Справа № 340/9320/23
Суддя: В.В. НАУМЕНКО
Дата ухвалення: 2023-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2023 року м. Кропивницький Справа № 340/9320/23

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді В.В. НАУМЕНКА, розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

до відповідача: Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (вул. Соборна, буд. 7а, м. Кропивницький, 25009, )

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить:

1) визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області щодо відмови у виплаті ОСОБА_1 , відповідно до ст.61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 р. №2262-ХІІ суми недоотриманої пенсії, що належала пенсіонерові ОСОБА_2 і залишилася недоотриманою у зв`язку з її смертю ІНФОРМАЦІЯ_1 за період з 01.04.2019 р. по 28.02.2022 року в сумі 164 977,25 грн., як члену його сім`ї, який проживав разом з пенсіонером на день його смерті;

2) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області здійснити виплату ОСОБА_1 , недоотриманої пенсії померлої ОСОБА_2 , у сумі 164 977,25 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його колишня дружина ОСОБА_2 , з якою після розірвання шлюбу 05.07.2013 позивач прозивав та вів спільне господарство на час смерті. Позивач звернувся до відповідача з заявою про виплату йому пенсії, яка була недоотримана ОСОБА_2 . На своє звернення отримав відповідь від 02.10.2023 року у формі листа, у якому відповідач відмовив у виплаті вищевказаних сум пенсії.

Ухвалою судді від 13.11.2023 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, встановлено строки для надання процесуальних документів та зобов`язано позивача протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали надати докази звернення за недоотриманою пенсією ОСОБА_2 в межах 6 місяців після її смерті відповідно до ст. 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», відповідача зобов`язано копію пенсійної справи ОСОБА_2 (а.с. 19).

Відповідно до повідомлення про вручення рекомендованого листа, позивач ухвалу про відкриття провадження отримав 21.11.2023 року, однак вимоги ухвали у встановлений строк не виконав.

Відповідач подав відзив на позов, в якому просив відмовити позивачу у задоволенні позову та зазначив, що рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 26.11.2021 року у справі №340/5674/21 винесено на користь ОСОБА_2 . Отже, оскільки позивач не є стороною по вищезгаданій справі, то законних підстав для виплати йому суми, нарахованої на виконання вказаного рішення суду, немає. Також відповідач зазначив, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №1279 від 16.12.2020 року, з квітня 2021 року фінансування виплат пенсій здійснюється централізовано Пенсійним фондом України, а ГУ ПФУ в Кіровоградській області не має таких функцій. До відзиву додано копію пенсійної справи (а.с. 24-58).

Дослідивши надані сторонами матеріали та з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 08.05.2023 року встановлено, що ОСОБА_1 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 з 12.08.1996 по 05.07.2013 року. Після розірвання шлюбу (свідоцтво НОМЕР_2 від 15.07.2013) колишнє подружжя проживало однією сім`єю як чоловік і дружина без реєстрації, в одній квартирі у АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 перебувала на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Кіровоградській області як пенсіонер та отримував пенсію у разі втрати годувальника ОСОБА_3 . Пенсія була призначена ОСОБА_2 відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (по лінії Міністерства Оборони України).

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 26.11.2021 року у справі №340/5674/21 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області перерахувати пенсію за втратою годувальника ОСОБА_2 за період з 01 квітня 2019 року на підставі довідки Кіровоградського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії від 05 липня 2021 року №3520/1, та виплатити додаткові кошти.

На виконання рішення суду ГУ ПФУ у Кіровоградській області здійснило перерахунок пенсії, сума недоплаченої пенсії склала 164977,25 грн., що підтверджується копією розрахунку відповідача від 08.02.2022 року (а.с. 56 зв.).

Вищезазначені обставини сторонами не заперечуються та підтверджуються матеріалами справи.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданого відділом державної реєстрації смерті у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (а.с.58).

З метою виплати недоотриманої ОСОБА_2 пенсії, 19.09.2023 року позивач звернувся до відповідача з відповідною заявою про отримання недоотриманої пенсії померлої співмешканки (а.с. 29).

Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області листом від 02.10.2023 року №12665-13200/Ш-05/8-1100/23 повідомило позивача, що на виконання рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 26.11.2021 року у справі №340/5674/21 головним управлінням проведено перерахунок пенсії ОСОБА_2 . Вказано також, що провадження по вищезазначеній судовій справі здійснювалось за нормами Кодексу адміністративного судочинства України, як публічно-правовий спір, який стосується категорії справ щодо відносин між фізичною особою та суб`єктом владних повноважень за право, яке нерозривно пов`язане з фізичною особою та не має жодного відношення до інших осіб. Вказане рішення суду винесено на користь ОСОБА_2 . Оскільки позивач не є стороною по вищезгаданій справі, то законних підстав для отримання суми, нарахованої на виконання вказаного рішення суду, немає. (а.с.28).

Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку обґрунтованості аргументам, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з того, що правовідносини у сфері пенсійного забезпечення осіб, які перебували на військовій службі, та деяких інших осіб, врегульовані Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262-ХІІ від 09.04.1992 (далі - Закон 2262-XII).

Вказаним Законом № 2262-ХІІ визначаються умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, осіб начальницького і рядового складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.

Аналізуючи приписи статті 61 Закону №2262 суд дійшов висновку, що законодавець чітко розмежує осіб, які мають право на отримання суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, та членів їх сімей, і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю.

До вказаних осіб законодавцем віднесено, по-перше, членів сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника (стаття 30 Закону №2262), по-друге, членів сім`ї, які не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника: 1) батьки і дружина (чоловік); 2) члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті. Члени сімей військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти, мають право на пенсію в разі втрати годувальника (частина 3 стаття 1 Закону №2262).

Відповідно до частин 1, 3 статті 61 Закону України №2262 суми пенсії, які підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте, батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.

Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 року №3-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі по тексту - Порядок №3-1).

Абзацом 3 пункту 4 Порядку №3-1 передбачено, що заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера подається членом його сім`ї до органів, що призначають пенсію, за місцем перебування на обліку померлого пенсіонера.

Таким чином, суми недоодержаної пенсії, призначеної на підставі Закону №2262, виплачуються членам сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника, або члена сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, якщо відповідне звернення надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

Судом встановлено, що позивач звернувся до органів Пенсійного фонду із заявою про отримання недоотриманих сум пенсії померлої, що була їй нарахована, але невиплачена на день смерті, поза межами шестимісячного строку з дня смерті ОСОБА_2 .

Суд ухвалою від 13.11.2023 року зобов`язав позивача надати докази звернення за недоотриманою пенсією ОСОБА_2 в межах 6 місяців після її смерті відповідно до ст. 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». На день вирішення справи такі докази позивачем не були надані суду, та в матеріалах справи відсутні.

Суд зазначає, що зміст статті 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» не передбачає можливості поновлення встановленого цією нормою закону шестимісячного строку для звернення до органу ПФУ щодо виплати недоотриманої пенсії.

Доводи позивача про те, що останній вирішив звернутись до органу ПФУ із відповідною заявою лише після встановлення судом факту проживання з померлою ОСОБА_2 однією сім`єю, суд не приймає, оскільки у матеріалах справи відсутні будь-які дані про те, що позивач своєчасно звертався до органу ПФУ з відповідною заявою, однак йому було відмовлено у виплаті оспорюваних сум саме з підстав недоведеності факту проживання однією сім`єю з ОСОБА_2 .

За таких підстав, суд констатує недодержання позивачем умов, необхідних для виплати йому недоотриманих сум пенсії померлої ОСОБА_2 відповідно до статті 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», а саме - відсутність звернення позивача до органу ПФУ у встановлений законом шестимісячний строк.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно пункту 1 частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно з ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У разі надання відповідачем доводів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать про правомірність його рішень, дій чи бездіяльності, позивач має спростовувати ці доводи. Наведене випливає зі змісту частини першої статті 77 КАС України.

Суд, перевіривши правомірність дій відповідача щодо відмови у виплаті недоотриманої пенсії ОСОБА_2 встановив, що Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області діяло у межах наданих повноважень, на підставі та у спосіб, передбачений чинним законодавством України.

Отже, відповідач як суб`єкт владних повноважень, довів правомірність своїх дій, натомість позивачем не доведено та не підтверджено належними допустимими доказами обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Докази понесення учасниками справи судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 2, 9, 77, 241-246, 250, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Кіровоградський окружний адміністративний суд, у 30-денний строк, установлений статтею 295 КАС України.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду В.В. НАУМЕНКО