Справа № 420/10985/23
Суддя: Вербицька Н.В.
Дата ухвалення: 2023-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2023 р.м. ОдесаСправа № 420/10985/23

Перша інстанція: суддя Аракелян М.М.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Вербицької Н.В.,

суддів Джабурії О.В.,

- Кравченка К.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14 вересня 2023 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

15 травня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просив:

- зарахувати йому відповідно до ст.78 Закону України Про національну поліцію України до стажу для виплати відсоткової надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки стаж служби в Державній кримінально-виконавчій службі, а дії Департаменту патрульної поліції України щодо не зарахування до стажу служби в поліції період з 14.08.2010 року по 16.07.2018 рік відповідно до його трудової книжки НОМЕР_1 та інших документів які він долучає в якості доказів стаж у Державній кримінально - виконавчій службі визнати протиправними;

- зобов`язати Департамент патрульної поліції України зарахувати до стажу служби в Національній поліції, стаж служби на різних посадах у Державній кримінально - виконавчій службі органів виконання покарань, період з 14.08.2010 року по 16.07.2018 рік відповідно до його трудової книжки НОМЕР_2 та інших документів, та компенсувати виплати відсоткової надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки за стаж служби, який не нараховувався в поліції. Також видати довідку з урахуванням перерахованої вислуги років.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що з 14.08.2010 року по 16.07.2018 року проходив службу на різних посадах у Державній кримінально-виконавчій службі органів виконання покарань та мав спеціальне звання «старший лейтенант внутрішньої служби», а з 09.11.2020 року проходить службу у Національній поліції України. Позивач звернувся до Національної поліції України Департаменту патрульної поліції з рапортом про зарахування йому до вислуги років у поліції службу в Державній кримінально - виконавчій службі, у відповідь на що отримав лист Департаменту патрульної поліції України № 6485/41/4/03-2023 від 13.04.2023, в якому було відмовлено в задоволенні рапорту у зв`язку з відсутністю підстав для зарахування до стажу служби в Національній поліції України служби на посадах у Державній кримінально - виконавчій службі з посиланням на положення ст. 78 Закону України "Про Національну поліцію". ОСОБА_1 вважає відмову та бездіяльність відповідача протиправними, оскільки служба в складі персоналу органів і установ виконання покарань підлягає зарахуванню до вислуги років в поліції на підставі п.3 ч.2 ст.78 Закону №580-VIII та на підставі п.1 ч.2 цієї статті Закону (після 07.11.2015 року).

Відповідач заперечував проти задоволення позову, зазначаючи, що при вирішенні питання щодо обчислення стажу служби в поліції, який дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки слід застосовувати приписи ч.2 ст.78 Закону України «Про Національну поліцію», якою встановлено вичерпний перелік складових (посад, періодів служби) такого стажу служби в поліції. Делегування ч.4 ст.78 Закону України «Про Національну поліцію» Кабінету Міністрів України встановлення порядку обчислення вислуги років у поліції не надає Уряду права визначати додаткові складові стажу служби в поліції, які не передбачені ч.2 ст.78. Відповідач не погоджується з твердженням позивача про те, що служба у Державній кримінально-виконавчій службі України має такий же правовий статус, як служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу. Станом на час прийняття позивача на службу до органів Національної поліції України діяв Закон України «Про Національну поліцію», ч. 2 ст. 78 якого визначений виключний перелік посад (видів служби), які зараховуються до стажу служби в поліції, а тому застосуванню до спірних правовідносин підлягають норми саме цього Закону. Таким чином, ототожнення позивачем обох видів служби виходячи лише із характеру окремих виконуваних обов`язків помилковим.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 14 вересня 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправними дії Департаменту патрульної поліції у вигляді незарахування ОСОБА_1 до вислуги років у Національній поліції наявної на дату зарахування на службу до Національної поліції вислуги років у Державній кримінально - виконавчій службі органів виконання покарань, періоду з 14.08.2010 року по 16.07.2018 року.

Зобов`язано Департамент патрульної поліції зарахувати ОСОБА_1 до вислуги років у Національній поліції наявну вислугу років у Державній кримінально - виконавчій службі органів виконання покарань, періоду з 14.08.2010 року по 16.07.2018 року.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невірне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Зокрема, апелянт зазначає, що судом першої інстанції помилково ототожнені два види служби виходячи лише із характеру окремих виконуваних обов`язків, оскільки це суперечить положенням ст. 78 Закону України «Про Національну поліцію», який є спеціальним, та у якому прямо передбачено та чітко визначені ті види служби, які враховуються до стажу служби поліцейських в цілях встановлення і виплати надбавки за роботу в органах поліції та під час розрахунку тривалості додаткової відпустки.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України, справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлені та з матеріалів справи вбачаються наступні обставини.

ОСОБА_1 з 14.08.2010 року по 16.07.2018 року проходив службу на різних посадах у Державній кримінально-виконавчій службі органів виконання покарань та мав спеціальне звання старший лейтенант внутрішньої служби.

З 14.08.2010 року по 06.08.2013 року проходив службу в Державному Департаменті України з питань виконання покарань, що підтверджується записом в послужному списку (наказ №90о/с ЧЮК ДДУ з ПВП, біографічною довідкою з відділу кадрового забезпечення управління патрульної поліції в Херсонській області Департаменту патрульної поліції та дипломом про закінчення у 2013 році ЧЮК ДПтСУ; з 06.08.2013 року по 16.07.2018 року проходив службу у виправних колоніях.

Згідно наказу Державної установи Голопристанська виправна колонія (№7) міжобласна спеціалізована туберкульозна лікарня №32/ос-18 від 16.07.2018 року ОСОБА_1 звільнено зі служби, відповідно до даного наказу вислуга років на день звільнення у календарному обчислені становить 05 років 06 місяців 26 днів (а.с.16).

З 09.11.2020 року ОСОБА_1 проходить службу в органах поліції, а саме в управлінні патрульної поліції в Херсонській області Департаменту патрульної поліції (наказ №56о/с від 10.02.2022 року, а.с.21 зворот).

18 березня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до начальника Департаменту патрульної поліції з рапортом, в якому просив зарахувати йому відповідно до статті 78 Закону України Про Національну поліцію до стажу для виплати відсоткової надбавки за вислугу років та визначення тривалості чергової відпустки стаж служби в підрозділах Міністерства юстиції України, ДПтС України і Державного Департаменту України питань виконання покарань (а.с.11-14).

Листом від 13.04.2023 №6584/41/4/03-2023 відповідач повідомив позивачу, що в ч.2 ст.78 Закону України Про Національну поліцію визначено вичерпний перелік посад (видів служби) та періодів роботи в органах і установах. служба в яких зараховується до стажу служби в поліції. У цьому переліку відсутня служба в Державній пенітенціарній службі. У постанові Верховного Суду від 31 березня 2020 року в справі № 520/2067/19 зазначено, що, обчислюючи стаж служби в поліції, який дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки, слід керуватися частиною другою статті 78 Закону. Згідно з частиною четвертою статті 78 Закону порядок обчислення вислуги років у поліції встановлює Кабінет Міністрів України, та це не надає йому права визначати додаткові складові стажу служби в поліції, які не передбачене в частині другій зазначеної статті. Зважаючи на викладене, немає підстав для зарахування позивачу до стажу служби в поліції вислуги років у Державній пенітенціарній службі України.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що на позивача, як і на інших працівників кримінально-виконавчої служби (окрім тих, на яких розповсюджується дія Закону України Про державну службу), під час проходження ними служби в період, що досліджується, розповсюджується дія нормативно-правових актів органів внутрішніх справ України, а в подальшому - поліції, в тому числі й дія статей 22, 23 Закону України Про міліцію та відповідні норми Закону України Про Національну поліцію, Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року №114, Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України. Отже до вислуги років позивача у Національній поліції України підлягає зарахуванню і вислугу років у Державній кримінально - виконавчій службі органів виконання покарань у період з 14.08.2010 року по 16.07.2018 року.

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Закон України від 02 липня 2015 №580-VIII «Про Національну поліцію» визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.59 Закону №580-VIII служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. Час проходження служби в поліції зараховується до страхового стажу, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Приписами ст.78 Закону № 580-VIII передбачено, що стаж служби в поліції дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки.

Частиною 2 ст.78 Закону № 580-VIII визначено, що до стажу служби в поліції зараховуються:

1) служба в поліції на посадах, що заміщуються поліцейськими, з дня призначення на відповідну посаду;

2) військова служба в Збройних Силах України, Державній прикордонній службі України, Національній гвардії України, Управлінні державної охорони, Цивільній обороні України, внутрішніх військах Міністерства внутрішніх справ України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки, Державній спеціальній службі транспорту;

3) служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду;

4) час роботи у Верховній Раді України, місцевих радах, центральних і місцевих органах виконавчої влади із залишенням на військовій службі, на службі в органах внутрішніх справ України або на службі в поліції;

5) час роботи в органах прокуратури і суді осіб, які працювали на посадах суддів, прокурорів, слідчих, а також служба у Службі судової охорони;

6) дійсна військова служба в Радянській Армії та Військово-Морському Флоті, прикордонних, внутрішніх, залізничних військах, в органах державної безпеки та інших військових формуваннях колишнього СРСР, а також служба в органах внутрішніх справ колишнього СРСР.

Спірні правовідносини між сторонами склались щодо не зарахування стажу роботи в Державній пенітенціарній службі України до стажу служби в поліції, що дає право на встановлення позивачеві надбавки за вислугу років і надання додаткової оплачуваної відпустки.

Згідно з п.3 ч.2 ст.78 Закону №580-VIII до стажу служби в поліції зараховується служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу.

Відповідно до п.5 Прикінцевих положень Кримінально-виконавчого кодексу України від 11 липня 2003 №1129-IV до законодавчого врегулювання питань проходження служби персоналом органів і установ виконання покарань та його соціального захисту на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої системи поширюються дія статей 22 і 23 Закону України «Про міліцію», а також порядок і умови проходження служби та грошового забезпечення, передбачені для працівників органів внутрішніх справ.

Водночас ч.5 ст.23 Закону України від 23 червня 2005 №2713-IV «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» передбачає, що на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється соціальний захист поліцейських, визначений Законом України «Про Національну поліцію», а також порядок і умови проходження служби, передбачені для поліцейських. Умови і розміри грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці працівників кримінально-виконавчої служби визначаються Кабінетом Міністрів України.

Системний аналіз вище наведених норм чинного законодавства свідчить про те, що фактично законодавець поширив дію усіх норм, які врегульовують порядок і умови проходження служби працівниками органів внутрішніх справ, а в подальшому поліцейськими, на працівників кримінально-виконавчої служби.

Сутність службової дисципліни, обов`язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень визначені Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України, затвердженим Законом України від 22 лютого 2006 №3460-IV.

Згідно з преамбулою зазначеного Статуту його дія поширюється на осіб начальницького складу Національного антикорупційного бюро України, осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України та податкової міліції, які повинні неухильно додержуватися його вимог.

Крім того, ч.1 ст.6 Закону №2713-IV закріплено, що Державна кримінально-виконавча служба України відповідно до закону здійснює правозастосовні та правоохоронні функції і складається з центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань, його територіальних органів управління, кримінально-виконавчої інспекції, установ виконання покарань, слідчих ізоляторів, воєнізованих формувань, навчальних закладів, закладів охорони здоров`я, підприємств установ виконання покарань, інших підприємств, установ і організацій, створених для забезпечення виконання завдань Державної кримінально-виконавчої служби України.

Отже, всі обов`язки, обмеження служби в органах внутрішніх справ та поліції, її специфічні умови, порядок та підстави дисциплінарної відповідальності визнані законодавцем тотожними умовам проходження служби персоналом органів і установ виконання покарань.

Водночас п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» установлено, що грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Положеннями п.п. 3-6 ч.7 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 580-VIII зобов`язано Кабінет Міністрів України в місячний строк, зокрема, прийняти нормативно-правові акти, що випливають із цього Закону та привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом, ужити заходів щодо фінансового та матеріально-технічного забезпечення поліції України.

Законом України від 23.12.2015 № 900-VIII «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їхніх сімей», який набрав чинності 29.12.2015 року, пункт 15 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» доповнено абзацами другим та третім, згідно з якими за колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб. Право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України «Про міліцію», зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію».

Отже, служба в Державній пенітенціарній службі України здійснювалась в порядку, встановленому законодавством для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, та відповідно до п.3 ч.2 ст.78 Закону № 580-VIII повинна зараховуватись до стажу служби в поліції.

Проаналізувавши вказані вище норми законодавства, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що на позивача, під час проходження ним служби в період, що досліджується, розповсюджується дія нормативно-правових актів органів внутрішніх справ України, а в подальшому поліції. Тобто, всі обов`язки, обмеження служби в органах внутрішніх справ та поліції, її специфічні умови, порядок та підстави дисциплінарної відповідальності визнані законодавцем тотожними умовам проходження служби персоналом органів і установ виконання покарань.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20.10.2022 по справі №160/11127/20, від 01.08.2023 року по справі №240/30024/21.

Так, аналізуючи ч.2 ст.78 Закону №580-VIII, п.5 Прикінцевих положень Кримінально-виконавчого кодексу України, ч.5 ст.23 ЗУ №2713-IV Верховний Суд зазначив, що на позивача, як і на інших працівників кримінально-виконавчої служби, під час проходження ними служби в період, що досліджується, розповсюджується дія нормативно-правових актів органів внутрішніх справ України, а в подальшому - поліції, в тому числі й дія статей 22, 23 Закону України «Про міліцію» та відповідні норми Закону України «Про Національну поліцію», Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року №114, Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України. Тобто, всі обов`язки, обмеження служби в органах внутрішніх справ та поліції, її специфічні умови, порядок та підстави дисциплінарної відповідальності визнані законодавцем тотожними умовам проходження служби персоналом органів і установ виконання покарань.

При цьому посилання відповідача на правові висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 31.03.2020 у справі № 520/2067/19, є безпідставними, позаяк спірні правовідносини, які були предметом розгляду у вказаній справі, не є подібними до правовідносин у цій справі та стосувалися питання врахування до календарної вислуги років часу навчання у вищому навчальному закладі до початку служби в органах поліції.

Отже, відмова відповідача у зарахуванні позивачу до стажу служби в поліції, наявну на момент вступу на службу у Національну поліцію України вислугу років у Державній кримінально-виконавчій службі не відповідає вказаним вище нормам законодавства.

Крім того, колегія суддів відхиляє посилання апелянта на правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 19 листопада 2019 року по справі №520/903/19, оскільки у вказаному рішенні Верховний Суд дійшов висновку, що час навчання у ВНЗ не зараховується до вислуги років при вирішенні питання щодо обчислення стажу служби в поліції, який дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки, проте у цій справі спірним є питання зарахування до стажу служби в Національній поліції періоду проходження служби у Державній кримінально-виконавчій службі, а не час навчання у ВНЗ, тобто правовідносини не є тотожними.

Оцінюючи викладене в сукупності, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно та у достатньому обсязі встановив обставини справи, і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до ст.316 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, що підтверджується ухвалою суду про відкриття провадження від 18 травня 2023 року, постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду лише з підстав, передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Керуючись ст.ст.308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, судова колегія

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції - залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14 вересня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення з підстав, передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий: Н.В.Вербицька

Суддя: О.В.Джабурія

Суддя: К.В.Кравченко