Справа № 160/23125/23
Суддя: Лозицька Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2023-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Лозицької І.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області, в якому позивач просить суд:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу періоди його роботи з 10.04.1989 р. по 26.12.1991 р. згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 від 10.09.1984 року№№6,7, з 08.01.1992 р. по 20.07.1995 р. згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 від 10.09.1984 року №№8,9 та з 27.07.1995 р. по 09.02.1998 р. згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 від 10.09.1984 року №№10,11;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з урахуванням періодів роботи з 10.04.1989 р. по 26.12.1991 р., з 08.01.1992 р. по 20.07.1995 р. та з 27.07.1995 р. по 09.02.1998р. з дати призначення пенсії.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду 15.09.2023 року відкрито провадження в адміністративній справі, та призначено розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами
Заперечуючи проти позовної заяви, відповідачем-2 09.10.2023 року подано відзив на позовну заяву, та зазначено, що за даними, що містяться в трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 10.09.1984 не вбачається можливим зарахувати до страхового стажу наступні періоди: період роботи в колгоспі «Більшовик» з 10.04.1989 по 26.12.1991 (запис № 6, 7), оскільки відсутня інформація про встановлений мінімум трудової участі у господарстві та фактично відпрацьовані вихідні; період роботи з 08.01.1992 по 20.07.1995 у ПКО «Воля» (запис № 8, 9), оскільки запис про звільнення печаткою УРСР. Тобто печаткою держави, яка на час звільнення позивача вже не існувала, що суперечить нормами чинного законодавства, оскільки відповідно до постанови ВРУ від 24.08.1991 № 1427, Україну проголошено 24.08.1991 незалежною демократичною державою; період роботи з 27.07.1995 по 09.02.1998 (запис № 10, 11), оскільки відсутні відомості про назву організації, де працював позивач, та до того ж, зазначена дата прийняття на роботу 27.07.1995 не відповідає даті прийняття, що зазначена в наказі № 81 від 08.09.1995.
Дослідивши матеріали справи та докази, проаналізувавши зміст норм матеріального, що регулюють спірні правовідносини, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог, з наступних підстав.
Судом встановлено, що позивач - ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію з 08.04.2022 року.
23.08.2023 року рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області відмовлено в проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 на підставі заяви від 16.08.2023 № 1250. В обґрунтування рішення зазначено, що до заяви долучено трудову книжку Серія НОМЕР_1 від 10.09.1984р., де згідно із записами № 6,7 робота в колгоспі «Більшовик» з 10.04.1989р. по 26.12.1991р. До заяви не долучено довідку про кількість встановлених вироблених вихододнів, отже, не має підстав для зарахування цього періоду до страхового стажу.
Згідно з записів № 8,9 у трудовій книжці за період роботи з 08.01.1992р. по 20.07.1995р. у ПКО «Воля», печатка при звільненні УРСР.
Згідно із записами № 10, 11 період роботи з 27.07.1995р. по 09.02.1998р. відсутні дані про назву організації, крім того прийняття 27.07.1995, а у наказі № 81 про прийняття вказано 08.09.1995р.
Не погоджуючись з висновками зробленими відповідачем-2, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зважає на таке.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
гідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначаються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).
Статтею 8 Закону №1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.
Згідно із ч.1 ст.26 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Відповідно до статті 62 Закону № 1788 постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (надалі - Порядок № 637).
Відповідно до п.1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Пунктом 3 Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Системний аналіз викладених вище правових норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Тобто, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.
Також за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи.
Отже, інші документи необхідні для підтвердження трудового стажу лише за відсутності трудової книжки або у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи.
Матеріалами справи встановлено, що спір між сторонами виник з приводу зарахування періоду роботи позивача в колгоспі «Більшовик» з 10.04.1989 по 26.12.1991, а також періоду роботи з 08.01.1992 по 20.07.1995 у ПКО «Воля», та періоду роботи з 27.07.1995 по 09.02.1998.
Судом досліджено копію трудової книжки серії НОМЕР_1 , в якій міститься записи:
(6) 10.04.1989 прийнятий до колгоспу «Більшовик» у будбригаду муляром
(наказ № 3 от 10.04.1989);
(7)26.12.1991 звільнено з колгоспу «Більшовик» (наказ № 11 от 26.12.1991);
(8) 08.01.1992 прийнято посаду інженера ПКО «Воля» (наказ № 13-к от 08.01.1992);
(9)20.07.1995 звільнений за власним бажанням звільнений за власним бажанням (наказ № 19-к от 20.07.1995);
(10)27.07.1995 прийнятий монтажником технологічного обладнання 4 розряди (наказ № 81 от 08.09.1995).
Отже, з трудової книжки позивача вбачається, що він дійсно працював колгоспі «Більшовик» у будбригаду муляром у період з 10.04.1989р. по 26.12.1991р.
Між ти, суд зазначає, що відповідно до статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.
Таким чином, суд приходить до висновку, що рішення пенсійного фонду не містить чітко визначеної причини неможливості врахування відомостей, зазначених у трудовій книжці позивача, а отже є необґрунтованим.
Щодо доводів відповідача про неможливість зарахування до стажу період роботи з 08.01.1992р. по 20.07.1995р. у ПКО «Воля», оскільки запис про звільнення скріплено печаткою УРСР, тобто держави, яка припинила своє існування 24 серпня 1991 року, суд зазначає наступне.
18 жовтня 1993 року наказом МВС №643 було затверджено Інструкцію про порядок видачі дозволів на оформлення замовлень на виготовлення печаток і штампів.
Відповідно до пунктів 3-5 Інструкції про порядок видачі дозволів на оформлення замовлень на виготовлення печаток і штампів, опис печаток і штампів складається з зображення Державного герба, напису «Україна», назви міністерства чи іншого центрального орану виконавчої влади, підприємства, установи і організації.
Однак, суд вважає, що запис про звільнення, який скріплено печаткою УРСР, тобто Державою, яка припинила своє існування 24 серпня 1991 року, не може впливати на права та законні інтереси позивача, оскільки положення Інструкції про порядок видачі дозволів на виготовлення печаток і штампів, затвердженої наказом МВС від 18 жовтня 1993 № 643, на яку посилається відповідач, не містять вказівок про нечинність фактично існуючих печаток та штампів та про обов`язок їх заміни.
Та обставина, що підприємство не замінило свою печатку новою після припинення УРСР, не може підтверджувати те, що документи та дані, які засвідчені нею, неправдиві.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07 лютого 2018 року у справі № 275/615/17(К/9901/768/17).
Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку про необгрунтованість доводів відповідача про те, що оскільки запис про звільнення скріплений печаткою УРСР, тобто Держави, яка припинила своє існування 24 серпня 1991 року, а тому не має підстав для врахування відповідного стажу.
В свою чергу робота позивача в спірний період підтверджується матеріалами справи, а отже такий період має бути врахований до загального стажу, оскільки визначальним в даному випадку є сам факт зайнятості позивача, який підтверджений документально.
При цьому, суд не приймає до уваги доводи відповідача з приводу того, що в трудовій книжці позивача є в наявності певні недоліки в оформлені трудової книжки, такі як відсутні дані про назву організації, та невірно зазначена дата наказу № 81, оскільки, на думку суду, наявність таких недоліків щодо заповнення трудової книжки не є підставою вважати, що вказані спірні періоди роботи не підтверджують факту перебування особи на відповідній посаді, до того ж, обов`язок щодо оформлення та ведення трудових книжок покладається на роботодавця або уповноважену ним особу, а не на працівника.
За наведеного, суд дійшов висновку, що відмова відповідача у зарахуванні позивачу спірних періодів є необґрунтованою у зв`язку з чим, згідно положень ст.5 КАС України, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Частиною 1 ст. 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Так, на підставі, норм ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за необхідне присудити на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області понесені судові витрати у розмірі 1073,60 грн.
Керуючись ст.ст. 9, 72-77, 139, 242-243, 255, 245-246, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу періоди його роботи з 10.04.1989 р. по 26.12.1991 р. згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 від 10.09.1984 року№№6,7, з 08.01.1992 р. по 20.07.1995 р. згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 від 10.09.1984 року №№8,9 та з 27.07.1995 р. по 09.02.1998 р. згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 від 10.09.1984 року №№10,11;
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з урахуванням періодів роботи з 10.04.1989 р. по 26.12.1991 р., з 08.01.1992 р. по 20.07.1995 р. та з 27.07.1995 р. по 09.02.1998р. з дати призначення пенсії.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області документально підтверджені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 536,80 грн.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області документально підтверджені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 536,80 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.О. Лозицька