Справа № 240/24464/23
Суддя: Семенюк Микола Миколайович
Дата ухвалення: 2023-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2023 року м. Житомир справа № 240/24464/23

категорія 112010201

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

судді Семенюка М.М.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить:

- визнати протиправними дії Відповідача щодо зменшення основного розміру пенсії позивачу з 90% до 70% сум грошового забезпечення згідно Довідки Адміністрації Державної прикордонної служби України від 10.11.2020 № 11/18109, при проведенні нового (наступного) перерахунку з 01.04.2019 його пенсії на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 02.06.2023 у справі № 240/18407/22, яке набрало законної сили 04.07.2023;

- зобов`язати відповідача здійснити повторно (втретє) з 01 квітня 2019 року обчислення, перерахунок Позивачу основного розміру пенсії від грошового забезпечення, згідно Довідки Адміністрації Державної прикордонної служби України від 10.11.2020 № 11/18109 з урахуванням рішень Житомирського окружного адміністративного суду від 14.11.2022 у справі № 240/39464/21, яке набрало законної сили 15.12.2022, від 24.05.2026 у справі № 240/6393/213, яке набрало законної сили 24.06.2023, та виплачувати йому пенсію, виходячи з призначеного з 2005 року сталого і незмінного при наступних перерахунках відсоткового значення основного розміру пенсії 90% відповідних сум грошового забезпечення, з урахуванням вже проведених платежів;

- зобов`язати відповідача відшкодувати за рахунок бюджетних асигнувань Відповідача моральну шкоду заподіяну Позивачу у розмірі 2 604, 00 (дві тисячі шістсот чотири) гривень.

В обґрунтування позову зазначає, що відповідач, виконуючи рішення суду у справі № 240/18407/22 про перерахунок пенсії з 01.04.2019, незаконно зменшив позивачу відсотковий розмір пенсії з 90%, право на який було підтверджено рішеннями суду, які набрали законної сили, у справах № 0640/4086/18, № 240/39464/21, № 240/6393/23, до 70% відповідних сум грошового забезпечення; позивач вважає, що внаслідок цього є підстави для висновку про безумовну наявність факту душевних переживань у нього, а отже заподіяння йому моральної шкоди внаслідок тривалих системних незаконних діянь Відповідачі порушення його прав на належне пенсійне забезпечення; позивач вважає, що згідно ст. 23 Цивільного кодексу України він має право на відшкодування моральної шкоди завданої Відповідачем внаслідок тривалого систематичного порушення його прав, яку оцінює в 2604 грн.

Ухвалою від 25.08.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, яка розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позову з тих підстав, що питання наявності у позивача права на перерахунок та виплату пенсії виходячи з 90% грошового забезпечення згідно довідки Адміністрації Державної прикордонної служби України від 10.11.2020 № 11/18109 у справах 240/39464/21 та 240/6393/23 не розглядалось.

Суд не приймає до уваги письмові пояснення позивача з тих підстав, що відповідно до ч. 3 ст. 263 КАС України, у справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач є військовим пенсіонером, перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області та отримує пенсію на підставі Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", розмір якої при призначенні в 2005 році складав складав 90% відповідних сум грошового забезпечення.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 28.02.2023 по справі № 240/18407/22, яке набрало законної сили, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити з 01 квітня 2019 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 згідно довідки Адміністрації Держприкордонслужби України від 10.11.2020 №11/18109, з урахуванням виплачених сум.

При перерахунку пенсії, на виконання рішення суду, відповідачем зменшено розмір пенсії позивача з 90% на 70% відповідних сум грошового забезпечення.

Не погоджуючись з даним зменшенням, позивач звернувся 15.07.2023 з відповідною заявою, за результатами розгляду якої листом від 16.08.2023 ГУ ПФУ в Житомирській області повідомило, що рішенням суду по справі № 240/18407/22 не покладено жодних зобов`язань здійснити перерахунок пенсії в розмірі 90 % грошового забезпечення.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до підпунктом 8 пункту 6 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 08.07.2011 № 3668-VI у ст. 13 Закону № 2262-ХІІ внесені зміни, а саме: у частині другій цифри « 90» замінити цифрами « 80». Ці зміни набрали чинності з 01.10.2011.

27.03.2014 прийнято Закон № 1166-VII , який набрав чинності з 01.04.2014, пунктом 23 Розділу II якого внесено зміни до Закону № 2262-XII, а саме: у частині другій статті 13 цифри « 80» замінено цифрами « 70». Ці зміни набрали чинності з 01.05.2014.

Між тим, суд зазначає, що стаття 13 Закону № 2262-XII регулює порядок призначення пенсій, а стаття 63 визначає підстави, умови і порядок їх перерахунку.

Зміни до статті 63 Закону № 2262-XII ні Законом № 3668-VI, ні Законом № 1166-VII у частині підстав, умов, розміру або порядку перерахунку пенсій не вносилися.

Системний аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що внесені Законом № 1166-VII зміни до статті 13 Закону № 2262-XIІ щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії за вислугу років військовослужбовцям та особам, які мають право на пенсію за цим Законом у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії.

Процедури призначення та перерахунку пенсії є різними за змістом і механізмом їх проведення.

Нормами, які визначають механізм здійснення перерахунку пенсії за вислугу років є норми статті 63 Закону № 2262-XII, яка змін, у зв`язку з прийняттям Закону № 3668-VI та Закону № 1166-VII, не зазнала.

Відтак, при перерахунку пенсії змінною величиною є лише розмір грошового забезпечення, натомість відсоткове значення розміру основної пенсії, яке обчислювалося при її призначенні відповідно до наявної у позивача вислуги років, є незмінним.

Тобто, при перерахунку пенсії відповідним категоріям військовослужбовців має застосовуватися норма, що визначає розмір грошового забезпечення у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, а внесені Законами України № 3668-VI та № 1166-VІІ зміни до ч. 2 ст. 13 Закону № 2262-XII щодо встановлення граничного розміру пенсії за вислугу років у розмірі 90% від сум грошового забезпечення та з 01.01.2018 року у розмірі 70% від сум грошового забезпечення, є звуженням змісту та обсягу вже існуючих у позивача прав на отримання пенсії виходячи із 90% розміру грошового забезпечення.

Отже, зміна максимального відсотковго розміру пенсії за ч .2 ст. 13 Закону № 2262-XII після призначення пенсії позивачу, не є підставою для зменшення розміру вже призначеної позивачу пенсії під час проведення відповідачем її перерахунку, в тому числі, на підставі відповідних довідок.

Аналогічна правові висновки Верховний Суд виклав в рішенні від 04.02.2019 та постанові від 16.10.2019 по справі № 240/5401/18.

За таких обставин у відповідача були відсутні підстави для зменшення відсоткового значення розміру основної пенсії при здійсненні її перерахунку, а тому позовні вимоги в даній частині підлягають задоволенню.

Щодо стягнення моральної шкоди.

Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно ч. 2 ст. 23 Цивільного кодексу України моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Частиною 5 ст. 21 КАС України, вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір; інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Враховуючи вказані вимоги КАС України, позивач повинен довести, що внаслідок визнаного судом протиправним рішення відповідача йому заподіяно моральну шкоду, яка в даному випадку, згідно ч. 2 ст. 23 Цивільного кодексу України, полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї, у приниженні її честі та гідності.

Прийняття протиправних рішень щодо особи завжди викликає негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого.

У справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади або органом місцевого самоврядування, суд, оцінивши обставин справи, повинен встановити чи мали дії (рішення, бездіяльність) відповідача негативний вплив, чи досягли негативні емоції позивача рівня страждання або приниження, встановити причинно-наслідковий зв`язок та визначити співмірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам. При цьому, в силу ст. 1173 ЦК України шкода відшкодовується незалежно від вини відповідача, а протиправність його дій та рішень презюмується - обов`язок доказування їх правомірності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Доказами, які дозволять суду встановити наявність моральної шкоди, її характер та обсяг, в даному випадку можуть бути, зокрема, довідки з медичних установ, виписки з історії хвороби, чеки за оплату медичної допомоги та придбання ліків, тощо.

Вимоги про відшкодування моральної шкоди позивач пов`язуються із визнаним судом протиправним наказом стосовно нього, яке було прийнято відповідачем.

Проте, слід вказати, що позивачем не зазначено, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди та якими доказами підтверджується завдання моральної шкоди визнаним судом протиправним рішенням, не зазначено та не обґрунтовано характер, обсяг, глибину та тривалість його моральних страждань, в чому виразилось нераціональне витрачання життєвого часу, необхідність значних фізичних, душевних і матеріальних ресурсів, про які він зазначає в позовній заяві. Також не наведено доводів щодо наявності причинного зв`язку між моральною шкодою та протиправним рішенням відповідача, що є предметом оскарження у цій справі.

Надані позивачем медичні документи не підтверджують погіршення стану здоров`я позивача саме після та внаслідок прийняття рішення, визнаного судом протиправним.

Таким чином, враховуючи те, що позивачем не надано доказів, які прямо чи опосередковано підтверджують заподіяння йому моральної шкоди, в задоволенні позову щодо стягнення моральної шкоди належить відмовити.

На підставі викладеного, керуючись статтями 242-246 КАС України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , номер НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. О.Ольжича, 7, Житомир, 10003, код 13559341) задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо зменшення ОСОБА_1 з 01.04.2019 основного розміру пенсії до 70% сум грошового забезпечення при перерахунку пенсії згідно довідки Адміністрації Державної прикордонної служби України від 10.11.2020 № 11/18109.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області з 01.04.2019 перерахувати та виплачувати пенсію ОСОБА_1 у розміру 90% відповідних сум грошового забезпечення, з урахуванням проведених виплат.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.М. Семенюк