарів до вантажних автомобілів) позивачу. Відповідно до умов цього договору оплата за товар проводиться у валюті Євро відповідно до рахунків-фактур окремо за кожну поставку. Форма оплати: 100% передоплата суми у валюті з рахунку-фактури на банківський рахунок продавця, зазначений у договорі. Загальна вартість товарів, що поставляються на підставі цього контракту, становить 1 000 000 (мільйон) євро. Постачання товару здійснюється на умовах EXW, Ополе Інкотермс 2010 (відвантаження товару 45-920, вул. Норвезька 13, Польща). Сторони обумовили можливість використовувати інші умови постачання. Актуальні умови постачання вказуватимуться в інвойсах. У разі постачання товару силами продавця, вартість витрат може бути виставлена в Рахунку фактурі (Інвойсі) окремим рядком або окремим Рахунком фактурою (інвойсом). Товар вважається доставленим продавцем та прийнятим покупцем кількісно згідно з кількістю штук та ваги, які вказані у транспортних документах.

На виконання умов цього договору, 12.10.2022 для митного оформлення товару декларантом ТзОВ «Глорія-Імпекс» в інтересах ТзОВ «ТІР МАРКЕТ» подано митну декларацію № 22UA25U7 на товар «Запасні частини до вантажних автомобілів, нові в асортименті…2.

У графі 42 митної декларації декларантом визначено ціну товару за першим методом, яка становить 5928,50 євро, а з урахування витрат на транспортування у графі 44 митна вартість визначена на рівні 6060,86 євро, що становить 215 442,33 грн за курсом НБУ (35,5465 грн за 1 євро) на дату подання декларації.

Разом з митною декларацією декларант подав такі документи: пакувальний лист № Х01/22000291 від 17.09.2022; рахунок-фактуру № Х01/22000291 від 17.09.2022; автотранспортну накладну б/н від 17.09.2022; декларацію про походження товару № Х01/22000291 від 17.09.2022; рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №41 від 11.10.2022; зовнішньоекономічний договір (контракт) № 05/04/EXP/2022 від 13.04.2022; договір про надання послуг митного брокера № 04/22 від 02.05.2022; договір (контракт) про перевезення №1 від 09.08.2022; копію митної декларації країни відправлення № 22PL381010E0215599 від 19.09.2022.

Під час опрацювання документів, поданих декларантом разом з митною декларацією та здійснення перевірки числового значення заявленої декларантом митної вартості товару митним органом встановлено, що дані документи не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом, обраним декларантом та містять наступні розбіжності. Прайс-лист від 17.09.22 № б/н втратив свою чинність, про що є відповідний напис; згідно пункту 6.2 контракту № 05/04/ЕХР/2022 від 13.04.2022 форму оплати вказано: 100% передоплата, про що в митного органу відсутня інформація; відбиток печатки перевізника у товаро-транспортній накладній не відповідає відбитку печатки у довідці про транспортні витрати.

З врахуванням наведеного митниця відповідно до статей 53 та 54 Митного кодексу України декларанту запропонувала надати в 10-денний термін наступні додаткові документи:

договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

виписку з бухгалтерської документації;

ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

копію митної декларації країни відправлення;

висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

та інші документи, що підтверджують митну вартість імпортованого товару за бажанням декларанта.

Декларантом до митного оформлення було подано не всі документи для підтвердження заявленої митної вартості, а також подано лист з повідомленням від 12.10.2022 № б/н про відсутність додаткових документів для підтвердження рівня митної вартості. Також, було встановлено розбіжності щодо умов поставки, оскільки у інвойсі № Х01/22000291 від 17.09.2022 вказано одночасно EXW та FCA Lublin.

У зв`язку з тим, що подані документи, подані для підтвердження митної вартості не містили усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, та містять вищевказані розбіжності, а також у зв`язку з спрацюванням ризиків АСАУР, митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від 13.10.2022 № UA205030/2022/000058/2, яким митну вартість визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 Митного кодексу України, рівень митної вартості визначено згідно рівня на подібні/ідентичні товари, інформація про які міститься в ЄАІС Держмитслужби, а саме: товар 1 на рівні 8,59 євро/кг., за МД №UA205030/2022/23702 від 10.08.2022.

Товар було випущено у вільний обіг за МД № 22UA05U5 від 13.10.2022 шляхом надання гарантій відповідно до розділу X МК України.

Позивач, не погоджуючись із рішеннями про коригування митної вартості товарів, звернувся до суду із цим позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що рішення відповідача про коригування митної вартості товарів від 03.10.2022 № UA205030/2022/000053/2, від 13.10.2022 № UA205030/2022/000058/2 є необґрунтованими та безпідставними, не ґрунтуються на нормах чинного законодавства, а тому підлягають скасуванню.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне..

Відповідно до ч. 1 ст. 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Так, ч. 1 ст. 51 МК України передбачено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: основний за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції) (ч. 2 ст. 57 МК України).

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 57 МК України кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Згідно з ч. ч. 5, 6 ст. 57 МК України у разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями ст. 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до ст. 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до ст. 63 цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених ст. 64 цього Кодексу (ч. 8 ст. 57 МК України).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 58 МК України, метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 52 МК України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Відповідно до ч. 1 ст. 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Так, ч. 2 ст. 53 МК України визначено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно з приписами ч. ч. 1, 2 ст. 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості. (ч. 6 ст. 54 МК України).

Так, ч. 7 ст. 54 МК України визначено, що у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Згідно ч. 1 ст. 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених ч. 6 ст. 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Відповідно до ч. 3 ст. 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

З системного аналізу вищенаведених норм, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що правовою підставою для винесення рішення про коригування митної вартості є: виявлення обставин, що заявлення неповних та/або недостовірних відомостей про митну вартість товарів, у тому числі невірного визначення митної вартості товарів; невірне проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч. ч. 2-4 ст. 53 цього Кодексу; відсутності у поданих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Крім цього, обов`язок доведення митної ціни товару покладений на позивача. При цьому, митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 16.04.2019 у справі № 804/16271/15, від 18 травня 2022 року у справі № 620/1735/20, від 21 вересня 2023 року у справі № 520/18432/21.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що здійснюючи митний контроль правильності визначення декларантом митної вартості товару, заявленого до митного оформлення, Волинська митниця, засобами електронного зв`язку, надсилала пропозицію позивачу, відповідно до ч. 3, 4 ст. 53 Митного кодексу України, про надання додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості.

Разом з тим, декларант позивача листами від 03.10.2022 № б/н та від 12.10.2022 № б/н повідомив митний орган, що документи, які зазначені у частині 3 статті 53 МК України надаватися не будуть та просив прийняти рішення без врахування 10-денного терміну на основі наданих електронних документів, долучених до митних декларацій.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що для митного оформлення товару до митної декларації від 03.10.2022 № UA205030.2022.027087 було додано:

пакувальний лист Б/Н від 02.09.2022; рахунок-фактуру № FE/00000002/2022 від 02.09.2022; автотранспортну накладну А № 477646 від 30.09.2022; декларацію про походження товару № FE/00000002/2022 від 02.09.2022; рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги № 36 від 29.09.2022; зовнішньоекономічний договір (контракт) № 1 від 09.05.2022; договір про надання послуг митного брокера № 02/19 від 02.01.2019; договір (контракт) про перевезення №1 від 09.08.2022; копію митної декларації країни відправлення № 22PL335010E0854964 від 21.09.2022.

З матеріалів справи вбачається, що під час декларування та на вимогу митного органу позивач не надав митному органу доказів про оплату товару за зовнішньоекономічним договором (контракт) № 1 від 09.05.2022.

Натомість такий доказ, позивач надав суду першої інстанції, зокрема, платіжне доручення в іноземній валюті № 162 від 16.09.2022 на суму 4607,31 Євро (а. с. 22). У цьому платіжному документі у графі «Призначення платежу» є покликання на зовнішньоекономічний договір (контракт) № 1 від 09.05.2022.

Крім цього, відповідно до цього платіжного доручення, грошові кошти перераховується з банківського рахунку позивача на банківський рахунок продавця (Czesci Tir Chlebek Spolka Jawna), які є сторонами контракту 09.05.2022, також ці реквізити банківських рахунків вказані у цьому контракті.

Тобто, такий документ дає можливість ідентифікувати товар, який ввозився на митну територію України. Отже, вказаний розрахунковий документ підтверджує факт перерахування коштів продавцю товару, відповідно до умов контракту № 1 від 09.05.2022.

Щодо наявних розбіжностей у поданих документах, які відповідач зазначив у рішенні про коригування митної вартості товарів від 03.10.2022 № UA205030/2022/000053/2, то суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Так, у цьому рішенні митний орган зазначив, що пункт 5.1. договору від 09.05.2022 № 1 містить інформацію щодо умов поставки - ЕХW Лігота, що суперечить даним, зазначеним в митній декларації. Рахунок-фактура від 02.09.2022 № FE/00000002/2022 не містить печаток та підписів отримувача товару.

Однак, суд апеляційної інстанції вважає такі покликання відповідача безпідставними, оскільки відповідно до цього пункту договору актуальні умови постачання вказуватимуться в інвойсах. Тобто, умови поставки остаточно визначаються в інвойсах

Так, в інвойсі (рахунку-фактурі) від 02.09.2022 № FE/00000002/2022 вказано умови поставки Incoterms FCA (PL Ligota), що відповідає умовам поставки, зазначеним у митній декларації від 03.10.2022 № UA205030.2022.027087.

Щодо покликання митного органу, що у рахунку-фактурі від 02.09.2022 № FE/00000002/2022 відсутні печатки та підписи отримувача товару, то суд апеляційної інстанції зазначає, що відсутність таких печаток та підписів отримувача товару жодним чином чином не впливає формування митної вартості товару.

Також, судом апеляційної інстанції встановлено, що для митного оформлення товару до митної декларації від 12.10.2022 UA205030.2022.027825 було додано:

пакувальний лист № Х01/22000291 від 17.09.2022; рахунок-фактуру № Х01/22000291 від 17.09.2022; автотранспортну накладну б/н від 17.09.2022; декларацію про походження товару № Х01/22000291 від 17.09.2022; рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги № 41 від 11.10.2022; зовнішньоекономічний договір (контракт) № 05/04/EXP/2022 від 13.04.2022; договір про надання послуг митного брокера № 04/22 від 02.05.2022; договір (контракт) про перевезення № 1 від 09.08.2022; копію митної декларації країни відправлення № 22PL381010E0215599 від 19.09.2022.

З матеріалів справи вбачається, що під час декларування та на вимогу митного органу позивач не надав митному органу доказів про оплату товару за зовнішньоекономічним договором (контракт) № 05/04/EXP/2022 від 13.04.2022.

Натомість такий доказ, позивач надав суду першої інстанції, зокрема, платіжне доручення в іноземній валюті № 171 від 30.09.2022 на суму 11201,25 Євро (а. с. 38). У цьому платіжному документі у графі «Призначення платежу» є покликання на зовнішньоекономічний договір (контракт) № 05/04/EXP/2022 від 13.04.2022.

Крім цього, відповідно до цього платіжного доручення, грошові кошти перераховується з банківського рахунку позивача на банківський рахунок продавця (OPOLTRANS Spolka z Ogranichona Odpowiedzialnoscia), які є сторонами контракту № 05/04/EXP/2022 від 13.04.2022, також ці реквізити банківських рахунків вказані у цьому контракті.

Тобто, такий документ дає можливість ідентифікувати товар, який ввозився на митну територію України. Отже, вказаний розрахунковий документ підтверджує факт перерахування коштів продавцю товару, відповідно до умов контракту № 05/04/EXP/2022 від 13.04.2022.

Щодо наявних розбіжностей у поданих документах, які відповідач зазначив у рішенні про коригування митної вартості товарів від 13.10.2022 № UA205030/2022/000058/2, то суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що прайс-лист продавця від 17.09.2022 № б/н не визначає митну вартість, оскільки встановлює ціну для невизначеного кола осіб та не враховує індивідуальних умов поставки згідно контракту № 05/04/EXP/2022 від 13.04.2022, а тому втрата його чинності жодним чином не впливає на визначення митної вартості.

Умови поставки в інвойсі № Х01/22000291 від 17.09.2022 визначені наступні: FCA Lublin, про що конкретизовано у нижній частині інвойса, а тому розбіжностей щодо цього судом апеляційної інстанції не беруться до уваги.

Щодо різниці у відбитках печатки перевізника ФОП ОСОБА_1 у товарно-транспортній накладній від 17.09.2022 та у довідці про транспортні витрати від 11.10.2022, то суд апеляційної інстанції зазначає, що наведене жодним чином не впливає на визначення митної вартості, оскільки дані як на одному відбитку печатки ФОП ОСОБА_1 , так і на іншому по суті збігаються, а розбіжність викликана тим, що у товарно-транспортній накладній від 17.09.2022 печатка містить англійську транслітерацію, а у довідці про транспортні витрати від 11.10.2022 інформація зазначена українською мовою.

Отже, проаналізувавши наведені вище документи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про недоведеність відповідачем неповноти, неточності чи недостатності наданих позивачем поданих документів для визначення митної вартості товару за основним методом; наявності встановлених частинами 1 та 2 статті 58 МК України обмежень для застосування першого методу та обставин, зазначених в частині 6 статті 54 МК України, для відмови у митному оформленні товару за першим методом, а отже і підстав для застосування положень частини 3 статті 57 та частини 3 статті 58 МК України, тобто використання другорядного методу визначення митної вартості товару при недоведеності неможливості її визначення за основним.

Також, суд апеляційної інстанції зауважує, що митний орган не вказав на будь-які розбіжності чи ознаки підробки зазначених документів, або відсутність відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що позов необхідно задовольнити, оскільки подані декларантом відповідачу документи надавали можливість встановити дійсну митну вартість товару за ціною договору, тобто за основним методом, а тому оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів підлягають скасуванню.

Щодо стягнення витрат на правничу допомогу, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Частиною 3 ст. 134 КАС України передбачено, що для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 4 ст. 134 КАС України).

Відповідно до ч. ч. 1, 7 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Згідно ч. 9 ст. 139 КАС України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Аналіз наведених положень законодавства, дає підстави суду апеляційної інстанції для висновку, що документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Крім цього, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, суди досліджують на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Аналогічна позиція викладена в постановах Верховного Суду від 17.09.2019 у справі № 810/3806/18.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що на підтвердження витрат на правничу допомогу подано, зокрема: договір про надання правничої допомоги № 03/01/23-1 від 03.01.2023, акт № 10/03/23 від 10.03.2023 приймання-передачі наданих послуг згідно договору про надання правничої допомоги № 03/01/23-1 від 03.01.2023, квитанції до прибуткового касового ордера від 10.03.2023 № 10/03/23, згідно якого позивач сплатив адвокату Гарбар Ю.Р. кошти в загальній сумі 10000,00 грн на оплату правової допомоги.

Згідно акту приймання-передачі наданих послуг, згідно договору про надання правничої допомоги № 03/01/23-1 від 03.01.2023, адвокатом Гарбар Ю.Р. надано наступне послуги:

надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з питань правомірності винесення оскаржуваних рішення (1,5 год.) - 3000,00 грн,

складання та формування позовної заяви (3,5 год.) - 7000,00 грн.

Вартість однієї години послуг - 2000,00 грн.

Всього 5 год, сума 10000 грн.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що при визначенні суми відшкодування судових витрат, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг.

Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені, договором на правову допомогу, актами приймання-передачі наданих послуг, платіжними документами про оплату таких послуг та розрахунком таких витрат.

Крім цього, відповідно до ч. 2 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини», суди при розгляді справ, практику Європейського Суду з прав людини, застосовують як джерело права.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

Враховуючи вищенаведене та проаналізувавши предмет розглядуваного спору, обсяг наданих послуг адвокатом в суді першої інстанції, виходячи з критерію розумності, пропорційності, співмірності розподілу витрат на професійну правничу допомогу, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суд першої інстанції, що розмір вказаних витрат підлягає стягненню в сумі 3500 грн.

Таким чином, апеляційна скарга Волинської митниці не спростовує правильність доводів, яким мотивовано судове рішення, зводиться по суті до переоцінки проаналізованих судом доказів та не дає підстав вважати висновки суду першої інстанції помилковими.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального права, тому відповідно до ст. 316 КАС України, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, рішення суду без змін.

Згідно приписів ст. 139 КАС України підстав для стягнення судових витрат на користь відповідача не має.

Керуючись ст. ст. 311, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

постановив:

апеляційну скаргу Волинської митниці залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 01 серпня 2023 року у справі № 140/4375/23 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя О. М. Гінда
судді Л. Я. Гудим
О. Б. Заверуха