Справа № 420/2399/19
Суддя: Скупінська О.В.
Дата ухвалення: 2023-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/2399/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Скупінської О.В., розглянувши за правилами загального позовного провадження у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Національного університету «Одеська морська академія», Інституту Військово-Морських Сил національного університету «Одеська морська академія» про визнання протиправним та скасування висновку атестаційної комісії

В С Т А Н О В И В :

До Одеського окружного адміністративного суду 23.04.2019 надійшов позов ОСОБА_1 до Національного університету «Одеська морська академія», в якому позивач просить визнати протиправним та скасувати висновок атестаційної комісії Інституту Військово-Морських Сил Національного університету «Одеська морська академія» від 06 березня 2019 року, у пункті 1 протокол №1 в частині, що стосується ОСОБА_1 .

Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що 19 березня 2019 року секретарем атестаційної комісії Інституту Військово-Морських Сил Національного університету «Одеська морська академія» вручено витяг пункту 1 з протоколу № 1 від 06 березня 2019 року засідання атестаційної комісії Інституту Військово-Морських Сил Національного університету «Одеська морська академія», в частині, що стосується позивача. Пунктом 1 протоколу № 1 від 06 березня 2019 року засідання атестаційної комісії Інституту Військово-Морських Сил Національного університету «Одеська морська академія» складено висновок: «Підтримати висновок «Займаній посаді не відповідає та рекомендації «Звільнити з військової служби згідно п. 2 частини 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» за підпунктом « 6» (за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) ВЛК) про непридатність до військової служби в мирний час або обмежену придатність у воєнний час, за винятком випадків, визначених положенням про проходження громадянами України військової служби) прямого та безпосереднього начальників. Відповідно до пункту 13 параграфу 2 наказу Міністра оборони України (по особовому складу) від 12 січня 2015 року № 12 полковника запасу ОСОБА_1 прийнято на військову службу та призначено начальником науково-інформаційного відділу Науково-дослідного центру Збройних Сил України «Державний океанаріум» з укладенням контракту, підписаного особисто Вами, як Міністром оборони України, строком до закінчення особливого періоду або до оголошення рішення про демобілізацію. Наказом першого заступника начальника Генерального штабу Збройних Сил України (по особовому складу) від 08 квітня 2016 року № 98 полковника ОСОБА_1 призначено начальником науково-організаційного відділення Науково-дослідного центру Збройних Сил України «Державний океанаріум» відповідно до пункту 117 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України. Системні порушення порядку атестування, зокрема оцінювання, оцінки за критеріями службової діяльності, текст характеристики, висновки та рекомендації викликають сумніви у неупередженості посадових осіб оскільки на протязі періоду оцінки не було обставин, що вказані у тексті характеристики для висновку про невідповідність займаній посаді та рекомендації про звільнення за станом здоров`я зокрема. Висновки атестаційної комісії Інституту Військово-Морських Сил Національного університету «Одеська морська академія» від 06.03.2019 року протокол № 1 є передчасними оскільки скорочену оцінну карту військовослужбовця вручено позивачу для ознайомлення лише 20 березня 2019 року та не враховано право позивача на оскарження та строк для оскарження. Скорочена оцінна картка військовослужбовця за період з 01.11.2017 до 01.11.2018 оскаржена до Міністра оборони України відповідно до пункту 7.29 Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 № 170 (далі - Інструкція), статті 110 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України. Атестаційна комісія не є належною стороною для надання висновків і рекомендацій у відносинах з позивачем оскільки позивач до Інституту Військово-Морських Сил Національного університету «Одеська морська академія» для проходження військової служби не прибував, на посади не призначався, посаду начальника науково-організаційного відділення Науково-дослідного центру Збройних Сил України «Державний океанаріум» не здавав та із списків Науково-дослідного центру Збройних Сил України «Державний океанаріум» не виключався, тощо. На засідання атестаційної комісії позивач не запрошувався. Позивач в день (06.03.2019) засідання атестаційної комісії був звільнений від виконання службових обов`язків на підставі висновку лікаря медичного пункту. Оцінки за критеріями службової діяльності та оцінна характеристика є необ`єктивними, суперечливими і упередженими не відповідають обставинам та не мають будь-яких доказів. Так наприклад, в період оцінки дисциплінарних стягнень не мав. Оцінну картку, зміст характеристики, висновки і рекомендації безпосереднього начальника складено і підписано 29.01.2019 капітаном 1 рангу ОСОБА_2 заступником командира військової частини НОМЕР_1 , який відповідно до штату за службовим становищем для начальника науково-організаційного відділення не є безпосереднім начальником станом на 29.01.2019. Висновки і рекомендації осіб, які себе визнали безпосередніми і прямими начальниками, є суперечливими та протиправними до змісту хибної характеристики.

01.05.2023 судом залучено до участі у справі у якості другого відповідача Інститут Військово-Морських Сил Національного університету «Одеська морська академія»

01.05.2023 судом, також, прийнято уточнену позовну заяву (вх.№34186/19) у якій позивач просить суд стягнути з Національного університету «Одеська морська академія» на користь позивача моральну шкоду у розмірі 200000,00 грн.

Ухвалою судді Скупінської О.В. від 25.09.2023 прийнято до провадження адміністративну справу №420/2399/19, розпочато розгляд справи №420/2399/19 по суті спочатку та призначено судове засідання на 11 жовтня 2023 року об 12 год 00 хв.

03.10.2023 суд ухвалив допустити ОСОБА_1 до участі у судовому засіданні, призначеному на 11.10.2023 об 12 год 00 хв у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів у підсистемі відеоконференцзв`язку ЄСІТС; допустити ОСОБА_1 , до участі у наступних судових засіданнях з розгляду справи № 420/2399/19 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів у підсистемі відеоконференцзв`язку ЄСІТС.

01.11.2019 до суду (вх.№40549/19) від Національного університету «Одеська морська академія» надійшов відзив на позовну заяву у якому відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує та вказує, що позивач проходив службу та був у підпорядкуванні Інституту Військово-Морських Сил Національного університету «Одеська морська академія», який є самостійним суб`єктом у правовідносинах із позивачем.

11.10.2023 судове засідання відкладено на 23.10.2023 у зв`язку з технічними проблемами.

23.10.2023 сторони у судове засідання не з`явились, судове засідання відкладено на 14.11.2023.

14.11.2023 судове засідання відкладено на 23.11.2023.

23.11.2023 судове засідання відкладено на 12.12.2023.

12.12.2023 у судове засідання представники відповідачів не з`явились, позивач проти продовження розгляду справи у порядку письмового провадження не заперечував.

Суд ухвалив продовжити розгляд справи у порядку письмового провадження.

14.12.2023 суд ухвали внести виправлення до тексту ухвал від 25.09.2023 та 03.10.2023.

Розглянувши подані сторонами заяви по суті справи і докази на їх обґрунтування, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, судом встановлено таке.

Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (т.1 а.с.13-20, 56-58), Національний університет «Одеська морська академія» () зареєстрований юридичною особою 13.07.2005 та має відокремлені підрозділи у т.ч. Інститут Військово-Морських Сил Національного університету «Одеська морська академія» (код ЄДРПОУ ВП 26614030)

Матеріали справи містять статут Національного університету «Одеська морська академія» (т.1 а.с.90-113), затверджений наказом Міністерства освіти і науки України 25.04.2017.

Відповідно до довідки №151/16 з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України (т.2 а.с.122) та довідки №245/21 з відомчого обліку Міністерства оборони України в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (т.2 а.с.159), правовий статус Інституту Військово-Морських Сил Національного університету «Одеська морська академія» визначено як юридична особа.

Спільним наказом Міністерства освіти і науки України та Міністерством оборони України від 01.12.2016 №1455/652 (т.1 а.с.114), затверджено положення про Інститут Військово-Морських Сил Національного університету «Одеська морська академія» (т.1 а.с.115-125), відповідно до якого Інститут є військовим навчальним підрозділом Національного університету «Одеська морська академія», безпосередньо підпорядковується командувачу ВМС ЗС України, а з питань організації освітньої діяльності ректору Університету.

Наказом Міністра оборони України від 02.06.2006 №317 (а.с.198) унесено зміни до Положення про Науково-дослідний центр Збройних Сил України «Державний океанаріум», затвердженого наказом Міністра оборони України від 16 травня 2002 року №165 (зі змінами), виклавши його в новій редакції, що додається (т.1 а.с.199-207).

Відповідно до листа Міністерства оборони України від 12.08.2019 №503/20/7022 (т.1 а.с.211) зазначено, що Науково-дослідний центр Збройних Сил України «Державний океанаріум» - це відокремлений підрозділ Інституту Військово-Морських Сил Національного університету «Одеська морська академія».

Відповідно до витягу із наказу першого заступника начальника Генерального штабу Збройних Сил України від 08.04.2016 №98 (по особовому складу) (т.1 а.с.21, 63), наказано відповідно до пункту 117 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України полковника ОСОБА_1 , який перебуває у розпорядженні командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України, колишнього начальника науково-інформаційного відділу Науково-дослідного центру Збройних Сил України «Державний океанаріум» призначити начальником науково-організаційного відділення науково-дослідного центру Збройних Сил України «Державний океанаріум».

Відповідно до витягу з наказу командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України (по особовому складу) від 30 січня 2019 року №23 (т.1 а.с.64-66), наказано відповідно до пункту 82 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, пункту 11 Інструкції з заміщення на конкурсній основі вакантних наукових посад у вищих військових навчальних закладах, військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти та наукових установах Міністерства оборони України та Збройних Сил України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 26.06.2018 №292 та спільної директиви Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України від 19.12.2018 №Д-322/1/19дск, нижчепойменованих осіб офіцерського складу Науково-дослідного центру Збройних Сил України «Державний океанаріум» Інституту Військово-Морських Сил Національного університету «Одеська морська академія» увільнити від займаних посад та призначити до цього самого центру цього самого Інституту:

Параграф 3:

Відповідно до підпункту 1 пункту 116 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України та спільної директиви Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України від 19.12.2018 №Д-322/1/19дск, нижчепойменованих осіб офіцерського складу Науково-дослідного центру Збройних Сил України «Державний океанаріум» Інституту Військово-Морських Сил Національного університету «Одеська морська академія» увільнити від займаних посад і зарахувати у розпорядження командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України:

14.Полковника ОСОБА_1 , начальника науково-організаційного відділення, 1960 р.н., , на термін перебування у розпорядженні командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України залишається на всіх видах забезпечення та у списках Інституту Військово-Морських Сил Національного університету «Одеська морська академія».

Суд встановив, що позивач оскаржив у судовому порядку наказ командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України від 30.01.2019 року № 23 в частині пункту, що стосувався позивача та рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 16.09.2019 по справі № 420/1750/19 у задоволенні позову відмовлено. Це рішення суду набрало законної сили 03.12.2019.

Відповідно до витягу з наказу начальника Інституту Військово-Морських Сил Національного університету «Одеська морська академія» (по стройовій частині) від 01.02.2019 №24 (т.1 а.с.62), наказано полковника ОСОБА_1 , начальника науково-інформаційного відділу Науково-дослідного центру Збройних Сил України «Державний океанаріум», який відповідно до наказу командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України від 30.01.2019 №23 зарахований у розпорядження командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України та відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 31.01.2019 №22 перебуває на стаціонарному лікуванні у військово-медичному клінічному центрі Південного регіону, м.Одеса вважати таким, що відповідно до абзацу 23 пункту 116 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України з 01.02.2019 перебуває поза штатом. У списках та розпорядженні начальника Інституту Військово-Морських Сил Національного університету «Одеська морська академія». Підстава: наказ командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України (по особовому складу) від 30 січня 2019 року №23, витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 31.01.2019 №22, рапорт полковника ОСОБА_3 (вх..№336 від 31.01.2019).

Суд встановив, що позивач оскаржив у судовому порядку наказ начальника Інституту Військово-Морських Сил Національного університету «Одеська морська академія» (по стройовій частині) від 01.02.2019 №24 в частині пункту, що стосувався позивача та рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 11.11.2021 по справі № 420/1821/19 у задоволенні позову відмовлено (т.2 а.с.21-29). Це рішення суду набрало законної сили 14.11.2022.

Наказом начальника Інституту Військово-Морських Сил Національного університету «Одеська морська академія» (з адміністративно-господарської діяльності) від 29.12.2018 №307 (т.1 а.с.126-127), затверджено склад постійно діючої атестаційної комісії Інституту Військово-Морських Сил Національного університету «Одеська морська академія» на 2019 рік.

Матеріали справи містять довідку №533 від 06.03.2019 (т.1 а.с.23) Інституту Військово-морських сил Національного університету «Одеська морська академія», відповідно до якої ОСОБА_1 за станом здоров`я потребує звільнення від виконання службових обов`язків 06.03.2019.

Матеріали справи містять акт про невручення повідомлення від 06.03.2019 (т.1 а.с.131), який склали капітан І рангу ОСОБА_4 , капітан І рангу Корощенко М.М., капітан І рангу Добринін Є.В., капітан 2 рангу ОСОБА_5 про те, що 06.03.2019 о 10.30 полковнику ОСОБА_1 було запропоновано прибути на засідання атестаційної комісії Інституту Військово-Морських Сил Національного університету «Одеська морська академія» для розгляду скороченої оцінної картки на полковника ОСОБА_1 за підсумками службової діяльності у 2018 році та у присутності полковнику ОСОБА_1 було вручено повідомлення, в якому значилась дата, час та місце проведення вищезазначеної атестаційної комісії.

Матеріали справи містять витяг з протоколу засідання атестаційної комісії Інституту Військово-Морських Сил Національного університету «Одеська морська академія» (т.1 а.с.24-25, 128-130), затверджений начальником Інституту капітаном першого рангу П.Гончаренко 06.03.2019 (далі Протокол засідання атестаційної комісії).

Відповідно до Протоколу засідання атестаційної комісії, головою атестаційної комісії, заступником голови атестаційної комісії та її членами (посадові особи Інституту Військово-Морських Сил Національного університету «Одеська морська академія») здійснено розгляд скороченої оцінної карки за підсумками службової діяльності у 2018 році на полковника ОСОБА_1 , колишнього начальника науково-інформаційного відділу Науково-дослідного центру Збройних Сил України «Державний океанаріум» з метою затвердження висновків безпосереднього та прямого начальників.

Слухали тимчасово виконуючого обов`язки начальника Науково-дослідного центру Збройних Сил України «Державний океанаріум» капітана І рангу Добриніна Є.В., який довів до атестаційної комісії текст характеристики оцінної картки полковника ОСОБА_1 ,, висновки «Займаної посаді не відповідає» та рекомендації «Звільнити з військової служби згідно частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» за підпунктом «б» (за станом здоров`я (на підставі висновку військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби в мирний час та обмежену придатність у воєнний час) безпосереднього начальника, заступника начальника Науково-дослідного центру Збройних Сил України «Державний океанаріум» капітана І рангу Фердмана Г.П., та прямого начальника, начальника Науково-дослідного центру Збройних Сил України «Державний океанаріум» полковника ОСОБА_6 . В обговоренні прийняли участь капітан І рангу ОСОБА_7 , капітан 2 рангу ОСОБА_8 . На питання щодо відсутності на засіданні полковника ОСОБА_1 , лейтенант ОСОБА_5 пояснила, що йому особисто начальником Інституту ВМС НУ «ОМА» капітаном І рангу ОСОБА_4 у присутності посадових осіб було вручено Повідомлення про засідання атестаційної комісії Інституту щодо результатів оцінювання його службової діяльності протягом 2018 року, де було зазначено час та місце про засідання (Акт про вручення Повідомлення додається). Капітан І рангу ОСОБА_3 повідомив, що неодноразово телефонував полковнику ОСОБА_1 з метою викликати його на засідання атестаційної комісії, але жодного разу на його виклики відповіді не було.

У Протоколі засідання атестаційної комісії викладений висновок засідання та результатів голосування: «Підтримати висновки «Займаній посаді не відповідає» та рекомендації «Звільнити з військової служби згідно п.2 ч.5 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» за підпунктом «б» (за станом здоров`я - на підставі висновку військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби в мирний час та обмежену придатність у воєнний час за винятком випадків, визначених положенням про проходження громадянами України військової служби) прямого та безпосереднього начальників.

У голосування прийняли участь 12 членів комісії. Підсумки голосування: За 12. Утримались 0. Проти - 0. Рішення прийняте одностайно».

19.04.2019 ОСОБА_1 звернувся до Міністра оборони України зі скаргою (т.2 а.с.68-69) у якій оскаржував порушення порядку оцінювання, необ`єктивність змісту, висновків та рекомендацій, викладених в скороченій оцінній картці військовослужбовця за період з 01.11.2017 до 01.11.2018.

На вказану скаргу від 19.04.2019 Інститут Військово-Морських Сил Національного університету «Одеська морська академія» на адресу ОСОБА_1 скерував лист від 14.09.2022 №1056/460/1230 (т.2 а.с.93-94), у якому зазначив, що скарга щодо порядку щорічного оцінювання не підлягає розгляду Міністром оборони України.

Відповідно до витягу з наказу начальника Інституту Військово-Морських Сил Національного університету «Одеська морська академія» (по стройовій частині) від 26.06.2019 №132 (т.1 а.с.141), наказано полковника ОСОБА_1 , який перебуває у розпорядженні командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України, колишнього начальника науково-інформаційного відділення Науково-дослідного центру Збройних Сил України «Державний океанаріум», звільненого наказом Генерального штабу Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) від 22 березня 2019 року №121 у запас за підпунктом «б» (за станом здоров`я - на підставі висновку військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби в мирний час та обмежену придатність у воєнний час) пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», з урахуванням вимог частини 8 цієї ж статті, з правом носіння військової форми одягу. З 26 червня 2019 року виключити із списків особового складу Інституту Військово-Морських Сил Національного університету «Одеська морська академія» та всіх видів забезпечення і направити для зарахування на військовий облік Приморського РТЦК та СП Одеської області.

Так, вважаючи протиправним висновок атестаційної комісії Інституту Військово-Морських Сил Національного університету «Одеська морська академія» від 06 березня 2019 року, у пункті 1 протокол №1 в частині, що стосується ОСОБА_1 , позивач звернувся до суду з позовною заявою.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам, що виникли між сторонами у справі, суд виходить з такого.

Як зазначалось судом, позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що системні порушення порядку атестування, зокрема оцінювання, оцінки за критеріями службової діяльності, текст характеристики, висновки та рекомендації викликають сумніви у неупередженості посадових осіб оскільки на протязі періоду оцінки не було обставин, що вказані у тексті характеристики для висновку про невідповідність займаній посаді та рекомендації про звільнення за станом здоров`я зокрема. Оцінки за критеріями службової діяльності та оцінна характеристика є необ`єктивними, суперечливими і упередженими не відповідають обставинам та не мають будь-яких доказів. Висновки і рекомендації осіб, які себе визнали безпосередніми і прямими начальниками, є суперечливими та протиправними до змісту хибної характеристики. Висновки атестаційної комісії Інституту Військово-Морських Сил Національного університету «Одеська морська академія» від 06.03.2019 протокол № 1 є передчасними оскільки скорочену оцінну карту військовослужбовця вручено позивачу для ознайомлення лише 20 березня 2019 року та не враховано право позивача на оскарження та строк для оскарження.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Щодо спірного висновку атестаційної комісії Інституту Військово-Морських Сил Національного університету «Одеська морська академія» від 06.03.2019 протокол № 1 у частині «Підтримати висновки «Займаній посаді не відповідає» прямого та безпосереднього начальників», суд зазначає таке.

Частиною першою статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до розділу VII Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008 (далі - Положення), атестування військовослужбовців проводиться для забезпечення правильного добору, розстановки, виховання і вдосконалення підготовки військових кадрів шляхом об`єктивного оцінювання професійного рівня, ділових та моральних якостей кожного військовослужбовця, відповідності їх посаді, визначення перспективи службового використання, створення резерву кандидатів для просування по службі.

Процес атестування військовослужбовців передбачає проведення комплексного та періодичного оцінювання.

Атестуванню підлягають усі військовослужбовці, за винятком військовослужбовців-депутатів, прикомандированих до відповідних рад у зв`язку з обранням на посади, на яких вони працюють на постійній основі, та військовослужбовців, відряджених до державних органів, підприємств, установ, організацій, державних та комунальних навчальних закладів, а також військовослужбовців строкової військової служби та військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період та військової служби за контрактом, які визнані військово-лікарськими комісіями непридатними до військової служби за станом здоров`я за наслідками захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час виконання обов`язків військової служби, що призвело до встановлення їм інвалідності, часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (за винятком атестації до присвоєння військового звання та оцінювання перед закінченням військової служби).

Порядок та строки проведення атестування військовослужбовців визначаються Міністерством оборони України.

Наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 №170 затверджено Інструкцію про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі Інструкція №170), розділом VII якої врегульовано порядок та умови проведення атестування військовослужбовців.

Для практичної реалізації директором Департаменту кадрової політики Міністерства оборони України затверджено Методичні рекомендації з порядку організації і проведення атестування військовослужбовців Збройних Сил України від 19.04.2017 №328 (далі Методичні рекомендації).

Загальними положеннями Методичних рекомендацій встановлено, що атестування це комплекс заходів з оцінки професійного рівня, ділових та моральних якостей кожного військовослужбовця, визначення їх відповідності займаним посадам впродовж визначеного періоду військової служби, перспектив подальшого службового використання та створення Резерву кандидатів для просування по службі та Плану переміщення військовослужбовців на посади. Атестування повинне здійснюватися на принципах законності, прозорості, гласності та об`єктивності. Процес атестування військовослужбовців передбачає проведення комплексного та періодичного оцінювання військовослужбовців

Пунктом 7.1 розділу VII Інструкції №170 обумовлено, що комплексне оцінювання включає щорічне оцінювання, здійснене прямими командирами (начальниками), та незалежне оцінювання військовослужбовців, здійснене визначеним представником Головної інспекції Міністерства оборони України або комісій з перевірки військ (сил), утворених наказами Міністерства оборони України, у випадках, визначених пунктом 7.5 цього розділу. Періодичне оцінювання проводиться посадовими особами, у підпорядкуванні яких перебувають військовослужбовці, у випадках, визначених пунктом 7.6 цього розділу.

Згідно з пунктом 7.2 Інструкції №170, періодичне оцінювання здійснюється для характеристики дій військовослужбовців і визначення перспектив подальшого службового використання на підставі аналізу їх службової діяльності за визначений період.

Відповідно до пунктів 7.2, 7.5 розділу VII Інструкції №170, комплексне оцінювання здійснюється для визначення відповідності військовослужбовців займаним посадам, створення Резерву для просування по службі і Плану переміщення на посади за результатами оцінки їх службової діяльності за рік та прийняття рішень щодо просування або переміщення військовослужбовців по службі, або їх звільнення з військової служби. Щорічне оцінювання військовослужбовців проводиться до 30 листопада календарного року, а осіб рядового, сержантського і старшинського складу військових частин (підрозділів), які виконують завдання в районах ведення воєнних (бойових) дій,- після завершення виконання завдань за призначенням.

За підсумками щорічного оцінювання складається оцінна картка військовослужбовця (пункт 7.7 розділу VII Інструкції №170).

Згідно з пунктом 7.10 Інструкції №170 щорічне оцінювання військовослужбовця здійснює його безпосередній командир (начальник) за умови спільної служби не менше трьох місяців.

Пунктом 7.7, 7.13, 7.14 Інструкції №170 обумовлено, що за підсумками щорічного оцінювання складається оцінна картка військовослужбовця. Посадові особи, які складають оцінну картку військовослужбовця, зобов`язані, зокрема, проаналізувати службову діяльність підлеглих військовослужбовців за рік та оцінити виконання ними службових обов`язків, рівень їх індивідуальної підготовки, виконання планів і програм бойової підготовки, індивідуальних результатів за підсумками контрольних занять, підсумкових перевірок, інспектувань тощо; вивчити матеріали періодичного оцінювання підлеглих військовослужбовців за період після останнього щорічного оцінювання; особисто скласти оцінну картку військовослужбовця, написати висновок, надати відповідні рекомендації та подати за підпорядкованістю для отримання висновків і рекомендацій прямого начальника.

Залежно від результатів оцінювання службової діяльності військовослужбовців за рік посадові особи, які складають на військовослужбовців оцінні картки, роблять висновки щодо відповідності посадам, які вони займають, а також надають рекомендації стосовно їх подальшого службового використання, а саме: зарахування до Резерву для просування по службі; залишення на займаній посаді або продовження строку перебування на посаді; призначення або переміщення на рівнозначну посаду із зазначенням причин, визначених підпунктом 2 пункту 82 Положення; переміщення на нижчу посаду із зазначенням причин, визначених підпунктом 3 пункту 82 Положення; направлення на навчання, підготовку до ад`юнктури, докторантури; залишення на військовій службі понад граничний вік; звільнення з військової служби із зазначенням підстав, визначених статтею 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

У разі непроведення в календарному році незалежного оцінювання військовослужбовця результати комплексного оцінювання за поточний рік визначаються результатами щорічного оцінювання військовослужбовця.

Під час особливого періоду щорічне оцінювання військовослужбовців проводиться в кінці календарного року, а осіб рядового, сержантського і старшинського складу військових частин (підрозділів), які виконують завдання в районах ведення воєнних (бойових) дій,- після завершення виконання завдань за призначенням та у разі перебування в пунктах дислокації військових частин (у визначених районах) військовослужбовців і посадових осіб, які здійснюють щорічну оцінку.

За умовами пункту 7.15 розділу VII Інструкції №170, військовослужбовець, який за результатами оцінювання має висновок про невідповідність займаній посаді, або протягом останніх 12 місяців за неналежне виконання або відмову від виконання взятих на себе під час укладення контракту про проходження військової служби обов`язків два або більше разів у сукупності притягувався до кримінальної відповідальності, адміністративної відповідальності за вчинення військового адміністративного правопорушення, або на підставі письмового наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності за порушення військової дисципліни, які обліковуються для оцінки стану дисципліни згідно з Інструкцією з надання доповідей і донесень про події, порушення та їх облік, чи протягом останніх 6 місяців після попередження про неповну службову відповідність не виправив своєї поведінки і це стягнення не відіграло своєї ролі, розглядається на засіданні відповідної атестаційної комісії. Перед розглядом атестаційної комісії на таких військовослужбовців складається службова характеристика.

Розгляд атестаційною комісією питання подальшого службового використання військовослужбовця здійснюється не пізніше місячного строку від дня доведення військовослужбовцю висновків оцінювання. У разі оскарження результатів оцінювання військовослужбовцем питання подальшого службового використання розглядається на засіданні атестаційної комісії після прийняття рішення за скаргою, але не пізніше місячного строку від дня прийняття такого рішення.

Рішення за скаргою щодо комплексного оцінювання військовослужбовця приймає посадова особа, визначена пунктом 225 Положення.

Згідно з пунктами 7.16, 7.17, 7.19 розділу VII Інструкції №170 для проведення атестування військовослужбовців, здійснення всебічної оцінки їх ділових і моральних якостей, розгляду інших питань, пов`язаних з військовою службою, створюються атестаційні комісії: у військових частинах (на кораблях), командири яких мають дисциплінарну владу не нижче командира окремого батальйону (дивізіону), їм рівні та вищі; у військовому комісаріаті Автономної Республіки Крим, обласних військових комісаріатах, Київському міському військовому комісаріаті; у військових навчальних закладах та науково-дослідних установах Збройних Сил України; в управліннях з`єднань, оперативних командувань, командувань видів Збройних Сил України, родів військ, що не входять до складу видів Збройних Сил України, органів військового управління Збройних Сил України та в їх структурних підрозділах; у структурних підрозділах Міністерства оборони України і Генерального штабу Збройних Сил України.

Розгляду атестаційними комісіями військових частин, з`єднань, органів військового управління Збройних Сил України, закладів, установ, військових комісаріатів, структурних підрозділів Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України підлягають оцінні картки або службові характеристики у разі висновків про невідповідність військовослужбовця займаній посаді та рекомендацій, визначених пунктом 7.14 цього розділу.

Оцінні картки та службові характеристики, які складає командир військової частини, розглядаються атестаційною комісією вищої інстанції.

За встановленим пунктами 7.21-7.23 розділу VII Інструкції №170, атестаційні комісії можуть запрошувати на свої засідання для довідок і пояснень як тих, кого оцінюють, так і посадових осіб, які складали оцінні картки та службові характеристики. Підлягають обов`язковому запрошенню на засідання атестаційних комісій особи, оцінні картки та службові характеристики яких мають висновки щодо невідповідності займаній посаді. Висновок приймається членами атестаційної комісії відкритим голосуванням без присутності особи, яка оцінюється. Голосування проводиться за наявності не менше 2/3 членів затвердженого складу атестаційної комісії. Рішення вважається прийнятим, якщо за нього проголосувала більшість присутніх. Висновок атестаційної комісії заноситься до протоколу засідання атестаційної комісії, який підписується головою, його заступником, членами та секретарем комісії. З протоколу засідання атестаційної комісії цей висновок із зазначенням дати та номера протоколу переноситься до оцінної картки секретарем комісії та засвідчується його підписом.

Як обумовлено пунктом 7.25, 7.28 розділу VII Інструкції №170, в особливий період на військовослужбовця складається скорочена оцінна картка. Безпосередній начальник заповнює розділи 1-3 скороченої оцінної картки. Прямий начальник здійснює висновок та рекомендації, які заносить до розділу 4 скороченої оцінної картки військовослужбовця. У разі потреби на військовослужбовця складається службова характеристика у випадках, визначених Положенням. Незалежне оцінювання військовослужбовця, який займає посаду, передбачену штатом воєнного часу, в особливий період не проводиться. Військовослужбовець, на якого складається оцінна картка, ознайомлюється з нею після висновку та рекомендацій прямого начальника. Голова комісії, під керівництвом якого здійснювалося незалежне оцінювання військовослужбовця, надає його результат до кадрового органу військової частини за місцем проходження військової служби військовослужбовцем та до Кадрового центру Збройних Сил України для обліку та врахування. Представник кадрового органу цієї військової частини заповнює розділ 6 оцінної картки військовослужбовця в порядку, визначеному Міністерством оборони України. Представник кадрового органу цієї військової частини заповнює розділ 6 оцінної картки військовослужбовця в порядку, визначеному Міністерством оборони України.

Оцінна картка та службова характеристика доводиться до військовослужбовця після рішення посадової особи, яка їх затверджує, під підпис в оцінній картці та в службовій характеристиці.

Відповідно до розділу 5 Методичних рекомендацій, щорічне оцінювання службової діяльності військовослужбовців в особливий період це спостереження, вивчення і оцінювання службової діяльності військовослужбовців за визначеними критеріями діяльності і проявами якостей. Проводиться безпосереднім начальником військовослужбовця до 30 листопада календарного року, а осіб рядового, сержантського і старшинського складу військових частин (підрозділів), які виконують завдання в районах ведення воєнних (бойових) дій, після завершення виконання завдань за призначенням та у разі перебування в пунктах постійної дислокації військових частин (у визначених районах) військовослужбовців і посадових осіб, які здійснюють щорічну оцінку. За підсумками оцінювання складається скорочена оцінна картка військовослужбовця. Результати щорічного оцінювання в особливий період повинні відображати оцінку результатів діяльності кожного військовослужбовця при виконанні ним функціональних обов`язків на штатній посаді (посадах) впродовж року та обов`язково враховувати висновки і рекомендації службових характеристик, складених за цей період.

Скорочені оцінні картки складаються з урахуванням вимог Інструкції №170. Оцінювання військовослужбовців здійснюється із застосуванням критеріїв, які визначені в додатках 9, 10.

Відповідно до пункту 5.3 Методичних рекомендацій, скорочена оцінна картка військовослужбовця відображає результати службової діяльності військовослужбовця за рік. Скорочена оцінна картка включає наступні розділи: загальні відомості про військовослужбовця; оцінку за критеріями службової діяльності; текст оцінної характеристики, висновок та рекомендації безпосереднього начальника; висновок та рекомендації прямого начальника; результати періодичного оцінювання; висновки атестаційної комісії; рішення посадової особи, яка затверджує оцінну картку. інформацію про ознайомлення військовослужбовця зі скороченою оцінною карткою.

Критерії оцінки службової діяльності спрямовані на якісне оцінювання рівня індивідуальної підготовленості військовослужбовця. Безпосередній начальник здійснює оцінку службової діяльності військовослужбовця за кожний підкритерій, визначений для відповідного критерію. Оцінювання за підкритеріями проводиться за 4 бальною шкалою (від 5 до 2 балів). Оцінка за критерій складається як середній бал з оцінок, отриманих за кожний підкритерій.

Методичними рекомендаціями встановлено, що командири (начальники), які затверджують оцінну картку, власноручно записують своє рішення у сьомому розділі скороченої оцінної картки. Скорочені оцінні картки з висновком про невідповідність військовослужбовця займаній посаді затверджуються посадовою особою, до номенклатури призначення якої належить посада військовослужбовця, який оцінюється. Ознайомлення військовослужбовця з результатами оцінювання проводиться безпосереднім командиром (начальником) у семиденний термін: після здійснення висновків та надання рекомендацій прямим начальником, якщо скорочена оцінна картка військовослужбовця не підлягає розгляду відповідною атестаційною комісією; після рішення посадової особи, яка затверджує оцінну картку; з урахуванням вимог, визначених Інструкцією. Оцінні картки з висновком про відповідність військовослужбовця займаній посаді затверджуються згідно зі схемою оцінювання військової частини.

Відповідно до пункту 7.31 Інструкції №170 виконання висновку оцінювання проводиться після ознайомлення військовослужбовця з оцінною карткою або зі службовою характеристикою, а у разі їх оскарження - після розгляду та прийняття рішення за скаргою.

З аналізу наведеного вбачається, що інформація, зазначена в скороченій оцінній картці стосується оцінки за критеріями службової діяльності, оцінної характеристики та пропозицій безпосереднього начальника, а також висновків та рекомендацій прямого начальника, висновків та рекомендацій атестаційної комісії.

Разом з тим, судом не встановлено наявності жодних рішень стосовно позивача про його переміщення чи звільнення тощо, які б приймались на підставі оскаржуваного висновку атестаційної комісії, як і не встановлено реалізації такого висновку, у т.ч. врахування при прийнятті рішень у подальшому.

Питання про можливість задоволення конкретних позовних вимог позивача, спрямованих на відновлення його прав, має вирішуватися, виходячи із суті заявлених вимог, та наявності спірних правовідносин, які виникли безпосередньо між позивачем та суб`єктом владних повноважень, протиправними діями (рішеннями) якого, на суб`єктивну думку позивача, порушено його право. Водночас, факт порушення права позивача, та як наслідок, наявність спірних правовідносин потребують доведення та встановлення в ході судового розгляду справи.

Так, скорочена оцінна картка є документом внутрішнього користування, порядок заповнення якої, а також її оскарження регламентовано Інструкцією №170. У разі незгоди з викладеними в оцінній картці даними, військовослужбовець має право звернутись із відповідною скаргою, у разі задоволення якої складається нова оцінна картка.

В той же час, матеріали справи не містять доказів прийняття відповідного рішення за результатом розгляду такої скарги. Більш того, таке рішення не є й предметом спору у даній справі.

Також, матеріали справи не містять наслідків розгляду атестаційною комісією питання подальшого службового використання військовослужбовця за підсумками щорічного оцінювання, що викладені у спірному висновку.

Разом з тим, проведення самого оцінювання військовослужбовця, та прийняття рішення щодо невідповідності займаній посаді належить до законодавчо встановлених повноважень атестаційної комісії, та відповідно вказані дії є частиною процесу їх реалізації.

На переконання суду, висновки атестаційної комісії Інституту Військово-Морських Сил Національного університету «Одеська морська академія» від 06.03.2019 року (протокол № 1) за підсумками щорічного оцінювання, також, самі по собі не породжують правових наслідків для військовослужбовця.

Висновки атестаційної комісії самі по собі не є такими, що порушують права позивача та інтереси шляхом обмежень у реалізації його прав чи безпідставного покладення на нього необґрунтованих обов`язків, відтак визнання їх протиправними не призведе до поновлення порушеного права позивача, оскільки не є юридично значимими для позивача. Вказане також не свідчить про наявність права, яке підлягає захисту, оскільки захисту підлягає тільки порушене право, а не ймовірно порушене у майбутньому.

В спірних правовідносинах актом індивідуальної дії, що має певні правові наслідки, породжує права та обов`язки для позивача є, по-перше, рішення за результатами скарги на дані оцінної картки, по-друге, рішення, прийняте на підставі оскаржуваного висновку атестаційної комісії про переміщення, звільнення тощо чи рішення, у якому такий висновок знайшов відображення чи був врахований.

Суд вказує, що відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Положеннями частини першої статті 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною першою статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені права, свободи або інтереси.

Отже, завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав, свобод чи інтересів особи, що звернулася до суду з позовом, у публічно-правових відносинах.

Згідно рішення Конституційного Суду України від 1 грудня 2004 у справі № 18-рп/2004 термін порушене право, який вживається у низці законів України, має той самий зміст, що й поняття охоронюваний законом інтерес. При цьому з приводу останнього, то в тому ж рішенні Конституційного Суду України зазначено, що поняття охоронюваний законом інтерес означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин. Тобто для задоволення позову адміністративний суд повинен встановити, що у зв`язку з прийняттям рішення, дією або бездіяльністю суб`єктом владних повноважень порушуються права позивача.

Обов`язковою ознакою дій суб`єкта владних повноважень, які можуть бути оскаржені до суду, є те, що вони безпосередньо породжують певні правові наслідки для суб`єктів відповідних правовідносин і мають обов`язковий характер.

Проте право на звернення до адміністративного суду з позовом не завжди співпадає з правом на судовий захист, яке закріплено у статті 5 КАС України. Саме по собі звернення до адміністративного суду за захистом ще не означає, що суд зобов`язаний надати такий захист. Адже для того, щоб було надано судовий захист суд повинен встановити, що особа дійсно має право, свободу та інтерес, про захист яких вона просить і це право, свобода чи інтерес порушені відповідачем у публічно-правових відносинах.

У разі встановлення обставин, що свідчать про очевидну відсутність законного інтересу (матеріально-правової заінтересованості), адміністративний суд не має юрисдикції для розгляду справи і відмовляє у відкритті адміністративного провадження.

Якщо ж очевидних ознак відсутності матеріально-правової зацікавленості на стадії відкриття провадження не встановлено, суд, за наявності інших законних передумов, відкриває провадження. Якщо очевидні ознаки відсутності матеріально-правової зацікавленості виявлені після відкриття провадження, суд має право закрити провадження.

Оскільки йдеться про обмеження доступу до судочинства, очевидність відсутності у позивача законного інтересу повинна бути поза межами обґрунтованого сумніву. Якщо такий сумнів є, він повинен тлумачитися на користь позивача, а отже у цьому випадку суд повинен розглянути справу по суті. Це питання повинно вирішуватися, насамперед, судом першої інстанції, який має широку дискрецію.

Суд дійшов висновку, що доводи позивача не містять жодного обґрунтування негативного впливу оскаржуваного рішення на конкретні реальні індивідуально виражені права, свободи чи інтереси позивача. Це, в свою чергу, свідчить про відсутність предмету захисту у суді, адже позивачем не визначено права, свободи чи інтересу, які мають бути захищені (поновлені) у судовому порядку, що фактично вказує на безпредметність заявленого позову.

Позивач не визначив, з яким конкретним матеріальним або нематеріальним благом пов`язаний його інтерес.

Безпосередньо позивач не є потерпілим від оскаржуваного рішення, оскільки воно не спричинило суттєвого негативного впливу на позивача і він не зазнав жодної реальної шкоди.

Зазначені обставини не свідчать про очевидну відсутність у позивача матеріально-правової заінтересованості і були встановлені лише під час судового розгляду справи.

Проведення атестування військовослужбовця передбачає комплекс заходів, виконання яких покладається на певне коло осіб (безпосереднього та прямого начальника, начальника, який затверджує оцінна картку, відповідну атестаційну комісію, посадову особу, яка приймає рішення за результатами атестування). Результат реалізації повноважень суб`єкта владних повноважень, зокрема, рішення, котрим власне і породжуються ті чи інші юридичні наслідки, може бути предметом судового оскарження. Натомість, дотримання законодавчих вимог щодо порядку та способу проведення атестування військовослужбовця та реалізації результатів цих процесів входить до предмету доказування при розгляді спору щодо правомірності рішення, прийнятого суб`єктом владних повноважень на їх основі.

У даній справі позивач не оскаржує жодних рішень, які б приймалися на основі чи з урахуванням оскаржуваного висновку атестаційної комісії у вказаній частині («Підтримати висновки «Займаній посаді не відповідає» прямого та безпосереднього начальників»).

Відсутність порушення прав, свобод чи інтересів позивача є самостійною і достатньою підставою для відмови у задоволенні позову незалежно від правомірності чи неправомірності таких дій та рішення.

Аналогічну позицію у подібних правовідносинах висловив Верховний Суд у постанові від 02.09.2020 №580/2354/19.

Відсутність матеріально-правової заінтересованості позивача є підставою для відмови у задоволенні позову незалежно від правомірності чи неправомірності оскарженого рішення. При цьому, висновки суду щодо правомірності оскарженого рішення не мають самостійного правового значення, а відтак суд не надає їм оцінки у контексті даної справи.

Щодо висновку атестаційної комісії в частині «Підтримати рекомендації «Звільнити з військової служби згідно п.2 ч.5 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» за підпунктом «б» (за станом здоров`я - на підставі висновку військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби в мирний час та обмежену придатність у воєнний час за винятком випадків, визначених положенням про проходження громадянами України військової служби), суд зазначає таке.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Відповідно до пунктів «а», «б» частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» під час дії особливого періоду (крім періодів з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації) контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби: у зв`язку із закінченням строку контракту (п. а); за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби в мирний час або обмежену придатність у воєнний час, за винятком випадків, визначених положеннями про проходження громадянами України військової служби. (п. б)

Згідно з п.35 Положення №1153/2008, контракт припиняється (розривається), а військовослужбовець звільняється з військової служби (крім випадку, передбаченого пунктом 195 цього Положення):1) за рішенням командування військової частини за наявності підстав, передбачених підпунктами «а» - «г», «д», «е», «є», «з» - «й» та «л» пункту 1 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Під час дії особливого періоду контракт припиняється (розривається), а військовослужбовець звільняється з військової служби за рішенням командування військової частини у період: після закінчення строку проведення мобілізації та до моменту введення воєнного стану - на підставах, передбачених пунктом 2 (крім підстав, передбачених підпунктами «ґ», «й» та «к») частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»; протягом строку проведення мобілізації та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації - на підставах, передбачених пунктом 3 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»; 2) за бажанням військовослужбовця - за наявності підстав, передбачених підпунктами «а», «б», «в», «ґ», «ж», «к» пункту 1, а в особливий період (крім строку проведення мобілізації та дії воєнного стану) - за наявності підстав, передбачених підпунктами «а», «б», «в», «ґ», «й» та «к» пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України, що передбачено частиною 7 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу».

Порядок проходження військової служби за контрактом також визначений розділом II Інструкції № 170, згідно з пунктом 2.12 якої контракт про проходження служби припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби з підстав, визначених пунктом 35 Положення №1153/2008.

Згідно з пунктом 233 Положення №1153/2008 військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) військовий комісаріат, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

Пунктом 240 Положення №1153/2008 визначено, що військовослужбовці, які визнані непридатними до військової служби за станом здоров`я, підлягають звільненню з військової служби за станом здоров`я, крім військовослужбовців, визнаних військово-лікарськими комісіями непридатними до військової служби за станом здоров`я за наслідками захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час виконання обов`язків військової служби, що призвело до встановлення їм інвалідності, часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (за винятком розумових, сенсорних, психологічних вад та інших захворювань, визначених Міністерством оборони України), які виявили бажання проходити військову службу та стосовно яких прийнято рішення про залишення на військовій службі за контрактом. Військовослужбовці, які були визнані військово-лікарськими комісіями непридатними до військової служби за станом здоров`я за наслідками захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час виконання обов`язків військової служби, що призвело до встановлення їм інвалідності, часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності, та яким згідно з прийнятими рішеннями дозволено проходити військову службу за контрактом на визначених посадах, можуть бути звільнені з військової служби до закінчення строку контракту в порядку, визначеному пунктом 35 цього Положення.

Після отримання військовою частиною відповідного висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність військовослужбовця до військової служби за станом здоров`я документи про його звільнення з військової служби оформляються та надсилаються посадовій особі, яка видає наказ про звільнення.

Згідно з пунктом 1.1 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 за №1109/15800 (далі - Положення № 402), придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, встановлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначення необхідності і умов застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям визначає військово-лікарська експертиза. Відповідно до пункту 2.1 Положення №402 для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі). Постанови штатних та позаштатних ВЛК обов`язкові до виконання. Пунктом 22.12 Положення №402 визначено, що постанова ВЛК про ступінь придатності військовослужбовця до військової служби чинна протягом 12 місяців з моменту проведення медичного огляду. Якщо постанова ВЛК не реалізована та в стані здоров`я оглянутого, незалежно від терміну, за його заявою або висновками лікарів військових (цивільних) лікувальних закладів виникли зміни, то проводиться повторний медичний огляд.

Аналіз наведеним норм свідчить про те, що військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби, у тому числі, за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби або обмежену придатність до військової служби.

Як було встановлено судом відповідно до витягу з наказу начальника Інституту Військово-Морських Сил Національного університету «Одеська морська академія» (по стройовій частині) від 26.06.2019 №132 (т.1 а.с.141), наказано полковника ОСОБА_1 , звільненого наказом Генерального штабу Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) від 22 березня 2019 року №121 у запас за підпунктом «б» (за станом здоров`я - на підставі висновку військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби в мирний час та обмежену придатність у воєнний час) пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», з урахуванням вимог частини 8 цієї ж статті, з правом носіння військової форми одягу. З 26 червня 2019 року виключити із списків особового складу Інституту Військово-Морських Сил Національного університету «Одеська морська академія» та всіх видів забезпечення і направити для зарахування на військовий облік Приморського РТЦК та СП Одеської області.

Зазначені накази, при цьому, не є предметом спору у даній справі.

З огляду на вищезазначене суд вважає, що позовні вимоги в цій частині також є безпідставними та необґрунтованими, оскільки спірний висновок у зазначеній частині не порушує прав, свобод чи інтересів позивача.

З огляду на відмову у задоволенні позовних вимог, підстави для стягнення з відповідача моральної шкоди відсутні.

Статтею 90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Надаючи оцінку кожному окремому специфічному доводу всіх учасників справи, що мають значення для правильного вирішення адміністративної справи, суд застосовує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Наведена позиція ЄСПЛ також застосовується у практиці Верховним Судом, що, як приклад, відображено у постанові від 28 серпня 2018 року (справа № 802/2236/17-а).

Суд вважає, що у даній справі ним було надано вичерпну відповідь на всі питання, які входять до предмету доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних правовідносин як у матеріально-правовому, так і в процесуальному аспектах.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у рішенні ЄСПЛ від 19 квітня 1993 року у справі «Краска проти Швейцарії» визначено, що ефективність справедливого розгляду досягається тоді, коли сторони процесу мають право представити перед судом ті аргументи, які вони вважають важливими для справи. При цьому такі аргументи мають бути «почуті», тобто ретельно розглянуті судом. Іншими словами, суд має обов`язок провести ретельний розгляд подань, аргументів та доказів, поданих сторонами. Разом із цим, обов`язок суду обґрунтовувати свої рішення не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (п. 29 рішення ЄСПЛ від 9 грудня 2009 року у справі «Руїс Торіха проти Іспанії»).

Беручи до уваги наведене, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, виходячи з наведених висновків в цілому, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до приписів положень статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 77, 139, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Національного університету «Одеська морська академія», Інституту Військово-Морських Сил національного університету «Одеська морська академія» про визнання протиправним та скасування висновку атестаційної комісії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 );

Відповідачі:

-Національний університет «Одеська морська академія» (65029, м. Одеса, вул. Дідріхсона, 8, );

-Інститут Військово-Морських Сил національного університету «Одеська морська академія» (65029, м. Одеса, вул. Дідріхсона, 8, ).

Суддя Олена СКУПІНСЬКА

.