Справа № 140/10948/23
Суддя: Ільчишин Надія Василівна
Дата ухвалення: 2023-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2023 рокуЛьвівСправа № 140/10948/23 пров. № А/857/16952/23
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ільчишин Н.В.,

суддів Коваля Р.Й., Гуляка В.В.,

розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Нововолинської міської ради на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 22 серпня 2023 року (головуючого судді Мачульського В.В., ухвалене у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження в м. Луцьк) у справі №460/12519/23 за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Нововолинської міської ради про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 19.05.2023 звернулася в суд з позовом до Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Нововолинської міської ради в якому просить визнати дії відповідача щодо припинення ОСОБА_1 виплати тимчасової державної соціальної допомоги за період з 01.01.2023 по 14.03.2023 неправомірними та зобов`язати Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Нововолинської міської ради відновити нарахування та виплату тимчасової державної соціальної допомоги за період з 01.01.2023 по 14.03.2023.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 22 серпня 2023 року задоволено позов повністю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Нововолинської міської ради подало апеляційну скаргу, яку обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення допущено порушення норм процесуального та матеріального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову. Вказує, що згідно пп. 1 п. 1 постанови Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до постанов Кабінету Міністрів України від 06.10.2021 №1040 і від 07.03.2022 №214» від 27.12.2022 №1460, строк виплати... тимчасової державної соціальної допомоги непрацюючій особі, яка досягла загального пенсійного віку, але не набула права на пенсійну, та пільг, які було призначено раніше, продовжується особам, які проживають на територіях територіальних громад, на яких ведуться бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією відповідно до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій. Особам, які не проживають на відповідних територіях, строк виплати державної соціальної допомоги та пільг, строк виплати яких закінчився в період воєнного стану, продовжується до 31 грудня 2022 р. (включно). У листі позивачці було скорочено перелік державних соціальних допомоги і виокремлено саме тимчасову державну соціальну допомогу непрацюючій особі, яка досягла загального пенсійного віку, але не набула права на пенсійну виплату, по друге - словосполученням «автоматично лише» було конкретизовано одну з двох категорій осіб, яким передбачена така державна соціальна допомога, а саме: 1) особи, які проживають на територіях територіальних громад, на яких ведуться бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією відповідно до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій; 2) особи, які не проживають на відповідних територіях. Тобто, словосполученням «автоматично лише» було конкретизовано категорію осіб, яким продовжиться виплата вищезазначеної державної соціальної допомоги. Тому, стверджувати, що відповідачем самостійно вирішило внести доповнення до вищевказаної Постанови нелогічно і некоректно. Вилучивши дане словосполучення, ні зміст, ні результат відповіді не зміниться. Крім того, у зв`язку із кількістю державних соціальних допомог, строк виплати яких припиняється з 01.01.2023, працівниками УСЗН були розроблені та розміщені на стендах в управлінні соціального захисту населення та стендах Центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету Нововолинської міської ради оголошення відповідного змісту для отримувачів державних соціальних допомог. На офіційній сторінці УСЗН у соціальній мережі Facebook, 13.12.2022 було розміщено оголошення про необхідність особам, які отримували виплати державних соціальних допомог автоматично, для продовження виплат необхідно з 01.01.2023 звернутись до Центру надання адміністративних послуг. 02.01.2023 на офіційній сторінці у соціальній мережі Facebook було розміщено чергове оголошення про необхідність передбаченому законодавством переліку отримувачів соціальних допомог з 01.01.2023 підтвердити право на продовження виплати допомог та надання пільг. Також аналогічні оголошення були розміщені працівниками УСЗН на офіційному веб-сайті Нововолинської міської ради 13.12.2022 та 03.01.2023.

Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, відповідно до частини 4 статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно із частиною 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

На підставі статті 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 з 06.04.2020, перебуває на обліку у відповідача як отримувач виплати тимчасової державної соціальної допомоги непрацюючій особі, яка досягла загального пенсійного віку але не набула права на пенсійну виплату, що було призначено до 31.12.2022 включно. Розмір соціальної виплати, яку отримувала ОСОБА_1 складав 1 934,00 грн.

За період січень-лютий 2023 року позивач не отримала кошти в якості соціальної допомоги у зв`язку з чим звернулася 15.03.2023 із заявою до УСЗН у якій просила надати копію рішення про припинення державну соціальну допомогу та письмово роз`яснити у зв`язку з чим припинено таку виплату (а.с.18).

Відповідач листом №1081/01-53/2-23 від 17.03.2023 (а.с.19-20) повідомив ОСОБА_1 , що згідно підпункту 1 пункту 1 Постанови КМУ «Про внесення змін до постанов Кабінету Міністрів України від 06.10.2021 №1040 і від 07.03.2022 №214» від 27.12.2022 року №1460 строк виплати…. тимчасової державної соціальної допомоги непрацюючій особі, яка досягла загального пенсійного віку, але не набула права на пенсійну виплату продовжується автоматично лише особам, які проживають на територіях територіальних громад, на яких ведуться бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією відповідно до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій. Особам, які не проживають на відповідних територіях, строк виплати державної соціальної допомоги закінчився 31.12.2022. Оскільки Нововолинська міська територіальна громада не відноситься до переліку таких, де ведуться бойові дії, з 01.01.2023 року отримувачам тимчасової державної соціальної допомоги непрацюючій особі, яка досягла загального пенсійного віку, але не набула права на пенсійну виплату, необхідно звернутись до центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету Нововолинської міської ради для визначення права на продовження виплати допомоги із новою заявою та відповідними документами.

В подальшому рішенням УСЗН від 20.03.2023 позивачу призначено тимчасову державну соціальну допомогу непрацюючій особі, яка досягла загального пенсійного віку, але не набула права на пенсійну виплату з 15.03.2023 по 30.06.2023 та з 01.07.2023 по 14.09.2023 (а.с.48).

Не погоджуючись із діями відповідача позивач звернулася до суду за захистом своїх прав, з даним позовом.

Даючи правову оцінку оскаржуваному судовому рішенню та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Призначення тимчасової державної соціальної допомоги непрацюючій особі, яка досягла загального пенсійного віку, але не набула права на пенсійну виплату регламентовано постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2017 №1098 «Про затвердження Порядку призначення тимчасової державної соціальної допомоги непрацюючій особі, яка досягла загального пенсійного віку, але не набула права на пенсійну виплату» (далі Порядок №1098), який визначає механізм призначення у період з 1 січня 2018 р. по 31 грудня 2020 р. тимчасової державної соціальної допомоги непрацюючій особі, яка досягла віку, визначеного частиною першою статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», але не набула права на пенсійну виплату у зв`язку з відсутністю страхового стажу, передбаченого нормами зазначеної статті (далі - тимчасова допомога), за наявності в неї не менш як 15 років страхового стажу, та її виплати.

Призначення тимчасової допомоги особі проводиться структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчими органами міських, районних у містах (у разі їх утворення) (крім мм. Києва та Севастополя) рад, органами виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань соціального захисту населення, виконавчими органами рад об`єднаних територіальних громад (далі - органи соціального захисту населення) з урахуванням її майнового стану та середньомісячного сукупного доходу.

Тимчасова допомога перераховується особі кожні шість місяців з урахуванням змін її майнового стану та середньомісячного сукупного доходу і виплачується до досягнення такою особою віку, з якого вона набуває право на пенсійну виплату.

Відповідно до пункту 16 Порядку №1098 виплата призначеної тимчасової допомоги припиняється: - якщо особою приховано відомості або навмисно подано недостовірні дані про її дохід та майновий стан, що вплинуло на призначення тимчасової допомоги і визначення її розміру та внаслідок чого були надміру виплачені кошти, - з місяця, що настає за тим, у якому виявлено зазначені факти; - у разі працевлаштування або зайняття підприємницькою діяльністю - з місяця, в якому особа працевлаштувалася або зайнялася підприємницькою діяльністю; - у разі призначення пенсії - з дати її призначення; - у разі виїзду на постійне місце проживання за кордон - з першого числа місяця, що настає за місяцем виїзду; - у разі смерті особи - з місяця, що настає за тим, у якому особа померла.

У разі неодержання тимчасової допомоги протягом шести місяців підряд її виплата тимчасово припиняється.

Згідно з пунктом 17 Порядку №1098 для відновлення виплати тимчасової допомоги подається заява із зазначенням причини її неодержання.

Відновлення виплати тимчасової допомоги проводиться з дня її тимчасового припинення, якщо за відповідний період особа мала право на її одержання, та за умови відсутності обставин для її припинення.

В усіх випадках сума тимчасової допомоги, не витребувана своєчасно особою, яка мала право на її одержання, виплачується за минулий період, але не більш як за шість місяців, що передують місяцю звернення за її одержанням.

07.03.2022 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 214 «Деякі питання надання державної соціальної допомоги та пільг на період введення воєнного стану».

Відповідно до підпункту 1 пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України № 214 (в редакції станом на 07.03.2022), установлено, що на період введення воєнного стану та одного місяця після його припинення чи скасування надання державної соціальної допомоги здійснюється з урахуванням таких особливостей: 1) строк виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, допомоги на дітей одиноким матерям, допомоги на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування, допомоги на дітей, хворих на тяжкі перинатальні ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісні орфанні захворювання, онкологічні, онкогематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет I типу (інсулінозалежний), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, на дитину, яка отримала тяжку травму, потребує трансплантації органа, потребує паліативної допомоги, яким не встановлено інвалідність, щомісячної грошової допомоги особі, яка проживає разом з особою з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу, яка за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, на догляд за нею, тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме, щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, тимчасової державної соціальної допомоги непрацюючій особі, яка досягла загального пенсійного віку, але не набула права на пенсійну виплату (далі - державна соціальна допомога), яку було призначено раніше, продовжується на період введення воєнного стану та одного місяця після його припинення чи скасування і виплачується за повний місяць без звернення особи до структурних підрозділів з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських рад міст обласного значення, районних у містах (у разі їх утворення) рад.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2022 № 258 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо деяких питань державної соціальної допомоги та пільг» у постанові Кабінету Міністрів України № 214: у підпункті 1 пункту 1 слова (далі - державна соціальна допомога), яку було призначено раніше, продовжується на період введення воєнного стану та одного місяця після його припинення чи скасування і виплачується замінено словами (далі - державна соціальна допомога) та пільги, які було призначено раніше, продовжуються на період введення воєнного стану та одного місяця після його припинення чи скасування і виплачуються.

З аналізу вищезазначених положень слідує, що тимчасової державної соціальної допомоги непрацюючій особі, яка досягла загального пенсійного віку, але не набула права на пенсійну виплату автоматично продовжується на період введення воєнного стану та одного місяця після його припинення чи скасування.

Так, суд звертає увагу, є загальновідомим факт що у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 який триває і до сьогодні.

Отже у період припинення виплати позивачу тимчасової допомоги в Україні продовженно на строк дії воєнного стану.

Відповідно до пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 07.03.2022 №214 «Деякі питання надання державної соціальної допомоги та пільг на період введення воєнного стану» визначено: установити, що структурні підрозділи з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві державних (військових адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад інформують: одержувачів державної соціальної допомоги, строк виплати допомоги яким припиняється з 1 січня 2023 року шляхом надсилання повідомлення поштою/електронною поштою/засобами мобільного зв`язку про необхідність оновлення документів, необхідних для продовження отримання допомоги.

Доводи апелянта є необґрунтованими, які зводяться до того, що у зв`язку із кількістю державних соціальних допомог, строк виплати яких припиняється з 01.01.2023, працівниками УСЗН були розроблені та розміщені на стендах в управлінні соціального захисту населення та стендах Центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету Нововолинської міської ради оголошення відповідного змісту для отримувачів державних соціальних допомог, а також на офіційній сторінці УСЗН у соціальній мережі Facebook та інших засобах масової інформації, оскільки колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що такий вид інформування отримувачів державної соціальної допомоги не передбачений пунктом 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 07.03.2022 №214, а тому позивач не був належним чином повідомлений щодо оновлення пакету документів для перерахунку соціальної виплати.

Частиною 2 статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом №475/97-ВР від 17.07.1997, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати заявникові такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, Суд указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності «небезпідставної заяви» за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 05.04.2005 (заява № 38722/02)).

Отже, «ефективний засіб правого захисту», у розумінні статті 13 Конвенції, повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Згідно з частиною 1 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За приписами частини 1 та 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Враховуючи зазначені вище встановлені обставини справи, норми законодавства, які регулюють спірні правовідносини, колегія суддів дійшла висновку, що відповідач протиправно припинив позивачу виплату тимчасової державної соціальної допомоги непрацюючій особі, яка досягла загального пенсійного віку, але не набула права на пенсійну виплату з 01.01.2023 по 14.03.2023, як наслідок такі дії відповідача є протиправними, а належним способом захисту порушеного права позивача буде прийняття судом рішення про зобов`язання відновити ОСОБА_1 нарахування та виплату тимчасової державної соціальної допомоги за період з 01.01.2023 по 14.03.2023, доводи апеляційної скарги не спростовують зазначених висновків суду апеляційної інстанції, а зводяться до переоцінки досліджених судом доказів, та не дають підстав вважати, що цим судом невірно застосовано норми матеріального чи порушено норми процесуального права.

Згідно пункту 70 рішення у справі «Рисовський проти України» (№29979/04), Європейський Суд з прав людини зазначив, що принцип «належного урядування», зокрема передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовний спосіб. При цьому, на них покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливості уникати виконання своїх обов`язків.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, судом апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» (Рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006). Зокрема, у пункті 23 рішення Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи, що і зроблено апеляційним судом переглядаючи рішення суду першої інстанції, аналізуючи відповідні доводи скаржника.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до статті 139 КАС України судові витрати не стягуються.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Нововолинської міської ради залишити без задоволення.

Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 22 серпня 2023 року у справі №460/12519/23 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Н.В. Ільчишин

Судді Р.Й. Коваль

В.В. Гуляк

Повний текст постанови складено 12.12.2023