Справа № 944/6263/23
Суддя: Боровков Д. О.
Дата ухвалення: 2023-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 944/6263/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2023 року м.Львів

Залізничний районний суд м. Львова у складі головуючого судді Боровкова Д.О., при секретарі Данилович Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить скасуватипостанову серії ЕАТ № 7804497 від 24 вересня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.4 ст. 122 КУпАП, а справу відносно нього закрити.. Свої вимоги мотивує тим, що вважає вказану постанову незаконною, оскільки в оскаржуваній постанові зазначено, що водій 24 вересня 2023 року керуючи транспортним засобом в межах населеного пункту с.Пирогівці перевищив встановлені обмеження швидкості руху більше ніж на на 60 км/год., а саме рухався зі швидкістю 10 км/год, при дозволеній швидкості руху 50 км/год. Швидкість руху вимірювалась приладом TruCam TC000770, чим порушив п.12.4 ПДР. Зазначає, що дійсно 24 вересня 2023 року він рухався по трасі М30 «Стрий-Ізварне», та його зупинили працівники поліції, під час спілкування з якими йому було повідомлено, що причиною його зупинки слугувало те, що він перевищив встановлену швидкість руху у населеному пункті. На запитання яка була швидкість руху інспектор не відповів та повідомив, що дане порушення було зафіксовано на технічний прилад TruCam. При цьому, відеофіксація та вимірювання швидкості автомобіля велися в ручному режимі, що суперечить приписам ст.40 Закону України «Про національну поліцію», які передбачають розміщення фото і відеотехніки при проведенні фіксації швидкості транспортного засобу стаціонарно-вмонтованим способом. Проте, працівник поліції також не відповів на запитання чому при проведенні фіксації швидкості руху даний прилад тримався інспектором в руках, а не стаціонарно-вмонтованим способом. Після чого інспектор попросив зачекати декілька хвилин та направився до свого службового автомобіля. Через 10-15 хвилин він повернувся та запитав чи позивач бажає отримати постанову, на що ОСОБА_1 повідомив, що бажає скористатись правовою допомогою адвоката, а також хоче ознайомитись з доказом перевищення ним швидкості руху, на що працівником патрульної поліції було повідомлено, що оскільки позивач не хоче підписати постанову, то таку він направить поштою, побажав «щасливої дороги», сів в автомобіль та поїхав. Таким чином, інспектором не вжито жодних дій щодо надання позивачу можливості реалізувати своє право на отримання правової допомоги. В зв`язку з наведеним, просить позов задовольнити.

Суд ухвалив розглядати справу без участі позивача, який у судове засідання не з`явився, проте подав до суду заяву, в якій позов підтримав, а справу просить розглядати без його участі.

Суд ухвалив справу розглядати без участі представника відповідача, який будучи належним чином повідомлений про час і місце судового засідання, до суду не з`явився, проте подав до суду письмовий відзив та надав відповідні докази, що є достатньо для ухвалення судом рішення.

01 листопада 2023 року ухвалою суду позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, а відповідачу встановлений строк для подання відзиву на позов.

17 листопада 2023 року представник відповідача подала до суду письмовий відзив на позов, в якому просила у задоволені позову відмовити, оскільки факт вчинення адміністративного правопорушення позивачем був зафіксований лазерним вимірювачем швидкості транспортних засобів TruCam TC000770. Лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCam TC000770 має сертифікат відповідності від 23 грудня 2020 року №UA.TR.001 22 054-20. Згідно із свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №22-01/27945 від 28 червня 2023 року ДП «Укрметртестстандарт», здійснена повірка лазерного вимірювача швидкості транспортних засобів TruCam LTI20/20 000770, яке чинно до 28 червня 2024 року. Окрім цього, зазначає, що лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCam LTI20/20 відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань. Щодо надання правової допомоги зазначила, що відсутність захисника при винесенні оскаржуваної постанови не суперечить інтересам правосуддя, оскільки позивач реалізував право на оскарження постанови про адміністративне правопорушення в суді.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши наявні докази у їх сукупності, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 24 вересня 2023 року інспектору батальйону 1 роти 3 УПП у Хмельницькій області Гуменюком В.В. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАТ № 7804497, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1700 грн. /а.с.5/.

Зі змісту вказаної постанови убачається, що позивач ОСОБА_1 24 вересня 2023 року керуючи транспортним засобом «Volkswagen Transporter», номерний знак НОМЕР_1 , на трасі М30 «Стрий-Ізварне» перевищив встановлені обмеження швидкості руху більше ніж на на 60 км/год., а саме рухався зі швидкістю 10 км/год, при дозволеній швидкості руху 50 км/год. Швидкість руху вимірювалась приладом TruCam LTI20/20 TC000770, чим порушив п.12.4 ПДР.

Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач звернувся з даним позовом про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення до суду.

Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена чинним законодавством.

Відповідно до вимог ст.251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з ч.1 ст.283 КУпАП постанова про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (ПІБ, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (ПІБ (за наявності) дата народження, місце проживання чи перебування); опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів. До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, велосипедисти, погоничі тварин. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Порядок початку руху, зміни руху за напрямком, розташування транспортних засобів і пішоходів, вибору швидкості руху та дистанції, обгону та стоянки, проїзду перехресть, пішохідних переходів і залізничних переїздів, зупинок транспортних засобів загального користування, користування зовнішніми світловими приладами, правила пересування пішоходів, проїзд велосипедистів, а також питання організації руху та його безпеки на території України відповідно до ст.41 Закону України «Про дорожній рух» регулюються Правилами дорожнього руху.

Єдиний порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють Правила дорожнього руху, що затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306. ( далі ПДР)

Відповідно до п.12.4 ПДР у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Згідно з ч.1 ст.122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину тягне за собою накладення штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст.62 Конституції України вина особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відсутність в матеріалах справи доказу, який би підтвердив факт порушення позивачем Правил дорожнього руху, свідчить про недоведеність суб`єктом владних повноважень правомірності прийнятої ним постанови.

Вказаний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 23.10.2019 у справі №357/10134/17.

Також, факт порушення ПДР має бути належним чином задокументованим та доведеним належними і допустимими доказами (постанова Верховного Суду від 15.03.2019 №686/11314/17).

Висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення (постанова Верховного Суду від 27.06.2019 у справі №560/751/17).

Відсутність доказів вини позивача свідчить про незаконність постанови та необхідність її скасування.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами (постанова Верховного суду від 14.05.2020, №240/12/17).

Під час здійснення повноважень поліцейськими портативний відеореєстратор закріплюється на його форменому одязі на грудях (ближче до плечового суглоба) так, щоб не створювати перешкод діям поліцейського. У випадках, пов`язаних з необхідністю якісної фіксації подій, поліцейські можуть тримати портативний відеореєстратор у руках. Дозволяється закріплення портативного відеореєстратора на екіпіруванні (шоломі) або зброї, якщо їх конструкцією передбачені відповідні кріплення.

Включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. (п. 4, 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затверджена наказом МВС від 18.12.2018 №1026).

Також, відеореєстратор може бути встановлений усередині салону службового транспортного засобу та/або зовні для максимальної фіксації навколишньої обстановки та/або внутрішньої частини салону в спосіб, що не заважає огляду водія. Включення відеореєстратора здійснюється з моменту початку виконання службових обов`язків або спеціальної поліцейської операції, а відеозапис ведеться безперервно до її завершення, при цьому в процесі включення відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. Залежно від наявних режимів відеореєстратора та освітлення відеозапис здійснюється у відповідному режимі денної або нічної зйомки (розділ ІІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затверджена наказом МВС від 18.12.2018 №1026).

Проте, відповідачем, з незрозумілих причин, не надано суду відеозапису з місця зупинки автомобіля «Volkswagen Transporter», номерний знак НОМЕР_1 , за кермом якого перебував ОСОБА_1 .

Відповідачем у якості доказу надано лише один фотознімок, з якого вбачається, що такий здійснений спеціальним приладом, на якому зафіксовано лише державний номер автомобіля НОМЕР_1 , а також, те, що вказаний автомобіль рухався зі швидкістю 110 км/год.

Разом з цим, вказаний фотознімок не дає можливості достовірно встановити місце фіксації швидкості транспортного засобу позивача, адже на ньому відображена фіксація швидкості руху автомобіля без співставлення з дорожніми знаками, іншими об`єктами, які б вказували на те, що транспортний засіб позивача на момент фіксації рухався у населеному пункті.

У той же час постанова ЕАТ № 7804497 від 24 вересня 2023 року містить інформацію про те, що ОСОБА_1 24 вересня 2023 року керуючи транспортним засобом «Volkswagen Transporter», номерний знак НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 10 км/год, а не 110 км/год, як це зазначено у вищевказаному фотознімку.

Суд зазначає, що сама по собі постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не може бути беззаперечним доказом вчинення правопорушення, оскільки викладення обставин правопорушення, без його фіксації або без належного підтвердження, не може бути належним доказом вчинення порушення. При цьому, інформація щодо швидкості 10 км/год, з якою рухався «Volkswagen Transporter», номерний знак НОМЕР_1 , яка зазначена в оскаржуваній постанові ніяким чином не співвідноситься з інформацією щодо швидкості руху вказаного автомобіля, яка міститься на фотознімку 110 км/год, і вказана розбіжність ніяким чином не може бути усунута у судовому засіданні.

Крім цього, як убачається з позову, ОСОБА_1 виявляв бажання скористатись правовою допомогою, про що заявляв усне клопотання капралу поліції Гуменюку В.В., який виніс оскаржувану постанову.

Проте, відповідачем ніяким чином не спростовано твердження позивача про те, що інспектором після зупинки транспортного засобу та під час винесення оскаржуваної постанови надано позивачу можливість реалізувати своє право на отримання правової допомоги.

Суд зазначає, що доказом на спростування вищевказаного твердження ОСОБА_1 міг би бути саме відеозапис з портативного відеореєстратора, який був закріплений на фірмовому одязі капрала поліції ОСОБА_2 .

З огляду на наведене, суд вважає, що такими діями капрал поліції порушив права особи, яка притягалася до адміністративної відповідальності, тому і порушено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, що є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 18 лютого 2020 року у справі справа № 524/9827/16-а.

Отже, фактичні дані, які містяться в постанові про адміністративне правопорушення, не дають можливості встановити наявність порушення позивачем Правил дорожнього руху і, відповідно, наявність адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП, доводи позивача, якими він заперечує правомірність складеної постанови, не спростовані, тому суд дійшов висновку, що такими діями відповідач порушив права особи, яка притягалася до адміністративної відповідальності, отже і порушено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, що є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Враховуючи наведене, суд, дослідивши докази по справі у їх сукупності, прийшов до висновку, що оскаржуване рішення відповідача не відповідає критеріям, встановленим п.п. 1, 3ч. 3 ст. 2 КАС України, оскільки обов`язок доказування в даних справах покладається на відповідача, проте, відповідачем не надано суду безспірних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що під час провадження у справі про адміністративне правопорушення по відношенню до позивача ним виконані вимоги ст. 268 КУпАП, а відтак, оскаржувана постанова відповідачем прийнята не в спосіб, який передбачений нормами КУпАП, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а також, містить грубі неточності та помилки щодо швидкості руху автомобіля, що є підставою для її скасування.

Разом з тим, зважаючи на те, що в діях водія можуть бути наявні ознаки порушення правил дорожнього руху, суд не має права змінювати звинувачення, які висунуті в постанові про притягнення до адміністративної відповідальності, а тому справу слід направити для повторного розгляду до Управління патрульної поліції в Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції на підставі п. 2 ч. 3 ст. 286 КАС України, а не закрити, як це просить позивач.

У відповідності до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі ст. 19 Конституції України, ст. 9, 22, 121, 251, 258, 289, 293 КУпАП, та керуючись ст.ст. 9, 72-77, 242, 244-246, 257, 271, 286КАС України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити частково.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серія ЕАТ № 7804497 від 24 вересня 2023 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 122 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 1700 грн.

Справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності передбаченої ч. 4 ст. 122 КУпАП направити до Управління патрульної поліції у Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції на новий розгляд.

В решті вимог позову відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань із суб`єкта владних повноважень Управління патрульної поліції у Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 536 грн. 80 коп. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя:

Оригінал рішення.