Справа № 1340/3917/18
Суддя: Кухтей Руслан Віталійович
Дата ухвалення: 2023-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2023 рокуЛьвівСправа № 1340/3917/18 пров. № А/857/18791/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді : Кухтея Р.В.,

суддів : Носа С.П., Шевчук С.М.

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство Гетьман на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2023 року про залишення позовної заяви без розгляду (постановлену головуючою-суддею Кисильовою О.Й., час постановлення ухвали 15 год 08 хв у м. Львові) у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство Гетьман до Західного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

в с т а н о в и в :

29.08.2018 Товариство з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство Гетьман (далі ТзОВ Науково-виробниче підприємство Гетьман, Товариство, позивач) звернулося в суд із адміністративним позовом до Офісу великих платників податків ДФС (далі - відповідач), в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення (далі - ППР) № від 15.08.2018 про збільшення грошового зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 42555237,30 грн, у тому числі 28370158,20 грн за основним платежем та 14185079,10 грн за штрафними (фінансовими) санкціями.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 11.02.2019, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 01.10.2019, позовні вимоги Товариства були задоволені. Визнано протиправним та скасовано оспорюване ППР.

Постановою Верховного Суду від 07.12.2020 вищевказані судові рішення були скасовані, а справа направлена на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 13.12.2021, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14.07.2022 позовні вимоги були задоволені.

Постановою Верховного Суду від 23.03.2023 вищевказані судові рішення були скасовані в частині визнання протиправним та скасування ППР № від 15.08.2018 щодо грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість в основній сумі 3349999,99 грн та 1675000,00 грн за штрафними санкціями, а всього 5024999,99 грн та направлено справу в цій частині на новий розгляд до Львівського окружного адміністративного суду. В іншій частині рішення від 13.12.2021 та постанова Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14.07.2022 залишені без змін.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 26.09.2023 позовну заяву ТзОВ Науково-виробниче підприємство Гетьман було залишено без розгляду.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, ТзОВ Науково-виробниче підприємство Гетьман подало апеляційну скаргу, в якій через неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права просить її скасувати та передати справу на розгляд суду першої інстанції.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції в оскаржуваній ухвалі не обгрунтовано неможливість розгляду справи без участі позивача.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить залишити її без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Згідно п.1 ч.1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні по справі матеріали та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати та передати справу на розгляд суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, які були призначені на 14 год 00 хв 21.06.2023, 11 год 00 хв 01.08.2023, 11 год 00 хв 09.08.2023 та 14 год 00 хв 26.09.2023 позивач чотири судові засідання поспіль без поважних причин не з`явився, не надавши доказів поважності причини неприбуття та не надавши заяви про розгляд справи за відсутності його представника.

Надаючи оцінку висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходила з наступного.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.240 КАС України, суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо позивач не прибув (повторно не прибув, якщо він не є суб`єктом владних повноважень) у підготовче засідання чи у судове засідання без поважних причин або не повідомив про причини неявки, якщо від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності.

Згідно ч.1, 2 ст.205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав : 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку, коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження; 5) якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення.

Частиною третьою статті 205 КАС України визначено, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі : 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), незалежно від причин неявки; 3) неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з`явилася особа, яку він представляє, або інший її представник; 4) неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою.

У разі неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду, якщо неявка перешкоджає розгляду справи. Якщо відповідач наполягає на розгляді справи по суті, справа розглядається на підставі наявних у ній доказів.

До позивача, який не є суб`єктом владних повноважень, положення цієї частини застосовуються лише у разі повторної неявки (ч.5 ст.205 КАС України).

Колегія суддів зазначає, що з огляду на конструкцію норм ч.5 ст.205, п.4 ч.1 ст.240 КАС України, серед підстав для застосування передбаченого цими статтями наслідку виокремлено як альтернативні:

- неявка позивача в судове засідання без поважних причин або

- неповідомлення позивачем про причини неявки в судове засідання.

З матеріалів справи видно, що 20.06.2023, 31.07.2023, 09.08.2023 та 26.09.2023 від представника позивача до суду надходили клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату, в обґрунтування яких останній посилався на його участь в іншому судовому засіданні, у зв`язку з об`єктивними обставинами та у зв`язку із перебуванням у відпустці.

Разом з цим, до вказаних клопотань позивачем не надано жодних доказів на підтвердження наведених обставин.

Отже, правильним є висновок суду першої інстанції про те, що ненадання позивачем доказів на підтвердження обставин, викладених останнім у клопотаннях про відкладення розгляду справи, не може вважатись поважною причиною неявки в судове засідання.

Водночас, колегія суддів зазначає, що комплексний аналіз положень зазначених норм процесуального закону дає підстави для таких висновків.

Залишення позовної заяви без розгляду з підстав, передбачених ч.5 ст.205, п.4 ч.1 ст.240 КАС України, можливе виключно за наявності сукупності таких умов:

а) належне повідомлення позивача про дату, час і місце судового засідання;

б) відсутність заяви позивача про розгляд справи за його відсутності;

в) неявка позивача в судове засідання (підготовче засідання) без поважних причин або неповідомлення ним про причини такої неявки;

г) неможливість розгляду справи по суті за відсутності позивача;

ґ) відсутність вимоги відповідача щодо розгляду справи по суті на підставі наявних у ній доказів.

З наведеного слідує, що вирішуючи питання про залишення позовної заяви без розгляду з підстав, передбачених зазначеними нормами процесуального закону, суд на підставі аналізу матеріалів справи та думки інших учасників справи повинен, серед іншого, дослідити питання можливості розгляду справи по суті за відсутності позивача, а також з`ясувати, чи не наполягає відповідач на розгляді справи по суті на підставі наявних у ній доказів.

Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладену в постанові від 19.09.2018 по справі № 826/10538/17, від 05.03.2021 по справі № 682/210/17.

Разом з тим, суд першої інстанції, констатуючи наявність підстав для залишення позовної заяви без розгляду, серед іншого, вказав, що неявка позивача перешкоджає розгляду справи, при цьому не навів жодних мотивів та обґрунтування такого висновку.

Колегія суддів не може визнати обгрунтованими висновки суду першої інстанції про неможливість розгляду справи по суті за відсутності позивача.

Так, судом першої інстанції зазначено про необхідність встановлення обставин справи, які без участі позивача з`ясувати не видається можливим.

При цьому, судом не обгрунтовано того, яких саме доказів недостатньо для повного та всебічного розгляду справи, виходячи з предмету спору в цій справі, який стосується оскарження ППР, яким до позивача застосовано штрафні санкції. При цьому, в матеріалах справи наявне оскаржуване ППР, акт перевірки, який став підставою для прийняття спірного ППР та в якому викладена позиція контролюючого органу стосовно підстав застосування до позивача штрафних санкцій та інші документи, які позивач вважав необхідними для розгляду його позову. Тобто, в матеріалах справи наявні документи, які стосуються предмету позову. У свою чергу, позиція позивача щодо неправомірності спірного ППР викладена в позові, як підстави заявленого позову.

Більше того, справа розглядалась неодноразово.

Отже, суд у цій справі не позбавлений можливості оцінити правові позиції сторін, виходячи з тих доказів, які надані сторонами.

З огляду на зазначене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції дійшов передчасного та помилкового висновку про наявність передбачених ч.5 ст.205 та п.4 ч.1 ст.240 КАС України підстав для залишення позовної заяви у даній справі без розгляду.

Також, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на те, що питання доступу особи до правосуддя неодноразово було предметом судового розгляду Європейського суду з прав людини.

Так, у рішенні по справі Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії від 13.01.2000 та у рішенні по справі Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії від 28.10.1998 Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступ до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог.

З тексту ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод прямо випливає, що доступність правосуддя є невід`ємним елементом права на справедливий суд. У рішенні по справі Голдер проти Великої Британії від 21.02.1975, Суд дійшов до висновку, що сама конструкція ст. 6 Конвенції була би безглуздою та неефективною, якби вона не захищала право на те, що справа взагалі буде розглядатися. У рішенні по цій справі Суд закріпив правило, що ч.1 ст.6 Конвенції містить у собі й невід`ємне право особи на доступ до суду.

Таким чином, зміст права на захист полягає в тому, що кожен має право звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.320 КАС України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Таким чином, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, у зв`язку з чим ухвала суду першої інстанції на підставі ст.320 КАС України підлягає скасуванню, з передачею справи на розгляд суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.308, 311, 312, 315, 317, 321, 325, 328, 329 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство Гетьман задовольнити.

Ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2023 року про залишення позовної заяви без розгляду по справі №1340/3917/18 скасувати та передати справу на розгляд суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Р. В. Кухтей
судді С. П. Нос
С. М. Шевчук