Справа № 160/25499/23
Суддя: Голобутовський Роман Зіновійович
Дата ухвалення: 2023-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Голобутовського Р.З.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Горка» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
03.10.2023 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Горка» (далі - позивач) до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (далі - відповідач), у якій позивач просить:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, яка виразилась у нездійсненні коригування в інтегрованій картці платника податків - Товариства з обмеженою відповідальністю «Горка», невизнанні та залишені без розгляду уточнюючих податкових декларацій з плати за землю (орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності) за період з 2013 по 2020 роки;
-зобов`язати Головне управління ДПС у Дніпропетровській області внести зміни до інтегрованої картки платника податків - Товариства з обмеженою відповідальністю «Горка» шляхом включення відомостей про наявність надміру сплаченої земельної плати у складі податку на майно на загальну суму 8343277,70 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані бездіяльністю контролюючого органу, яка, на думку представника позивача, виразилась в нездійсненні коригування в інтегрованій картці платника податків Товариства з обмеженою відповідальністю «Горка» щодо включення відомостей про наявність надміру сплаченої земельної плати у складі податку на майно, невизнанні та залишенні без розгляду податкових уточнюючих декларацій позивача з плати за землю за період з 2013 по 2020 роки, що є незаконним та протиправним.
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом.
06.11.2023 на адресу суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій підтримано позицію, викладену в позовній, та зазначено, що відзив відповідача є законодавчо необґрунтованим та таким, що не спростовує доводи, викладені в позовній заяві, як підстави для задоволення позову.
Згідно з ч.ч.5, 8 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.
Основним видом діяльності за КВЕД є: 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна.
Як зазначає позивач та не заперечується відповідачем, протягом строку дії вказаних договорів, ТОВ «Горка» нараховувалась плата за вказані земельні ділянки із застосуванням коефіцієнту (Кф) 2,5, який, на думку позивача, не відповідав виду цільового призначення зазначених земельних ділянок, що призводило до збільшення встановленої Договорами орендної плати за землю.
Не погоджуючись із відомостями Державного земельного кадастру, які, на думку представника позивача, не відповідали умовам укладених раніше договорів оренди земельних ділянок в частині застосування виду цільового призначення, позивач неодноразово звертався до суду.
Так, постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 31.05.2022 у справі №160/1191/21 рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.09.2021 року у справі № 160/1191/21 скасовано.
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Горка» задоволено частково.
Вказане рішення набрало законної сили 16.05.2023
Податкова звітність, складена з порушенням норм цієї статті, не вважається податковою декларацією, крім випадків, встановлених пунктом 46.4 статті 46 цього Кодексу(п.48.7 ст.48 Кодексу).
Враховуючи вказане, ГУ ДПС у Дніпропетровській області залишило без розгляду «уточнюючі» податкові декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за період 2013 - 2017 роки.
Отже, позивач, вважаючи протиправною бездіяльність контролюючого органу щодо нездійснення коригування в інтегрованій картці платника податків - Товариства з обмеженою відповідальністю «Горка», невизнанні та залишені без розгляду уточнюючих податкових декларацій з плати за землю (орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності) за період з 2013 по 2020 роки, звернувся із цим позовом до суду.
Надаючи правову оцінку спірним відносинам суд виходить з наступного.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, у тому числі щодо подання податкових декларацій врегульовані положеннями Податкового кодексу України (далі - ПК України).
Відповідно до підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов`язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.
Вимоги до складання податкової декларації визначені статтею 48 ПК України.
Згідно із пунктом 48.1 статті 48 ПК України податкова декларація складається за формою, затвердженою в порядку, визначеному положеннями пункту 46.5 статті 46 цього Кодексу та чинному на час її подання.
Форма податкової декларації повинна містити необхідні обов`язкові реквізити і відповідати нормам та змісту відповідних податку та збору.
Відповідно до пункту 48.2 статті 48 ПК України обов`язкові реквізити - це інформація, яку повинна містити форма податкової декларації та за відсутності якої документ втрачає визначений цим Кодексом статус із настанням передбачених законом юридичних наслідків.
Пунктом 48.3 статті 48 ПК України передбачено, що податкова декларація повинна містити такі обов`язкові реквізити, як: тип документа (звітний, уточнюючий, звітний новий); звітний (податковий) період, за який подається податкова декларація; звітний (податковий) період, що уточнюється (для уточнюючого розрахунку); повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові) платника податків згідно з реєстраційними документами; код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер; реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію (за наявності) та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті); місцезнаходження (місце проживання) платника податків; найменування контролюючого органу, до якого подається звітність; дата подання звіту (або дата заповнення - залежно від форми); інформація про додатки, що додаються до податкової декларації та є її невід`ємною частиною; ініціали, прізвища та реєстраційні номери облікових карток або інші відомості, визначені в абзаці сьомому цього пункту, посадових осіб платника податків; підписи платника податку - фізичної особи та/або посадових осіб платника податку, визначених цим Кодексом, засвідчені печаткою платника податку (за наявності).
Згідно із пунктом 48.7 статті 48 ПК України податкова звітність, складена з порушенням норм цієї статті, не вважається податковою декларацією, крім випадків, встановлених пунктом 46.4 статті 46 цього Кодексу.
За приписами пункту 49.3 статті 49 ПК України податкова декларація подається за вибором платника податків, якщо інше не передбачено цим Кодексом, в один із таких способів:
а) особисто платником податків або уповноваженою на це особою;
б) надсилається поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення;
в) засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронні довірчі послуги».
Єдиною підставою для неприйняття податкової декларації засобами електронного зв`язку в електронній формі є недійсність кваліфікованого електронного підпису чи печатки такого платника податків, у тому числі у зв`язку із закінченням строку дії відповідного сертифіката відкритого ключа, за умови що така податкова декларація відповідає всім вимогам електронного документа, містить достовірні обов`язкові реквізити та надана у форматі, доступному для її технічної обробки.
Пунктом 49.8 статті 49 ПК України визначено, що прийняття податкової декларації є обов`язком контролюючого органу. Під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов`язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов`язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають.
Згідно із пунктом 49.9 статті 49 ПК України за умови дотримання платником податків вимог цієї статті посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов`язана зареєструвати податкову декларацію платника датою її фактичного отримання контролюючим органом.
Відповідно до пункту 49.11 статті 49 ПК України у разі подання платником податків до контролюючого органу податкової декларації, заповненої з порушенням вимог пунктів 48.3 та 48.4 статті 48, а також недотримання вимог абзаців першого - третього пункту 49.4 статті 49 цього Кодексу, контролюючий орган зобов`язаний надати такому платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови: у разі отримання такої податкової декларації, надісланої поштою або засобами електронного зв`язку, - протягом п`яти робочих днів з дня її отримання.
У разі отримання відмови контролюючого органу у прийнятті податкової декларації платник податків має право (пункт 49.12 статті 49 ПК України):
- підпункт 49.12.1: подати податкову декларацію та сплатити штраф у разі порушення строку її подання;
- підпункт 49.12.2: оскаржити рішення контролюючого органу у порядку, передбаченому статтею 56 цього Кодексу.
У разі якщо в установленому законодавством порядку буде встановлено факт неправомірної відмови контролюючим органом (посадовою особою) у прийнятті податкової декларації, остання вважається прийнятою у день її фактичного отримання контролюючим органом (пункт 49.13 статті 49 ПК України).
За приписами пункту 49.15 статті 49 ПК України податкова декларація вважається неподаною за умови порушення норм пунктів 48.3 і 48.4 статті 48, абзаців першого - третього пункту 49.4 статті 49 цього Кодексу та надання або надсилання контролюючим органом платнику податків повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації, зокрема засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронні довірчі послуги» для податкових декларацій, поданих у такий спосіб.
Відтак, суд звертає увагу, що аналіз змісту наведених норм ПК України свідчить про наявність у контролюючого органу обов`язку під час прийняття податкової декларації перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов`язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу, і у разі подання податкової декларації, складеної з порушенням вказаних приписів ПК України, контролюючий орган зобов`язаний надати платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови.
Таким чином, прийняття податкової декларації податковим органом є, по суті, формальним рівнем податкового контролю, під час якого працівник контролюючого органу здійснює візуальну перевірку декларації та її аналіз за формальними ознаками (постанова Верховного Суду від 22.01.2019 року у справі №808/2959/17).
Враховуючи встановлені пунктом 49.11 статті 49 ПК України варіанти правомірної поведінки платника податків, серед яких зазначено право платника податків оскаржити рішення контролюючого органу у порядку, передбаченому статтею 56 цього Кодексу, у разі отримання відмови контролюючого органу у прийнятті податкової декларації, суд розглядає оскаржувану відмову у прийнятті податкової декларації як рішення суб`єкта владних повноважень.
Загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії, як акта правозастосування, є його обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення податковим органом конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття.
Однак, суд перевіривши, уточнюючі податкові декларації ТОВ «Горка» з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за період 2013 - 2017 роки, зазначає, що означені уточнюючі податкові декларації ТОВ «Горка» з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за період 2013 - 2017 роки містять такий обов`язковий реквізит, як дата подання декларації.
Більш того, на думку суду, зазначення контролюючим органом на стадії вирішення питання щодо прийняття податкової звітності підставою для відмови у її прийнятті того, що дата подання документа більше встановленого п. 102.1 ст. 102 Податкового кодексу України загального строку давності 1095 днів, є проявом надмірного формалізму.
Так, суд вказує, що перевірка даних, зазначених у податковій звітності платника податків, не здійснюється під час вирішення питання про прийняття чи неприйняття податкової декларації або уточнюючих до неї розрахунків.
Втім, суд щодо обраного способу захисту порушеного права, зокрема, шляхом визнання протиправною бездіяльності Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, яка виразилась у нездійсненні коригування в інтегрованій картці платника податків та зобов`язання Головного управління ДПС у Дніпропетровській області внести зміни до інтегрованої картки платника податків - Товариства з обмеженою відповідальністю «Горка» шляхом включення відомостей про наявність надміру сплаченої земельної плати у складі податку на майно на загальну суму 8343277,70 грн., зазначає про таке.
Наказом Міністерства фінансів України від 12.01.2021 року №5 затверджено Порядок ведення податковими органами оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (надалі - Порядок № 5).
Цим Порядком визначено правила ведення в податкових органах оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок).
За змістом пункту 3 розділу І Порядку № 5 Метою ведення оперативного обліку і складання звітності податкових органів є забезпечення користувачів повною, достовірною та неупередженою інформацією щодо стану розрахунків платників з бюджетами та фондами загальнообов`язкового державного соціального і пенсійного страхування для прийняття оптимальних управлінських рішень.
Оперативний облік та звітність податкових органів ґрунтується на таких принципах:
нарахування - показники фіксуються в оперативному обліку згідно з правилами оподаткування, установленими Кодексом та іншими законодавчими актами з питань податкового законодавства;
превалювання сутності над формою - законність відображення облікових операцій та відповідність їх сутності;
повне висвітлення - звітність податкових органів має містити інформацію, яка всебічно характеризує стан розрахунків платників податків з бюджетами та фондами загальнообов`язкового державного соціального і пенсійного страхування;
безперервність - виконання повноважень та функцій податкових органів здійснюється виходячи з припущення, що їх діяльність буде тривати і надалі;
єдиний грошовий вимірник - вимірювання та узагальнення всіх показників в інформаційній системі та звітності податкових органів в єдиній грошовій одиниці.
Для забезпечення достовірності відображення облікових показників в ІКП структурними підрозділами за напрямами роботи здійснюється попередній та загальний контроль у терміни, встановлені цим Порядком.
Пунктом 2 розділу І Порядку №5 встановлено, що інтегрована картка платника (далі - ІКП) - форма оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску (далі - платежі), що ведеться за кожним видом платежу.
За п. 1 розділу ІІ Порядку № 5 з метою обліку нарахованих і сплачених, повернутих та відшкодованих сум платежів територіальними органами ДПС відкриваються ІКП за кожним платником та кожним видом платежу, які мають сплачуватися такими платниками на рахунки, відкриті в розрізі адміністративно-територіальних одиниць.
ІКП містить інформацію про облікові операції та облікові показники, які характеризують стан розрахунків платника з бюджетами та фондами загальнообов`язкового державного соціального і пенсійного страхування за відповідним видом платежу та відповідною адміністративно-територіальною одиницею.
Під час проведення облікової операції в ІКП зазначається дата запису операції, зміст операції та/або документ, на підставі якого здійснюється запис.
Спеціальне кодування всіх операцій, що використовуються для відображення в ІКП облікових показників, забезпечує автоматизоване ведення ІКП.
Виходячи із положень розділів Порядку № 5 відображенню в інтегрованій картці платника підлягають, зокрема, зобов`язання, штрафні санкції та пеня за податками, зборами, митними платежами, визначені територіальним органом контролюючого органу та узгоджені відповідно до чинного законодавства.
Таким чином, вказаний Порядок зобов`язує контролюючий орган відобразити у інтегрованій картці позивача, як платника податків, показники податкової звітності.
Суд зауважує, що в порядку адміністративного судочинства підлягають захисту лише порушені права, і потрібно враховувати, що суд не може вирішувати вимоги на майбутнє, а тому права позивача в цій частині наразі не порушені, а тому такі вимоги задоволенню не підлягають.
Таким чином, виходячи з аналізу пункту 49.13 статті 49 ПК України та враховуючи встановлений судом факт протиправності рішень про відмову відповідача у прийнятті уточнюючих податкових декларацій ТОВ «Горка» з плати за землю, суд зазначає, що обраний спосіб захисту порушеного права є неефективним у спірних правовідносинах.
Як передбачено ч.2 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Із заявлених позовних вимог, на підставі системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд робить висновок про часткове задоволення позовної заяви.
На підставі ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати розподіляються пропорційно до задоволених вимог позивача.
Позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позову до суду в загальному розмірі 5368 грн, що документально підтверджується квитанцією від 27.09.2023.
Отже, оскільки позовну заяву задоволено частково, сплачений судовий збір підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у розмірі пропорційному до задоволених позовних вимог у сумі 2684 грн.
Керуючись ст.ст. 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України,
У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Горка» судові витрати з оплати судового збору у розмірі 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Р.З. Голобутовський