Справа № 340/2694/23
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2023-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

12 грудня 2023 року м. Дніпросправа № 340/2694/23

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Шальєвої В.А.

суддів: Іванова С.М., Чередниченка В.Є.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 07 серпня 2023 року (суддя Черниш О.А.) в справі № 340/2694/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (далі ГУ ПФУ в Житомирській області), Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (далі ГУ ПФУ в Кіровоградській області) про визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ в Житомирській області про відмову в призначенні пенсії №96 від 21 березня 2023 року; зобов`язання ГУ ПФУ в Кіровоградській області зарахувати до страхового стажу період роботи з 22 липня 1983 року по 23 лютого 1985 року на Кіровоградському виробничому об`єднанні по сівалках «Червона зірка» згідно з довідкою №39 від 27 січня 2023 року, виданої АТ «Ельворті»; зобов`язання ГУ ПФУ в Кіровоградській області призначити йому пенсію за віком на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку на 4 роки від 60-річного віку згідно з п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року №1788-ХІІ (в редакції до внесення змін Законом України №213-VІІ від 02 березня 2015 року) та рішення Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року за №1-р/2020 (справа №1-5/2018 (746/15), з дня подання ним заяви про призначення пенсії від 13 березня 2023 року.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 07 серпня 2021 року позов задоволено, визнано протиправним та скасоване рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (протокол №96 від 21 березня 2023 року) про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком; визнано протиправним та скасоване рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області №96 від 21 березня 2023 року про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області зарахувати до загального страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 22 липня 1983 року по 23 лютого 1985 року у Кіровоградському виробничому об`єднанні по сівалках «Червона зірка»; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 13 березня 2023 року про призначення пенсії за віком та прийняти рішення про призначення пенсії за віком на пільгових умовах на підставі пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з урахуванням висновків суду у цій справі.

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 09 серпня 2023 року виправлена описка, допущена у рішенні Кіровоградського окружного адміністративного суду від 07 серпня 2023 року у справі №340/2694/23, викладено абзац 3 його резолютивної частини у такій редакції: «Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області №96 від 21.03.2023 року про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком.».

В апеляційній скарзі відповідач ГУ ПФУ в Кіровоградській області просить скасувати рішення з підстав неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Апелянт вказує, що до пільгового стажу позивача не зарахований період з 22 липня 1983 року по 23 лютого 1985 року та 07 липня 2006 року по 20 вересня 2006 року в АТ «Ельворті» через відсутність атестації робочих місць, а записи трудової книжки не визначають права на призначення пенсії на пільгових умовах.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, відмовивши у задоволенні апеляційної скарги.

Справа судом розглянута без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв`язку з подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить до висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 у березні 2023 року, досягнувши віку 56 років, звернувся до ГУ ПФУ в Кіровоградській області із заявою про призначення йому пенсії за віком.

Розглянувши питання про призначення пенсії, ГУ ПФУ в Кіровоградській області зарахувало до страхового стажу позивача 26 років 9 місяців 28 днів, з яких періоди 21 вересня 2006 року 11 березня 2016 року, 13 березня 2016 року 24 березня 2016 року, 26 березня 2016 року 02 серпня 2016 року, 07 серпня 2021 року 24 серпня 2021 року, 01 вересня 2021 року 24 лютого 2022 року до пільгового стажу по Списку №2, та прийняв рішення у формі протоколу №96 від 21 березня 2023 року, за яким позивач не має права на пенсію.

Заява позивача також розглянута за принципом екстериторіальності ГУ ПФУ в Житомирській області та за нею цей територіальний орган Пенсійного фонду прийняв рішення №96 від 21 березня 2023 року про відмову у призначенні пенсії. Цим рішенням відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу. При цьому зараховано до страхового стажу 26 років 9 місяців 28 днів, з них пільговий - 10 років 4 місяці 22 дні. До страхового стажу не зараховано період трудової діяльності з 22 липня 1983 року по 23 лютого 1985 року згідно з довідкою №39 від 27 січня 2023 року, виданої АТ «Ельворті», оскільки даний період відсутній у трудовій книжці і потребує перевірки. До пільгового страхового стажу не зараховано період з 07 липня 2006 року по 20 вересня 2006 року, оскільки заявник працював учнем слюсаря, відсутня атестація робочого місця по даній посаді.

Позивач при зверненні до ГУ ПФУ в Кіровоградській області за призначенням пенсії за віком разом із заявою від 13 березня 2023 року подав усі необхідні документи, зокрема документи про стаж. Так, на підтвердження періоду роботи з 22 липня 1983 року по 23 лютого 1985 року на Кіровоградському виробничому об`єднанні по сівалках «Червона зірка» (перейменовано в АТ «Ельворті»), щодо якого відсутні записи у трудовій книжці, позивач подав довідки №39 від 27 січня 2023 року та №40 від 27 січня 2023 року, видані АТ «Ельворті».

У довідці №39 від 27 січня 2023 року містяться відомості про працівника (прізвище, ім`я та по батькові, дата народження), відомості про прийом на роботу, переведення та звільнення, а також посилання на архівні документи, на підставі яких вона складена. Довідка підписана посадовими особами АТ «Ельворті» і засвідчена печаткою.

Суд першої інстанції вважав, що довідка №39 від 27 січня 2023 року є належним документом про стаж у розумінні пп. 2 п. 2-1 Порядку №22-1 та достатньою підставою для підтвердження загального стажу роботи для призначення пенсії за віком, а оскільки позивач не заявляв про період роботи з 22 липня 1983 року по 23 лютого 1985 року на Кіровоградському виробничому об`єднанні по сівалках «Червона зірка» як про роботу зі шкідливими і важкими умовами праці, відтак цей період роботи не потребує підтвердження додатковими документами, зокрема уточнюючою довідкою, яка необхідна виключно для підтвердження спеціального трудового стажу згідно з пунктом 20 Порядку №637, тому дійшов висновку про протиправність не зарахування цього періоду трудової діяльності позивача до страхового стажу.

Врахувавши, що позивач на час звернення із заявою від 13 березня 2023 року про призначення пенсії досягнув 56 років, мав понад 25 років страхового стажу та 10 років 4 місяці пільгового стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці, які передбачені Списком №2, здобутого під час роботи у Смолінській шахті з 2006 року, а також, що пільговий стаж становить більше половини стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці, визначеного пунктом «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач набув право на призначення пенсії на пільгових умовах із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2,5 роки пільгового стажу, тобто після досягнення 56 років (60 років - 4 роки), а відповідачі протиправно, без врахування статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року №1-р/2020, відмовили у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Суд першої інстанції вважав, що право позивача, порушене незаконними рішеннями відповідачів про відмову у призначенні пенсії, має бути відновлено шляхом зобов`язання ГУ ПФУ в Кіровоградській області (територіального органу Пенсійного фонду України за місцем проживання позивача) повторно розглянути заяву позивача про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах зі зменшенням пенсійного віку, включивши до страхового стажу час роботи 22 липня 1983 року по 23 лютого 1985 року на Кіровоградському виробничому об`єднанні по сівалках «Червона зірка», та прийняти рішення про призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 на підставі пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції, яка діяла до ухвалення Закону №213-VІІІ, з урахуванням висновків суду у цій справі.

Здійснюючи апеляційний перегляд справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд визнає правильним висновок суду першої інстанції про задоволення позову.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ОСОБА_1 13 березня 2023 року звернувся до територіального органу Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку.

Рішенням ГУ ПФУ в Житомирській області від 21 березня 2023 року № 96, яким заява позивача розглянута за принципом екстериторіальності, ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

В рішенні вказано, що страховий стаж ОСОБА_1 складає 26 років 09 місяців 28 днів, пільговий стаж 10 років 04 місяці 22 дні.

До страхового стажу не зараховано період трудової діяльності з 22 липня 1983 року по 23 лютого 1985 року згідно з довідкою № 39 від 27 січня 2023 року, виданої АТ «Ельворті», оскільки цей період відсутній в трудовій книжці і потребує перевірки.

До пільгового стажу не зараховано період з 07 липня 2006 року по 20 вересня 2006 року, оскільки позивач працював учнем слюсаря, відсутня атестація робочого місця по даній посаді.

Вказано, що особа матиме право на пенсійну виплату при набутті необхідного пільгового та страхового стажу, тому відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2 відповідно до статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу.

Виходячи зі змісту рішення про відмову у призначенні пенсії, спірними є період діяльності з 22 липня 1983 року по 23 лютого 1985 року, який не зараховано до страхового стажу, та період з 07 липня 2006 року по 20 вересня 2006 року.

Період трудової діяльності позивача з 22 липня 1983 року по 23 лютого 1985 року, записи про які відсутні в трудовій книжці позивача, підтверджено довідками АТ «Ельворті» №39 від 27 січня 2023 року та №40 від 27 січня 2023 року, відповідно до яких ОСОБА_1 працював на Кіровоградському виробничому об`єднанні по сівалках «Червона зірка» (в подальшому перейменоване в АТ «Ельворті») з 22 липня 1983 року по 23 лютого 1985 року.

Так, довідка №39 від 27 січня 2023 року містять відомості про працівника (прізвище, ім`я та по батькові, дата народження), відомості про прийом на роботу, переведення та звільнення, а також посилання на архівні документи, на підставі яких вона складена. Довідка підписана посадовими особами АТ «Ельворті» і засвідчена печаткою.

Період з 07 липня 2006 року по 20 вересня 2006 року (00 років 02 місяці 14 днів) підтверджено записами в трудовій книжці позивача, довідкою про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, виданої Смолінською шахтою ДП «Східний гірничо-збагачувальний комбінат», від 15 вересня 2022 року № 17-48/1435, в якій вказано, що в цей період ОСОБА_1 виконував постійно роботи з обслуговування ремонту устаткування гідрозакладного комплексу з терміном навчання 3 місяці за професією учень слюсаря чергового та з ремонту устаткування, що передбачена Списком № 2 розділом І підрозділом 1 пунктом 1.1а, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 року № 36.

Також в довідці зазначено, що інший пільговий період на цьому підприємстві складає 09 років 10 місяців 10 днів.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України закріплено право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно зі статтею 12 Європейської соціальної хартії (переглянутої) 1996 року держава зобов`язана підтримувати функціонування системи соціального забезпечення, її задовільний рівень, докладати зусиль для її поступового посилення.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначено Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV).

Частиною першою статті 114 Закону № 1058-IV встановлено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Пунктом 2 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV визначено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.

Згідно з пунктом «б» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ (далі Закон № 1788-ХІІ) в редакції Закону України від 02 травня 2015 року N 213-VIII право на призначення пільгової пенсії за віком мають працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Рішенням Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року № 1-р/20 у справі за конституційним поданням 49 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень розділу I, пункту 2 розділу III „Прикінцеві положення Закону України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 2 березня 2015 року № 213-VIII (справа № 1-5/2018(746/15)) визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункти „б-„г статті 54 Закону України „Про пенсійне забезпечення від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 2 березня 2015 року № 213-VIII.

Конституційним Судом України в частинах другої-третьої резолютивної частини рішення встановлено, що стаття 13, частина друга статті 14, пункти „б-„г статті 54 Закону України „Про пенсійне забезпечення від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 2 березня 2015 року № 213-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти „б-„г статті 54 Закону України „Про пенсійне забезпечення від 5 листопада 1991 року № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 2 березня 2015 року № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме:

«На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: (….) б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах;

жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах…».

При цьому, Конституційний Суд України зазначив, що зміни, внесені Законом України №213-VIII від 02.03.2015 р. «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», якими передбачено поетапне підвищення на 5 років віку виходу на пенсію на пільгових умовах з урахуванням відповідного стажу роботи та на пенсію за вислугу років для працівників, визначених у вказаних нормах, порушують легітимні очікування таких осіб, а отже, суперечать ч. 1 ст. 8 Конституції України, тобто порушують принцип верховенства права, складовою якого є принцип юридичної визначеності.

Відповідно до статті 151-2 Конституції України рішення та висновки, ухвалені Конституційним Судом України, є обов`язковими, остаточними і не можуть бути оскаржені.

Отже, з 23 січня 2020 року, дня набрання чинності рішенням Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року в справі № 1-р/2020, діють положення статті 13 Закону № 1788-ХІІ в редакції, яка була чинна до внесення змін Законом № 213-VIII, відносно право на пільгову пенсію осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах.

Разом з тим, залишилися чинними положення статті 114 Закону № 1058-IV.

Відтак, з 23 січня 2020 року в Україні існують два закони, котрі одночасно регламентують правила призначення пенсій для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, за якими пенсії за віком призначаються на пільгових умовах, а саме: пункт «б» статті 13 Закону № 1788-ХІІ у редакції до внесення змін Законом № 213-VІІІ та пункт 2 частини 2 статті 114 Закону № 1058-IV у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2148-VІІІ.

Перший із цих законів визначав такий стаж для чоловіків 25 років, тоді як другий, з урахуванням дати досягнення 55-річного віку з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року, - не менше 29 років у чоловіків.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року у справі №520/15025/16-а сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Отже, у цьому спорі застосуванню підлягають саме норми Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року, а не Закону № 1058-IV.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що відповідач не застосував більш сприятливий закон, який передбачає право позивача на обумовлену попередньою роботою пільгову пенсію, проте застосував закон, який позбавляє зазначеного права, тобто діяв всупереч вимогам принципу верховенства права, й таке правозастосування відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, сформульованій у постанові від 03 листопада 2021 року у зразковій справі №360/3611/20 щодо призначення пенсій на пільгових умовах, та підтриманій у постанові Верховного Суду від 18 лютого 2022 року у справі №360/4639/20 у подібних правовідносинах.

Стосовно питання не зарахування до пільгового стажу за списком № 2 періоду з 07 липня 2006 року по 20 вересня 2006 року (00 років 02 місяці 14 днів) суд зазначає наступне.

Цей період підтверджено записами в трудовій книжці позивача, довідкою про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, виданої Смолінською шахтою ДП «Східний гірничо-збагачувальний комбінат», від 15 вересня 2022 року № 17-48/1435.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Мінпраці від 18 листопада 2005 року № 383, (далі Порядок № 383) передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період робот и особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Згідно з пунктом 4.2 Порядку № 383 результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умов і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

За правовою позицією, викладеної Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року в справі № 520/15025/16-а, будь-які причини, з яких атестація не була проведена, не є підставою для відмови у зарахуванні стажу та відмову заявникові в наданні пенсії. Особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2. але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочою місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах. При цьому на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи.

Враховуючи приведену правову позицію Великої Палати Верховного Суду згідно з частиною п`ятою статті 242 КАС України, а також той факт, що саме відсутність доказів атестації робочого місця позивача стало підставою для не зарахування періоду з 07 липня 2006 року по 20 вересня 2006 року до пільгового стажу за списком 2, суд визнає необґрунтованим не зарахування цього періоду до пільгового стажу позивача.

Суд також доходить висновку про протиправність не зарахування до страхового стажу позивача періоду з 22 липня 1983 року по 23 лютого 1985 року, записи про які відсутні в трудовій книжці позивача.

Як вказано вище, цей період підтверджено довідками АТ «Ельворті» №39 від 27 січня 2023 року та №40 від 27 січня 2023 року, відповідно до яких ОСОБА_1 працював на Кіровоградському виробничому об`єднанні по сівалках «Червона зірка» (в подальшому перейменоване в АТ «Ельворті») з 22 липня 1983 року по 23 лютого 1985 року.

Зокрема, довідка №39 від 27 січня 2023 року містить відомості про працівника (прізвище, ім`я та по батькові, дата народження), відомості про прийом на роботу, переведення та звільнення, а також посилання на архівні документи, на підставі яких вона складена. Довідка підписана посадовими особами АТ «Ельворті» і засвідчена печаткою.

Статтею 62 Закону № 1788-ХІІ, який регулював відносини щодо пенсійного забезпечення до 01 січня 2004 року, встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок № 637).

Пунктом 1 Порядку № 637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку № 637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Оскільки довідка №39 від 27 січня 2023 року АТ «Ельворті» містить відомості про працівника (прізвище, ім`я та по батькові, дата народження), відомості про прийом на роботу, переведення та звільнення, а також посилання на архівні документи, на підставі яких вона складена, довідка підписана посадовими особами АТ «Ельворті», засвідчена печаткою, ця довідка відповідає вимогам Порядку №637, та є належним документом, що підтверджує наявний стаж роботи для призначення пенсії за відсутності записів у трудовій книжці.

Відповідачами не надано доказів, що відомості про трудову діяльність позивача, які містяться у довідці №39 від 27 січня 2023 року, є неправильними чи неточними.

Таким чином, є правильним висновок суду першої інстанції про протиправність не зарахування цього періоду до страхового стажу позивача.

Оскільки позивач на час звернення за призначенням пенсії 13 березня 2023 року досяг 56-річного віку, мав понад 25 років страхового стажу та 10 років 04 місяці пільгового стажу за списком № 2, здобутого під час роботи у Смолінській шахті, пільговий стаж становить більше половини стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці, визначеного пунктом «б» статті 13 Закону № 1788-ХІІ, висновок суду першої інстанції про набуття позивачем права на пенсію за віком на пільгових умовах із зменшенням пенсійного віку, на 1 рік за кожні 2,5 роки пільгового стажу, тобто після досягнення 56 років, є обґрунтованим.

Доводи апелянта зводяться та правомірності не зарахування спірних періодів до страхового та пільгового стажу та спростовані приведеними вище висновками суду.

Стосовно питання зобов`язання ГУ ПФУ в Кіровоградській області вчинити дії на поновлення порушеного права позивача суд вказує на таке.

Частиною першою статті 44 Закону №1058-IV, яка регулює порядок звернення за призначенням (перерахунком) пенсії, встановлено, що призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 7 липня 2014 року № 13-1), зареєстрованою в Міністерстві юстиції України від 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 (далі постанова № 22-1).

Останнім абзацом пункту 4.2 постанови № 22-1 визначено, що після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Пунктом 4.10 постанови №22-1 передбачено, що після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Апелянтом не приведено в апеляційній скарзі заперечень щодо зобов`язання саме ГУ ПФУ в Кіровоградській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком та призначити пенсію із зарахуванням до страхового стажу спірних періодів, тому судом не надається оцінка питанню правильності визначення судом першої інстанції органу Пенсійного фонду, який має повторно розглянути заяву позивача.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Оскільки предметом позову в цій справі є дії (рішення) суб`єкта владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, тобто ця справа є справою незначної складності у розумінні п. 3 ч. 6 ст. 12 КАС України, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених цим пунктом.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 07 серпня 2023 року в справі № 340/2694/23 залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 07 серпня 2023 року в справі № 340/2694/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її ухвалення 12 грудня 2023 року та відповідно п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених цим пунктом.

Повне судове рішення складено 12 грудня 2023 року.

Суддя-доповідач В.А. Шальєва

суддя С.М. Іванов

суддя В.Є. Чередниченко