Справа № 500/5993/23
Суддя: Мартиць Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2023-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №500/5993/23

12 грудня 2023 рокум. Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Мартиць О.І. розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Тернопільської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до Виконавчого комітету Тернопільської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення Виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 15.09.2023 №1079 "Про усунення порушень у сфері земельного законодавства та містобудування за адресою АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 29.01.2021 за №466 ОСОБА_1 було отримано в Управлінні містобудування, архітектури та кадастру Тернопільської міської ради містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва, а саме реконструкції належної йому на праві власності нежитлової будівлі майстерні по ремонту взуття. Після розробки та погодження проекту реконструкції, 01.09.2022 ним подано до Відділу державного архітектурно-будівельного контролю Тернопільської міської ради повідомлення про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), а саме про реконструкцію майстерні по ремонту взуття (витяг з реєстру будівельної діяльності єдиної державної електронної системи у сфері будівництва №ТП86 від 06.09.2022). На даний час на об`єкті тривають будівельні роботи. Проте, без будь-яких приписів про порушення будівельних норм та вимог, йому стало відомо про прийняття 15.09.2023 Виконавчим комітетом Тернопільської міської ради рішення за №1079 про організацію та проведення в 3-х денний термін з дня прийняття даного рішення робіт з демонтажу конструкцій споруди, які не відповідають затвердженим проектним рішенням та поданій інформації у повідомленні про початок виконання будівельних робіт від 06.09.2022 №ТП86 по об`єкту "Реконструкція майстерні по ремонту взуття за адресою АДРЕСА_1 " кадастровий номер :05:007:0076, замовник ОСОБА_1 .

Таке рішення, на думку позивача, безпідставно позбавляє його права на будівлю, суперечить Конституції України, є протиправним та підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 25.09.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до статей 162-164 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлено відповідачу 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач своїм правом не скористався та відзиву на позов не подав.

Частиною шостою статті 162 КАС України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до частини п`ятої статті 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Вивчивши та дослідивши всі матеріали справи та надані докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 29.01.2021 за реєстраційним номером 466 ОСОБА_1 було видано Управлінням містобудування, архітектури та кадастру Тернопільської міської ради містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва, а саме реконструкції майстерні по ремонту взуття за адресою АДРЕСА_1 .

Згідно Наказу №509 від 27.05.2021 "Про внесення змін до містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва" затверджено внесені зміни до містобудівних умов та обмежень №466 від 29.01.2021 для проектування об`єкта будівництва "Реконструкція майстерні по ремонту взуття за адресою АДРЕСА_1 , зокрема:

2.1. В розділі "Містобудівні умови та обмеження" п.4 викладено в такій редакції: "Мінімально допустимі відстані: до червоних ліній згідно вимог затвердженої містобудівної документації, плану червоних ліній житлових АДРЕСА_1 ) та відповідно до розділу 6 п.6.1.23 ДБН Б.2.3-12-2019 "Планування та забудова територій"; з врахуванням лінії регулювання забудови; згідно норм протипожежних вимог-8.0м; ДБН В.1.1-7-2016 "Пожежна безпека об`єктів будівництва" розділ 5, п.5.2, п.5.3; ДБН В.2.2-9-2018 "Громадські будинки та споруди"; ДБН В.2.2-23-2009 "Будинки і споруди. Підприємства торгівлі (із внесеними змінами), розділ 7, п.7.2; ДБН В.2.2-40:2018 "Інклюзивність будівель і споруд".

01.09.2022 до Відділу державного архітектурно-будівельного контролю Тернопільської міської ради подано повідомлення про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), а саме про реконструкцію майстерні по ремонту взуття, що підтверджується Витягом з Реєстру будівельної діяльності Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва реєстраційний номер ТП86 від 06.09.2022.

24.02.2022 розпорядженням міського голови м. Тернополя №77 від 24.03.2022 "Про створення комісії" з метою запобігання та виявлення незаконної забудови на території Тернопільської міської територіальної громади створено комісію, яку доповнено відповідно до розпорядженням міського голови від 17.08.2023 №181.

Зі змісту службової записки С3-12-09-01 від 12.09.2023 головного спеціаліста - інспектора Відділу державного архітектурно-будівельного контролю Тернопільської міської ради Рудика О.В. видно, що в ході візуального огляду АДРЕСА_1 було виявлено самочинне будівництво, яке проводиться з відхиленням від затвердженої проектної документації. Згідно зареєстрованого повідомлення про початок виконання будівельних робіт №ТП86 від 06.09.2022 вказана кількість надземних поверхів - 2, а по факту збудовано 3 поверхи, замовник будівництва ОСОБА_1 .

Окрім цього ОСОБА_1 написано заяву від 02.08.2023, в якій він зобов`язується привести у відповідність дозвільним документам об`єкт "Реконструкція майстерні по ремонту взуття по АДРЕСА_1 " шляхом демонтажу до 22.08.2023.

Також у зв`язку з наведеним від ОСОБА_2 14.09.2023 поступила заява про те, що технічний нагляд ним щодо вказаного об`єкту будівництва не здійснюється.

Аналогічного змісту заява подана і головним архітектором проекту ОСОБА_3 від 14.08.2023 про нездійснення авторського нагляду у розробленому ним проекті "Реконструкція майстерні по ремонту взуття по АДРЕСА_1 " через виявлені відхилення візуальним оглядом.

Згідно акту №136/27 від 15.09.2023 роботи комісії створеної розпорядженням міського голови №77 від 24.03.2022 "Про створення комісії з метою запобігання та виявлення незаконної забудови на території Тернопільської міської територіальної громади" стосовно звернення Технічного нагляду ОСОБА_2 від 14.09.2023, Головного архітектора проекту ОСОБА_3 від 14.09.2023 щодо вжиття заходів на об`єкті "Реконструкція майстерні по ремонту взуття за адресою АДРЕСА_1 " у зв`язку із виявленням відхилень від проектної документації вирішено видати замовнику ОСОБА_1 припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм і правил у 3-денний термін для добровільного виконання.

15.09.2023 Виконавчим комітетом Тернопільської міської ради прийнято рішення за №1079 "Про усунення порушень у сфері містобудування за адресою АДРЕСА_1 , яким визначено постійно діючій робочій групі, яка створена рішенням виконавчого комітету від 07.04.2015 №276 "Про створення постійно діючої робочої групи" в 10-денний термін з дня прийняття даного рішення організувати та провести роботи з демонтажу споруди, яка не відповідає затвердженим проектним рішенням та поданій інформації у повідомленні про початок виконання будівельних робіт від 06.09.2022 №ТП86 щодо об`єкту "Реконструкція майстерні по ремонту взуття за адресою АДРЕСА_1 " кадастровий номер :05:007:0076, замовник ОСОБА_1 .

Пунктом 2 спірного рішення вказано повідомити замовника ОСОБА_1 про можливість самостійного демонтажу споруди, вказаної в п.1 даного рішення в 3-денний термін.

20.09.2023 за №29 власнику споруди ОСОБА_1 було надіслано повідомлення, що у відповідності до рішення Виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 15.09.2023 №1079 "Про усунення порушень у сфері містобудування за адресою м. Тернопіль, вул. Братів Бойчуків" споруда, яка розташована на земельній ділянці кадастровий номер №:05:007:0076 в місті Тернополі, підлягає демонтажу, тому просили до 25.09.2023 провести демонтаж зазначеного об`єкта власними силами. У випадку ігнорування попередження демонтаж буде проведений в примусовому порядку силами спеціалізованої організації.

Вважаючи рішення Виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 15.09.2023 №1079 протиправним, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує частину другу статті 19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно частини першої статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Зважаючи на наведене, суд дійшов до висновку, що спосіб захисту, застосований судом у судовому рішенні, має призводити до поновлення права особи.

Крім того, здійснюючи передбачене статтею 55 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. Вирішуючи спір, суд зобов`язаний надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Більш того, щоб позивачу був наданий судовий захист, суд має встановити наявність порушеного права. При чому обов`язок щодо доказування факту наявності порушеного права покладається саме на позивача.

Суд також звертає увагу, що право на звернення до адміністративного суду з позовом не завжди співпадає з правом на судовий захист, яке закріплено у статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України. Саме по собі звернення до адміністративного суду ще не означає, що суд зобов`язаний надати такий захист. Адже для того, щоб було надано судовий захист суд повинен встановити, що позивач дійсно має право, свободу та інтерес, про захист яких він просить і це право, свобода чи інтерес порушені у сфері публічно-правових відносин.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.

При цьому, суд зазначає, що оскаржуване рішення, дія або бездіяльність суб`єкта владних повноважень повинні бути такими, що породжують, змінюють або припиняють права та обов`язки позивача.

Тобто, що кожна особа (позивач) має право звернутися за захистом свого порушеного права, порушення якого допущено особою, до якої заявлено позов. Право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим. Однак, гіпотетичний інтерес не охоплюється судовим захистом. Наведені вище положення не дозволяють скаржитися щодо законодавства або певних обставин абстрактно, лише тому, що заявник вважає начебто певні положення норм законодавства чи певного акту впливають на їх правове становище. Через світоглядні переконання особа може виражати свої думки до такого факту як прийняття певного акту, однак, цього явно недостатньо щоб вимагати в судовому порядку його скасування.

В абзаці 4 пункту 1 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України №2-зп від 23.06.1997 в справі № 3/35-313 вказано, що "… за своєю природою ненормативні правові акти, на відміну від нормативних, встановлюють не загальні правила поведінки, а конкретні приписи, звернені до окремого індивіда чи юридичної особи, застосовуються одноразово й після реалізації вичерпують свою дію."

В пункті 5 Рішення Конституційного Суду України №9-рп/2008 від 22.04.2008 в справі №1-10/2008 вказано, що при визначенні природи "правового акту індивідуальної дії" правова позиція Конституційного Суду України ґрунтується на тому, що "правові акти ненормативного характеру (індивідуальної дії)" стосуються окремих осіб, "розраховані на персональне (індивідуальне) застосування" і після реалізації вичерпують свою дію.

За приписами пункту 1 частини першої статті 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до пункту 18 частини першої статті 4 КАС України нормативно-правовий акт - це акт управління (рішення) суб`єкта владних повноважень, який установлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин, і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування.

Індивідуальний акт - це акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті (рішенні) особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк (пункт 19 частини першої статті 4 КАС України).

Згідно з правовою позицією, викладеною в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.02.2019 у справі №9901/798/18, індивідуально-правові акти, як результати правозастосування, адресовані конкретним особам, тобто є формально обов`язковими для персоніфікованих (чітко визначених) суб`єктів; містять індивідуальні приписи, в яких зафіксовані суб`єктивні права та/чи обов`язки адресатів цих актів; розраховані на врегулювання лише конкретної життєвої ситуації, а тому, їх юридична чинність (формальна обов`язковість) вичерпується одноразовою реалізацією. Крім того, такі акти не можуть мати зворотної дії в часі, а свій зовнішній прояв можуть отримувати не лише в письмовій (документальній), але й в усній (вербальній) або ж фізично-діяльнісній (конклюдентній) формах.

З огляду на вказане, акт застосування норм права (індивідуальний акт) - індивідуально-конкретні приписи, що є результатом застосування норм права, адресується конкретним суб`єктам і створює права та/чи обов`язки лише для цих суб`єктів в конкретних життєвих ситуаціях, дія якого закінчується у зв`язку з припиненням конкретних правовідносин.

Систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування визначено Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні".

Правовий статус місцевого самоврядування в Україні визначається Конституцією України, цим та іншими законами, які не повинні суперечити положенням цього Закону. (частина перша статті 24 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні")

Згідно частини першої статті 25 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Відповідно до статті 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими для виконання на відповідній території.

Відповідно до статті 31 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" до їх компетенції належить, зокрема визначення у встановленому законодавством порядку відповідно до рішень ради території, вибір, вилучення (викуп) і надання землі для містобудівних потреб, визначених містобудівною документацією, координація на відповідній території діяльності суб`єктів містобудування щодо комплексної забудови населених пунктів, надання відповідно до закону містобудівних умов і обмежень забудови земельних ділянок, надання (отримання, реєстрація) документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт, здійснення державного архітектурно-будівельного контролю та прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів у випадках та відповідно до вимог, встановлених Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності", здійснення в установленому порядку державного контролю за дотриманням законодавства, затвердженої містобудівної документації при плануванні та забудові відповідних територій; зупинення у випадках, передбачених законом, будівництва, яке проводиться з порушенням містобудівної документації і проектів окремих об`єктів, а також може заподіяти шкоди навколишньому природному середовищу.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" містобудівна документація - затверджені текстові та графічні матеріали з питань регулювання планування, забудови та іншого використання територій; містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки (далі - містобудівні умови та обмеження) - документ, що містить комплекс планувальних та архітектурних вимог до проектування і будівництва щодо поверховості та щільності забудови земельної ділянки, відступів будинків і споруд від червоних ліній, меж земельної ділянки, її благоустрою та озеленення, інші вимоги до об`єктів будівництва, встановлені законодавством та містобудівною документацією.

Повноваження щодо здійснення державного архітектурно-будівельного контролю визначені статтею 41 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", де зокрема вказано, що державний архітектурно-будівельний контроль - це сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю відповідно до Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності". Державний архітектурно-будівельний контроль замовників будівництва, які є фізичними особами, здійснюється відповідно до Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" з урахуванням особливостей правового статусу таких осіб. Порядок здійснення архітектурно-будівельного контролю визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 №553 затверджено Порядок здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, який визначає процедуру здійснення заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками, сертифікованими відповідальними виконавцями робіт, підприємствами, що надають технічні умови щодо інженерного забезпечення об`єкта будівництва, та експертними організаціями (далі - суб`єкти містобудування) вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.

За положеннями пункту 2 вказаного Порядку державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється за дотриманням:

1) вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, проектної документації, будівельних норм, стандартів і правил, положень містобудівної документації всіх рівнів, вихідних даних для проектування об`єктів містобудування, технічних умов, інших нормативних документів під час виконання підготовчих і будівельних робіт, архітектурних, інженерно-технічних і конструктивних рішень, застосування будівельної продукції;

2) порядку здійснення авторського і технічного нагляду, ведення загального та (або) спеціальних журналів обліку виконання робіт (далі - загальні та (або) спеціальні журнали), виконавчої документації, складення актів на виконані будівельно-монтажні та пусконалагоджувальні роботи;

3) інших вимог, установлених законодавством.

Під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю перевірці підлягає, зокрема достовірність даних, наведених у повідомленнях про початок виконання підготовчих і будівельних робіт та деклараціях про готовність об`єкта до експлуатації, забезпечення замовником здійснення авторського та технічного нагляду, - коли такий нагляд є обов`язковим згідно із законодавством.

Як слідує з матеріалів справи у Відділ державного архітектурно-будівельного контролю Тернопільської міської ради надійшли звернення головного архітектора проекту ОСОБА_3 та звернення технічного нагляду ОСОБА_2 від 14.09.2023, що виявлено відхилення від проектної документації "Реконструкція майстерні по ремонту взуття за адресою м. Тернопіль, вул. Братів Бойчуків" та на даний момент авторський нагляд, технічний нагляд на об`єкті будівництва за адресою АДРЕСА_1 не здійснюється.

Так, згідно акту №136/27 від 15.09.2023 роботи комісії створеної розпорядженням міського голови №77 від 24.03.2022 "Про створення комісії з метою запобігання та виявлення незаконної забудови на території Тернопільської міської територіальної громади" стосовно звернення Технічного нагляду ОСОБА_2 від 14.09.2023, Головного архітектора проекту ОСОБА_3 від 14.09.2023 щодо вжиття заходів на об`єкті "Реконструкція майстерні по ремонту взуття за адресою АДРЕСА_1 " у зв`язку із виявленням відхилень від проектної документації вирішено видати замовнику ОСОБА_1 припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм і правил, оскільки візуальним оглядом встановлено, що на вказаному об`єкті збудовано 3 надземних поверхи, а також будівництво ведеться не в межах земельної ділянки, а саме: площа забудови перевищує площу земельної ділянки. Земельна ділянка не відповідає правилам благоустрою Тернопільської міської територіальної громади.

Тому за текстом оскаржуваного рішення слід організувати та провести роботи з демонтажу споруди, яка не відповідає затвердженим проектним рішенням та поданій інформації у повідомленні про початок виконання будівельних робіт від 06.09.2022 №ТП86 щодо об`єкту "Реконструкція майстерні по ремонту взуття за адресою АДРЕСА_1 " кадастровий номер :05:007:0076, замовник ОСОБА_1 .

Позивач ОСОБА_1 , явно усвідомлюючи неправомірність своїх дій, 02.08.2023 особисто написав заяву, адресовану міському голові ОСОБА_4 , що зобов`язується привести у відповідність до дозвільних документів об`єкт "Реконструкція майстерні по ремонту взуття за адресою АДРЕСА_1 " шляхом демонтажу. Роботи зобов`язувався виконати до 22.08.2023.

З огляду на викладене суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про визнання протиправним та скасування рішення Виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 15.09.2023 №1079 "Про усунення порушень у сфері земельного законодавства та містобудування за адресою м. Тернопіль, вул. Братів Бойчуків" є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

При цьому суд вважає за можливе врахувати позицію Європейського суду з прав людини, сформовану у справі "Серявін та інші проти України" (№4909/04), згідно з якою у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorijav. Spain) №303-A, пункт 29).

Окрім того, відповідно до пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Закріплений у частині першій статті 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини другої статті 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За змістом частини першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

В ході судового розгляду справи позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження протиправності рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 15.09.2023 №1079 "Про усунення порушень у сфері земельного законодавства та містобудування за адресою м. Тернопіль, вул. Братів Бойчуків", а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Підстави для відшкодування судових витрат у справі відповідно до положень статті 139 КАС України відсутні.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Тернопільської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення Виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 15.09.2023 №1079 "Про усунення порушень у сфері земельного законодавства та містобудування за адресою м. Тернопіль, вул. Братів Бойчуків" відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 12 грудня 2023 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 );

відповідач:

- Виконавчий комітет Тернопільської міської ради (місцезнаходження: вул. Листопадова 5, м. Тернопіль, Тернопільська область, Тернопільський район, 46001, ).

Головуючий суддя Мартиць О.І.