Справа № 120/8270/23
Суддя: Драчук Т. О.
Дата ухвалення: 2023-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/8270/23

Головуючий у 1-й інстанції:Комар П.А.

Суддя-доповідач: Драчук Т. О.

05 грудня 2023 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Драчук Т. О.

суддів: Смілянця Е. С. Полотнянка Ю.П.

за участю:

секретаря судового засідання: Мокрак С.А.,

представника позивача: Попатенка С.В.,

представника відповідача: Пічкура Г.О.,

представника відповідача: Бузмакова А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу м. Вінниці на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 05 вересня 2023 року у справі за адміністративним позовом Квартирно-експлуатаційного відділу м. Вінниця до 3 територаільного управління внутрішнього аудиту Міністерства оборони України про визнання протиправними та скасування в окремій частині аудиторського звіту,

В С Т А Н О В И В :

в червні 2023 року позивач, Квартирно-експлуатаційний відділ м. Вінниця, звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до 3 територіального управління внутрішнього аудиту Міністерства оборони України , в якому просив:

-визнати протиправним та скасувати аудиторський звіт №234/3/7/аз від 07.04.2023 в частині

пункту 2.4.5. Розділу ІІ аудиторського звіту в частині неефективного управлінського рішення на суму 13 127,49 тис. грн щодо укладання у 2021 році договорів про закупівлю теплової енергії на умовах, які не передбачали (у порівнянні із умовами договорів 2020) перегляд ціни 1 Гкал теплової енергії у разі зміни середньозваженого тарифу (більш привабливого для Міноборони розміру тарифів);

пункту 2.5.4 Розділу ІІ аудиторського звіту в частині неефективного управлінського рішення на суму 489,37 тис. грн щодо відхилення тендерної пропозиції ТОВ «БК СТАМ» в закупівлі робіт з капітального ремонту будівлі №100/84, ідентифікатор закупівлі UA-2021-11-12-015430-а;

-стягнути з відповідача на користь позивача витрати на сплату судового збору.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 05 вересня 2023 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити адміністративний позов в повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що під час розгляду справи в суді першої інстанції судом застосовано до спірних правовідносин Порядок проведення внутрішнього аудиту Збройних Сил України, затверджений наказом Міністра оборони України від 14.11.2012 №753 «Про організацію діяльності з внутрішнього аудиту та затвердження Порядку проведення внутрішнього аудиту Збройних Сил України», який згідно п. 6 наказу Міністра оборони України від 15.12.2020 №475 «Про організацію діяльності з внутрішнього аудиту в системі Міністерстві оборони України» втратив чинність 15.12.2020.

Отже, суд першої інстанції застосував та прийняв оскаржуване рішення на підставі положень наказу, який втратив чинність на момент розгляду справи в суді першої інстанції.

Щодо висновку стосовно того, що положення оскаржуваного звіту не можуть порушувати права КЕВ м. Вінниця, апелянт вказав, що згідно Положення про департамент внутрішнього аудиту Міністерства оборони України №208 від 05.06.2019, Департамент для здійснення своїх повноважень має право ініціювати вжиття заходів до розпорядників та одержувачів бюджетних коштів, які вчинили бюджетні правопорушення, а також розгляд питання про притягнення до відповідальності осіб, винних у допущених порушеннях та осіб, які не забезпечили повне і своєчасне виконання рекомендацій (пропозицій). Крім того, департамент повноважний подавати до вищих органів управління підконтрольних суб`єктів обов`язкові до розгляду узагальнені матеріали про результати аудитів та здійснювати моніторинг результатів їх виконання.

Так, на думку апелянта, рекомендації, викладені в аудиторському звіті, носять імперативний характер та підлягають виконанню керівником ревізованого суб`єкту, за результатом якого можуть бути притягнуті до юридичної відповідальності особи, напрямами яких встановлено порушення.

Тобто, аудиторський звіт не є документом лише інформаційного аналітичного характеру, але й несе правові наслідки для КЕВ м. Вінниця та може бути предметом судового спору.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги та просив суд задовольнити її з підстав, викладених в ній.

Представник відповідача заперечив проти задоволення вимог апеляційної скарги та просив суд залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, в період з 27.09.2022 по 07.04.2023 3 територіальним управлінням внутрішнього аудиту Міністерства оборони України проведено аудит діяльності Квартирно-експлуатаційного відділу м. Вінниця за період з 01.05.2020по 31.08.2022, за результатами якого складено аудиторський звіт №234/3/7/аз від 07.04.2023.

Внутрішній аудит проводився відповідно до доручення директора Департаменту внутрішнього аудиту Міноборони від 19.09.2022 №234/1796 та звернення Вінницької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону від 01.08.2022 №10/1807, а також доручення директора Департаменту внутрішнього аудиту Міноборони від 26.07.2022 №234/1202.

Так, в аудиторському звіті відповідачем надано висновки, зокрема, щодо:

- неефективного управлінського рішення на суму 13127, 49 тис. грн. щодо укладення у 2021 році договорів про закупівлю теплової енергії на умовах, які не передбачали (у порівнянні із умовами договорів 2020 року) перегляд ціни теплової енергії (Гкал) у разі зміни середньозваженого тарифу (більш привабливого для Міноборони розміру тарифів);

- неефективного управлінського рішення щодо відхилення тендерної пропозиції ТОВ "БК СТАМ" в закупівлі робіт з катального ремонту будівлі №100/84, ідентифікатор закупівлі UA-2021-11-12-015430-а.

Не погоджуючись із висновками аудиторського звіту №234/3/7/аз від 07.04.2023, КЕВ у м. Вінниця 21.04.2023 листом №573/299 надіслано до відповідача свої коментарі щодо необґрунтованості аудиторського звіту в окремих його частинах.

Листом від 05.05.2023 за №527/482 відповідачем надано висновки на коментарі, якими коментарі надані КЕВ не прийнято.

У зв`язку із зазначеним позивачем 22.05.2023 надіслано до Департаменту внутрішнього аудиту Міністерства оборони України лист №573/372 про те, що деякі висновки аудиторського звіту №234/3/7/аз від 07.04.2023 є безпідставними, необґрунтованими та ґрунтуються на припущеннях та суб`єктивній оцінці перевіряючого, а тому КЕВ у м. Вінниця просить надати оцінку законності аудиторського звіту в окремих його частинах.

25.05.2023 КЕВ у м. Вінниця отримано відповідь №234/1693 від Департаменту внутрішнього аудиту Міністерства оборони України в якій не прийнято коментарі в частині висновків щодо:

- неефективного управлінського рішення на суму 13127, 49 тис. грн. щодо укладення у 2021 році договорів про закупівлю теплової енергії на умовах, які не передбачали (у порівнянні із умовами договорів 2020 року) перегляд ціни теплової енергії (Гкал) у разі зміни середньозваженого тарифу (більш привабливого для Міноборони розміру тарифів);

- неефективного управлінського рішення щодо відхилення тендерної пропозиції ТОВ "БК СТАМ" в закупівлі робіт з катального ремонту будівлі №100/84, ідентифікатор закупівлі UA-2021-11-12-015430-а.

Однак, на переконання КЕВ у м. Вінниця, відомості, які зазначені в аудиторському звіті №234/3/7/аз від 07.04.2023 не відповідають дійсним обставинам справи, а обов`язок виконання рекомендацій порушують законні права та інтереси позивача, що стало підставою для звернення до суду із даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції, з врахуванням вимог визначених Порядком проведення внутрішнього аудиту підрозділами Служби внутрішнього аудиту Збройних Сил України, затвердженого наказом Міністра оборони України 14.11.2012 № 753, прийшов до висновку, що квартирно-експлуатаційні відділи (частини) як підконтрольні установи Збройних Сил України не вправі брати на себе відповідальність за невиконання прямих обов`язків військової частини чи інших уповноважених суб`єктів, яким вони підпорядковані, та не можуть оскаржувати до суду наслідки внутрішнього аудиту, які узгоджуються зі спільним публічним інтересом усієї ієрархічно побудованої системи Збройних Сил України.

Разом з цим, висновки управління внутрішнього аудиту Департаменту внутрішнього аудиту Міністерства оборони України як органу внутрішнього аудиту про порушення підконтрольним суб`єктом вимог законодавства є висновками тільки цього органу, зазначення яких в аудиторському звіті не суперечить чинному законодавству. Такі висновки аудиторського звіту, як і висновки на коментарі до цього звіту, можуть бути підтверджені або спростовані судом у разі спору про законність рішень, дій, в основу яких покладені висновки аудиторського звіту, за позовом військовослужбовця, до якого за наслідками проведеної аудиторської перевірки стану фінансово-господарської діяльності квартирно-експлуатаційного відділу (частини) були застосовані заходи дисциплінарної відповідальності. У такому разі будуть наявні спірні відносини, що не виключають можливість звернення до суду, оскільки наявне право, яке підлягає судовому захисту.

Таким чином, висновки на коментарі до рекомендацій аудиторського звіту, як і висновки такого звіту, є рішенням суб`єкта владних повноважень у розумінні пункту 1 частини другої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки зумовлюють виникнення прав та обов`язків для осіб, робота (діяльність) яких перевірялися, тому можуть бути предметом спору.

Так, відповідні територіальні квартирно-експлуатаційні управління (відділи) є територіальними органами, які підпорядковуються Головному квартирно-експлуатаційному управлінню Збройних Сил України, яке, в свою чергу, є органом військового управління і призначене для реалізації в Збройних Силах України державної, військово-технічної політики з питань квартирно-експлуатаційного забезпечення Збройних Сил України, розвитку системи технічної експлуатації фондів військових містечок з метою підтримання військ у стані високої бойової та мобілізаційної готовності.

Публічний інтерес у реалізації вимог аудиторського звіту є спільним для територіальних квартирно-експлуатаційних управлінь, відповідних управлінь внутрішнього аудиту Департаменту внутрішнього аудиту Міністерства оборони України, а також Міністерства оборони України та Міністра оборони України, як відповідальної особи за виконання/невиконання вимог визначених у такому звіті та особи яка видає відповідний управлінський наказ обов`язковий до виконання.

Отже, враховуючи наявний спільний публічний інтерес у діяльності позивача та відповідача, положення оскаржуваного звіту не можуть порушувати права КЕВ м. Вінниця, а тому підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Колегія суддів частково не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

У відповідності до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з вимог ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.1 ст.5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно з вимогами ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч. 3 ст. 26 Бюджетного кодексу України розпорядники бюджетних коштів в особі їх керівників організовують внутрішній контроль і внутрішній аудит та забезпечують їх здійснення у своїх установах і на підприємствах, в установах та організаціях, що належать до сфери управління таких розпорядників бюджетних коштів.

Внутрішнім аудитом є діяльність, спрямована на удосконалення системи управління, внутрішнього контролю, запобігання фактам незаконного, неефективного та нерезультативного використання бюджетних коштів, виникненню помилок чи інших недоліків у діяльності розпорядника бюджетних коштів і підприємств, установ та організацій, що належать до сфери його управління, та яка передбачає надання незалежних висновків і рекомендацій. Для здійснення внутрішнього аудиту розпорядник бюджетних коштів в особі керівника утворює самостійний структурний підрозділ внутрішнього аудиту, що є підпорядкованим і підзвітним безпосередньо такому керівнику.

Основні засади здійснення внутрішнього контролю і внутрішнього аудиту та порядок утворення підрозділів внутрішнього аудиту визначаються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 28 вересня 2011 року №1001, затверджено Порядок здійснення внутрішнього аудиту та утворення підрозділів внутрішнього аудиту (далі - Порядок №1001).

Відповідно до пункту 3 Порядку №1001 у державному органі для здійснення внутрішнього аудиту утворюється як самостійний підрозділ - структурний підрозділ внутрішнього аудиту (далі - підрозділ).

Наказом Міністерства оборони України від 05 червня 2019 року №280 (зі змінами) затверджено Положення про Департамент внутрішнього аудиту Міністерства оборони України.

Пунктом 3 Положення про Департамент внутрішнього аудиту Міністерства оборони України, затвердженого Наказом Міністерства оборони України від 05 червня 2019 року №280 (зі змінами), передбачено, що Департамент є самостійним структурним підрозділом апарату Міноборони.

У підпорядкуванні Департаменту перебувають територіальні управління внутрішнього аудиту (далі - територіальні управління).

В межах даної справи, предметом розгляду є правовідносини між юридичними особами, одна з яких є підконтрольним суб`єктом та має виконувати розпорядження центрального органу виконавчої влади на підставі свого підпорядкування.

Так, Положенням про організацію квартирно-експлуатаційного забезпечення Збройних Сил України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 3 липня 2013 року № 448, визначено організацію та завдання квартирно-експлуатаційного забезпечення Збройних Сил України.

Пункт 2.1 Положення №448 визначено, що квартирно-експлуатаційне забезпечення військових частин здійснюється квартирно-експлуатаційними органами ЗС України, до яких відносяться: Головне квартирно-експлуатаційне управління Збройних Сил України (далі - Головне КЕУ ЗС України); територіальні квартирно-експлуатаційні управління та Київське квартирно-експлуатаційне управління (далі - КЕУ); квартирно-експлуатаційні відділи (квартирно-експлуатаційні частини) (далі - КЕВ (КЕЧ)); квартирно-експлуатаційні служби військових частин.

Квартирно-експлуатаційне забезпечення військових частин проводиться за схемами: Головне КЕУ ЗС України - КЕУ - КЕВ (КЕЧ)) - військові частини; Головне КЕУ ЗС України - види Збройних Сил України - військові частини (згідно з рішенням Міністра оборони України).

Згідно вимоги п. 2.2-2.4 Положення №448 Головне КЕУ ЗС України є органом військового управління і призначене для реалізації у ЗС України державної, військово-технічної політики з питань квартирно-експлуатаційного забезпечення ЗС України, розвитку системи технічної експлуатації фондів військових містечок з метою підтримання військ у стані високої бойової та мобілізаційної готовності.

Головне КЕУ ЗС України організовує роботу, пов`язану з будівництвом військових об`єктів, експлуатацією і ремонтом фондів військових містечок, забезпечує використання земельних ділянок.

КЕУ є територіальним органом військового управління ЗС України і призначене для реалізації у військах (силах), дислокованих у межах відповідальності територіального квартирно-експлуатаційного управління, державної військово-технічної політики з питань квартирно-експлуатаційного забезпечення з метою підтримання військ (сил) у стані високої бойової та мобілізаційної готовності.

КЕУ підпорядковується Головному КЕУ ЗС України.

КЕВ (КЕЧ) здійснює безпосереднє квартирно-експлуатаційне забезпечення військових частин, дислокованих у межах відповідальності.

КЕВ (КЕЧ) підпорядковується КЕУ за територіальним принципом. З питань використання фондів і територій військових містечок виконує накази (розпорядження) начальника гарнізону.

Наказом Міністерства оборони України від 15.12.2020 №475 затверджено Порядок проведення внутрішнього аудиту в системі Міністерства оборони України (далі - Порядок №475).

Відповідно до пункту 4 наказу Міністерства оборони України від 15.12.2020 №475, рішення про призначення внутрішніх аудитів, в тому числі за рішенням правоохоронних органів, приймаються Міністром оборони України, посадовою особо, яка виконує обов`язки Міністра оборони України або директором Департаменту внутрішнього аудиту Міністерства оборони України, або особою, яка виконує обов`язки директора цього Департаменту.

Згідно із п. 6 розділу І Порядку №475 внутрішні аудитори виконують службові доручення й безпосередньо підпорядковуються відповідним керівникам Департаменту або територіального підрозділу. Неправомірне втручання правоохоронних органів, органів управління, засобів масової інформації, об`єднань громадян, інших юридичних або фізичних осіб у їх діяльність не допускається.

Згідно із п. 11 розділу І Порядку №475 керівник Установи має право:

1) ознайомлюватися з проектом офіційного документа про результати виконання аудиторського завдання в частині, що стосується їх діяльності (відповідальності, повноважень);

2) надавати письмові коментарі до офіційного документа про результати виконання аудиторського завдання.

Відповідно до п. 6 розділу ХІ Порядку №475 висновки в аудиторському звіті повинні містити обґрунтовані підсумки за результатами аналізу та оцінки зібраних даних відповідно до питань програми внутрішнього аудиту.

Аудиторські висновки, незалежно від обраного способу представлення мають враховувати такі особливості:

вони не повинні бути неочікуваними, кожен висновок має бути обґрунтованим доказовою базою;

вони повинні бути пов`язані із цілями аудиту, представляти відповідь на проблему, визначену ще до початку проведення аудиту;

вони повинні бути чіткими, короткими та не містити неоднозначних тверджень, не повинні переобтяжуватися деталями, представлення яких є у додатках.

Відповідно до п. 7 розділу ХІ Порядку №475 рекомендації за результатами внутрішнього аудиту мають містити конструктивні пропозиції щодо вдосконалення тих аспектів діяльності, стосовно яких проводився внутрішній аудит.

Рекомендації мають базуватися на висновках, бути адекватними, конкретними, реальними для впровадження, чітко формулюватись та, по можливості, містити очікуваний результат їх впровадження (оцінку їх можливого впливу на діяльність Установи, органу/органів управління, Міноборони).

Відповідно до п. 9 розділу ХІ Порядку №475 аудиторський звіт складається у трьох примірниках. Перший примірник залишається у справах Департаменту чи територіального підрозділу, другий - у справах Установи, третій примірник (у разі виявлення відповідних порушень чи їх ознак) із супровідним листом Департаменту або територіального підрозділу передається до правоохоронного органу.

Згідно із п. 11 розділу ХІ Порядку №475 якщо за результатами ознайомлення з офіційним документом керівник Установи та/або відповідальні за діяльність особи не погоджуються з аудиторськими доказами, висновками та/або рекомендаціями (пропозиціями), вони зазначають про це надписом підписано з коментарями, який засвідчують власним підписом із зазначеннями дати, та протягом 10 робочих днів надають до Департаменту чи територіального підрозділу, внутрішні аудитори якого проводили аудит, обґрунтовані коментарі за своїм підписом (форма коментарів наведена у додатку 2 до Порядку).

Відповідно до п. 12 розділу ХІ Порядку №475 за дорученням директора Департаменту або начальника територіального підрозділу внутрішні аудитори розглядають коментарі та готують письмові висновки на них в установлений таким керівником термін, але не пізніше 10 робочих днів з дня їх отримання. Висновок підписується особою, яка його готувала, та затверджується директором Департаменту або начальником територіального підрозділу (форма висновку наведена у додатку 3 до Порядку).

Згідно із п. 13 розділу ХІ Порядку №475 за результатами розгляду офіційного документа (рекомендацій, пропозицій) та, за наявності коментарів і висновків на них, директор Департаменту або начальник територіального підрозділу приймає рішення про:

прийняття матеріалів і виконання керівником Установи наданих рекомендацій (пропозицій);

направлення Установі, органу управління листа з додатковими рекомендаціями (пропозиціями) або інформацією про скасування чи внесення змін до наданих рекомендацій (пропозицій); такий лист є невід`ємною частиною аудиторського звіту;

призначення додаткового або повторного аудиторського завдання чи направлення матеріалів внутрішнього аудиту на доопрацювання без виходу в Установу.

Відповідно до п.п. 1, 2 розділу ХVI Порядку №475 скарги в установленому законодавством порядку розглядаються:

на дії внутрішніх аудиторів територіального підрозділу - керівником територіального підрозділу;

на дії керівників територіальних підрозділів, внутрішніх аудиторів Департаменту - директором Департаменту;

на дії директора Департаменту - посадовою особою, визначеною Міністром оборони України.

Якщо за результатами розгляду скарги встановлено факт невідповідності офіційної документації, складеної за результатами здійснення внутрішнього аудиту, дійсному стану справ та/або недотримання Стандартів, що вплинуло на об`єктивність аудиторських висновків, директором Департаменту або начальником територіального підрозділу може призначатися додатковий чи повторний внутрішній аудит.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема:

1) спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження;

1-1) спорах адміністратора за випуском облігацій, який діє в інтересах власників облігацій відповідно до положень Закону України "Про ринки капіталу та організовані товарні ринки", із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності;

2) спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби;

3) спорах між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень;

4) спорах, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів;

5) за зверненням суб`єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб`єкту законом;

6) спорах щодо правовідносин, пов`язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму;

7) спорах фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації;

8) спорах щодо вилучення або примусового відчуження майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності;

9) спорах щодо оскарження рішень атестаційних, конкурсних, медико-соціальних експертних комісій та інших подібних органів, рішення яких є обов`язковими для органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших осіб;

10) спорах щодо формування складу державних органів, органів місцевого самоврядування, обрання, призначення, звільнення їх посадових осіб;

11) спорах фізичних чи юридичних осіб щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності державного замовника у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про оборонні закупівлі", крім спорів, пов`язаних із укладенням державного контракту (договору) про закупівлю з переможцем спрощених торгів із застосуванням електронної системи закупівель, а також зміною, розірванням і виконанням державних контрактів (договорів) про закупівлю;

12) спорах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів охорони державного кордону у справах про правопорушення, передбачені Законом України "Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень";

13) спорах щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років";

14) спорах із суб`єктами владних повноважень з приводу проведення аналізу ефективності здійснення державно-приватного партнерства;

15) спорах, що виникають у зв`язку з оголошенням, проведенням та/або визначенням результатів конкурсу з визначення приватного партнера та концесійного конкурсу;

16) спорах щодо здійснення державного регулювання, нагляду і контролю у сфері медіа.

Так, обов`язковою ознакою рішення суб`єкта владних повноважень, яке може бути оскаржене до суду, є те, що воно безпосередньо породжує правові наслідки для суб`єкта відповідних правовідносин і має обов`язковий характер. Норми підзаконних нормативно-правових актів Міністерства оборони України, якими регулюється діяльність управлінь внутрішнього аудиту, надають рекомендаціям, наведеним у Звіті обов`язковий характер за певних умов.

Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у справі №808/1422/17, розглядаючи спір даної категорії, у постанові від 02.10.2020 зазначив, що "… З метою правильного вирішення спорів цієї категорії судам необхідно виходити не лише з положень постанови Кабінету Міністрів України "Деякі питання утворення структурних підрозділів внутрішнього аудиту та проведення такого аудиту в міністерствах, інших центральних органах виконавчої влади, їх територіальних органах та бюджетних установах, які належать до сфери управління міністерств, інших центральних органів виконавчої влади" від 28.09.2011 N 1001, яка визначає основні засади проведення внутрішнього аудиту, але й оцінювати реальні наслідки для підконтрольних установ, ураховуючи особливості нормативного регулювання в конкретній сфері державного управління…".

Порядок проведення внутрішнього аудиту в системі Міністерства оборони України, затверджений наказом Міністра оборони України 15.12.2020 №475, установлює, що виконання завдань з проведення внутрішнього аудиту в системі Міністерства оборони України покладено на Службу внутрішнього аудиту Міністерства оборони України.

Відповідно до п. 7 розділу ХІ Порядку №475 рекомендації за результатами внутрішнього аудиту мають містити конструктивні пропозиції щодо вдосконалення тих аспектів діяльності, стосовно яких проводиться внутрішній аудит.

Рекомендації мають базуватися на висновках, бути адекватними, конкретними, реальними для впровадження, чітко сформулюватись та, по можливості, містити очікуваний результат їх впровадження (оцінку їх можливого впливу на діяльність Установи, органу/органів управління, Міноборони).

Рекомендації повинні:

залишити способи проведення змін на рішення керівника Установи та відповідальних за діяльність осіб, а у разі, коли такі способи визначені законодавством або є очевидними - включати алгорити (механізм) їх застосування;

бути диференційовані за рівнями та виконавцями.

Рекомендації (пропозиції) в аудиторських звітах мають стосуватися діяльності Установи, в якій проводився внутрішній аудит, та/або підпорядкованих їй Установ - у разі їх наявності.

Рекомендації (пропозиції), що стосуються органів, вищих ніж досліджена Установа, до аудиторського звіту не включаються. Зазначені рекомендації (пропозиції) включаються до доповіді директору Департаменту про результати внутрішнього аудиту, та за його рішенням до доповіді Міністру оборони України чи листа, адресованого відповідному органу управління.

Установи (органи управління) забезпечують та несуть відповідальність за повноту вжиття заходів реагування на результати аудиторських завдань відповідно до законодавства.

Отже, враховуючи положення пункту 7 Порядку проведення внутрішнього аудиту в системі Міністерства оборони України, затвердженого наказом Міністра оборони України 15.12.2020 №475, пропозиції (рекомендації), викладені у звіті органу внутрішнього аудиту, є обов`язковими до виконання, оскільки підконтрольний суб`єкт несе відповідальність за повноту вжиття заходів.

Водночас, висновки управління внутрішнього аудиту Служби внутрішнього аудиту Міністерства оборони України як органу внутрішнього аудиту про порушення підконтрольним суб`єктом вимог законодавства є висновками тільки цього органу, зазначення яких в аудиторському звіті не суперечить чинному законодавству. Такі висновки аудиторського звіту, як і висновки на коментарі до цього звіту, можуть бути підтверджені або спростовані судом у разі спору про законність рішень, дій, в основу яких покладені висновки аудиторського звіту, за позовом військовослужбовця, до якого за наслідками проведеної аудиторської перевірки стану фінансово-господарської діяльності позивача були застосовані заходи дисциплінарної відповідальності. У такому разі будуть наявні спірні відносини, що не виключають можливість звернення до суду, оскільки наявне право, яке підлягає судовому захисту.

Таким чином, висновки на коментарі до рекомендацій аудиторського звіту, як і висновки такого звіту, є рішенням суб`єкта владних повноважень у розумінні пункту 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки зумовлюють виникнення прав та обов`язків для осіб, робота (діяльність) яких перевірялися, тому можуть бути предметом спору.

Пунктом 1-4 Розділу ХІІ Порядку №475 визначено, що директор Департаменту забезпечує організацію здійснення моніторингу результатів впровадження рекомендацій (встановлює вимоги у внутрішніх документах з питань внутрішнього аудиту) для того, щоб упевнитися в тому, що відповідальні зі діяльність особи розпочали ефективні дії, спрямовані на їх виконання, або керівництво Установи взяло на себе ризик невиконання таких рекомендацій.

Моніторинг впровадження аудиторських рекомендацій передбачає здійснення внутрішніми аудиторами заходів щодо отримання інформації від відповідальних за діяльність осіб про результати реалізації аудиторських рекомендацій.

Моніторинг рекомендацій здійснюється Департаментом та територіальними підрозділами за визначеними для них суб`єктами внутрішнього аудиту: шляхом аналізу інформації Установ та органів управління про повноту впровадження (виконання) аудиторських рекомендацій, до яких додаються завірені в установленому порядку копії документів, що підтверджуються наведені дані; під час проведення в Установах окремих аудиторських завдань щодо впровадження (виконання) аудиторських рекомендацій; у ході планових та позапланових внутрішніх аудитів як дослідження одного з питань програми внутрішнього аудиту.

Керівник Установи, якому за результатами внутрішнього аудиту надано рекомендації (пропозиції), забезпечує :

-виконання пропозицій, що передбачає: своєчасне і повне прийняття рішень щодо відшкодування збитків, усунення виявлених порушень і ризиків; відображення в бухгалтерському обліку і звітності виявлених та усунутих порушень; складання та подання звітності; здійснення моніторингу стану розгляду правоохоронними органами переданих матеріалів; ведення претензійної та позовної роботи; притягнення до відповідальності винних осіб;

-впровадження рекомендацій, що передбачає здійснення ефективних дій, спрямованих на удосконалення системи управління (за винятком оперативного (бойового) управління Збройними Силами), внутрішнього контролю та управління ризиками для запобігання фактам незаконного, неефективного та нерезультативного використання фінансових, матеріальних та інших ресурсів, запобігання виникненню помилок чи інших матеріальних;

-звітування перед вищим органом управління про стан впровадження рекомендацій (виконання пропозицій);

-надання до територіального підрозділу або Департаменту інформаційної довідки про стан впровадження рекомендацій і виконання пропозицій в терміни, визначені в аудиторському звіті, та щокварталу до 20 березня, 20 червня та 20 грудня до повного впровадження рекомендацій і виконання пропозицій.

У довідці зазначаються: виконані заходи, що повинні підтверджуватися первинними, розпорядчими та іншими документами; економічний ефект від впровадження аудиторських рекомендацій; обґрунтовані пояснення про причини не впровадження рекомендацій; обґрунтовані пояснення про причини невпровадження рекомендацій (неповного чи несвоєчасного їх впровадження), невиконання пропозицій (неповного чи несвоєчасного їх виконання) та орієнтовні строки їх повного впровадження (виконання); рекомендації (пропозицій), що втратили актуальність та не потребують впровадження (виконання) або витрати на впровадження (виконання) яких перевищують очікуваний економічний ефект.

Відповідно до п.8 Розділу ХІІ Порядку №475 моніторинг здійснюється до повного впровадження (виконання) рекомендацій (пропозицій).

Якщо рекомендації (пропозиції втратили актуальність, минув строк позовної давності, відсутній механізм відшкодування, витрати на їх впровадження (виконання) перевищують очікуваний економічний ефект та з інших причин виконання їх неможливе, рішення про зняття їх з моніторингу приймається директором Департаменту за мотивованим поданням керівників територіальних підрозділів, начальників відділів Департаменту.

Аналізуючи вказані вище положення, суд приходить до висновку, що аудиторський звіт надає право вимагати від підконтрольної установи усунення встановлених органом внутрішнього аудиту порушень та одночасно передбачає обов`язок керівника підконтрольної установи таку вимогу виконати та забезпечити вжиття відповідних заходів реагування, направлених на усунення встановлених аудитом порушень.

Отже, публічний інтерес у реалізації вимог аудиторського звіту полягає насамперед у вжитті заходів з відшкодування недонарахованих та невідшкодованих збитків, завданих державі, усунення інших наслідків порушень під час реалізації в Збройних Силах України державної політики, з питань виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації. Такий інтерес є спільним для всієї системи Збройних Сил України, побудованої на системі субординаційних відносин.

Таким чином, квартирно-експлуатаційні відділи (частини) як підконтрольні установи Збройних Сил України не вправі брати на себе відповідальність за невиконання прямих обов`язків уповноважених суб`єктів, яким вони підпорядковані, та не можуть оскаржувати до суду наслідки внутрішнього аудиту, які узгоджуються зі спільним публічним інтересом усієї ієрархічно побудованої системи Збройних Сил України.

Водночас судження управління внутрішнього аудиту Департаменту внутрішнього аудиту Міністерства оборони України як органу внутрішнього аудиту про порушення підконтрольним суб`єктом вимог законодавства є висновками тільки цього органу, зазначення яких в аудиторському звіті не суперечить чинному законодавству.

Такі висновки аудиторського звіту, як і висновки на коментарі до цього звіту, можуть бути підтверджені або спростовані судом у разі спору про законність рішень, дій, в основу яких покладені висновки аудиторського звіту, за позовом військовослужбовця, до якого за наслідками проведеної аудиторської перевірки стану фінансово-господарської діяльності квартирно-експлуатаційного відділу (частини) були застосовані заходи дисциплінарної відповідальності. У такому разі будуть наявні спірні відносини, що не виключають можливість звернення до суду, оскільки наявне право, яке підлягає судовому захисту.

Таким чином, висновки на коментарі до рекомендацій аудиторського звіту, як і висновки такого звіту, є рішенням суб`єкта владних повноважень у розумінні ч.1 ст. 19 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки зумовлюють виникнення прав та обов`язків для осіб, робота (діяльність) яких перевірялися, тому можуть бути предметом спору.

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду від 02.10.2020 у справі №808/1422/17 та врахована судом під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції на підстав ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», якою встановлено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

При цьому, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що вищевказана постанова прийнята Верховним Судом на підставі та з урахуванням діючого на момент виникнення спірних правовідносин у справі №808/1422/17 Порядку проведення внутрішнього аудиту підрозділами Служби внутрішнього аудиту Збройних Сил України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 листопада 2012 року № 753 «Про організацію діяльності з внутрішнього аудиту та затвердження Порядку проведення внутрішнього аудиту підрозділами Служби внутрішнього аудиту Збройних Сил України».

При цьому, вказаний Порядок проведення внутрішнього аудиту підрозділами Служби внутрішнього аудиту Збройних Сил України втратив чинність на підставі п. 6 наказу Міністерства оборони України від 15.12.2020 №475 «Про організацію діяльності з внутрішнього аудиту в системі Міністерства оборони України».

На момент проведення відповідачем аудиту КЕВ м. Вінниця діяв Порядок проведення внутрішнього аудиту в системі Міністерства оборони України, затверджений наказом Міністерства оборони України від 15.12.2020 №475.

Разом з тим, колегія суддів не вбачає підстав для відступу від правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду від 02.10.2020 у справі №808/1422/17, оскільки суть та зміст спірних правовідносин, які виникли між Квартирно-експлуатаційним відділом м. Вінниця та 3 територіальним управлінням внутрішнього аудиту Департаменту внутрішнього аудиту, не змінились, а правове регулювання вищевказаних нормативно-правових актів не зазнало таких змін, які б свідчили про неможливість застосування правових висновків Верховного Суду в межах даної справи.

Щодо доводів апелянта стосовно того, що оскільки матеріали аудиту передані до Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону, аудиторський звіт не є документом лише інформаційно-аналітичного характеру, але й несе правові наслідки для Квартирно-експлуатаційного відділу м. Вінниця, а тому аудиторський звіт може бути предметом судового спору, колегія судді зазначає, що у разі притягнення до кримінальної або іншого виду відповідальності фізичної особи, зокрема, працівника Квартирно-експлуатаційного відділу м. Вінниця, саме така особа і матиме право на звернення до суду з адміністративним позовом про оскарження висновків аудиторського звіту.

Вищевказані доводи апелянта також спростовуються висновками, викладеними в постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду від 02.10.2020 у справі №808/1422/17, згідно яких: «Правом на звернення до суду з адміністративним позовом щодо визнання незаконними та необґрунтованими порушень, викладених в аудиторському звіті наділений військовослужбовець, до якого за наслідками проведеної аудиторської перевірки стану фінансово-господарської діяльності Квартирно-експлуатаційного відділу (частини) були застосовані заходи дисциплінарної відповідальності за встановленою Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» процедурою.».

Щодо доводів апеляційної скарги стосовно того, що судом першої інстанції не надано оцінку та не досліджено пункти аудиторського звіту, про скасування яких позивач звернувся з позовом до суду, колегія суддів зазначає, що оскільки під час розгляду справи як в суді першої інстанції, так і в суді апеляційної інстанції, встановлено відсутність у позивача права на звернення до суду з позовом про скасування окремих пунктів аудиторського звіту, суд не може надавати оцінку спірним правовідносинам на предмет їх законності.

Отже, враховуючи викладене, а також той факт, що прийняття аудиторського звіту не впливає на права та інтереси позивача, суд не має надавати оцінку такому звіту в межах даних правовідносин, у зв`язку з чим доводи апелянта в цій частині є необґрунтованими.

При цьому, колегія суддів частково погоджується з доводами апеляційної скарги та зазначає, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про застосування в межах спірних правовідносин вимог Порядку проведення внутрішнього аудиту підрозділами Служби внутрішнього аудиту Збройних Сил України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.11.2012 №753 «Про організацію діяльності з внутрішнього аудиту підрозділами Служби внутрішнього аудиту Збройних Сил України», який згідно п. 6 наказу Міністерства оборони України від 15.12.2020 №475 «Про організацію діяльності з внутрішнього аудиту в системі Міністерстві оборони України» втратив чинність 15.12.2020.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив вірне судове рішення, однак з помилковим застосуванням нормативно-правового акту, який втратив чинність як на момент проведення аудиту діяльності Квартирно-експлуатаційного відділу м. Вінниця, так і на момент розгляду справи в суді першої інстанції, суд приходить до висновку про наявність підстав для зміни мотивувальної частини рішення суду першої інстанції з урахуванням висновків, викладених в постанові суду апеляційної інстанції.

У відповідності з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно з ч.1 ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є зокрема неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч.4 ст.317 КАС України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для зміни мотивувальної частини рішення суду першої інстанції з урахуванням висновків, викладених в постанові суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу м. Вінниці задовольнити частково.

Рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 05 вересня 2023 року змінити з мотивів, викладених в даній постанові.

В решті рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 05 вересня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття. Порядок касаційного оскарження передбачений ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 11 грудня 2023 року.

Головуючий Драчук Т. О.

Судді Смілянець Е. С. Полотнянко Ю.П.