Справа № 494/1975/23
Суддя: Панчишин А. Ю.
Дата ухвалення: 2023-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Березівський районний суд Одеської області
13.12.2023
Справа № 494/1975/23
Провадження № 2-а/494/14/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.12.2023 року Березівський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді: Панчишина А.Ю.,

при секретарі судового засідання: Твердун Т.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, Інспектора Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області Кошмана Івана Миколайовича про визнання протиправною та скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов вищезазначений позов, в обґрунтування якого зазначено, що 11 жовтня 2023 року інспектором Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області лейтенантом поліції Кошманом Іваном Миколайовичем, було винесено протиправну та незаконну постанову про накладення адміністративного стягнення ЕАТ №7920145 від 11.10.2023 р. відносно ОСОБА_1 , за ч.2 ст. 122 КУпАП.

Суть адміністративного правопорушення полягає у тому, що «11.10.2023 р. о 20 год. 47 хв. водій керуючи т/з під час маневру повороту праворуч не подав сигнал світловим показчиком повороту відповідного напрямку, а саме при повороті праворуч. Чим порушив п.9.2.6 ПДР - порушення попереджувальних сигналів при зміні напрямку руху».

З даними твердженнями ОСОБА_1 зазначає, що не був згоден, оскільки ПДР не порушував, не здійснював поворот праворуч оскільки дорога не мала таких напрямків руху про які, в постанові, зазначив інспектор патрульної поліції.

Позивач зазначає, що із обставинами викладеними в постанові він категорично не погодився, будь-яких належних та допустимих доказів порушення ПДР йому пред`явлено не було. Більше того, працівник поліції не оголосив всі його права, передбачені ст.268 КУпАП, крім того, працівник поліції проігнорував вимоги щодо необхідності скористатись правовою допомогою захисника з яким заключено договір про надання правової допомоги, а сама справа була розглянута з грубим порушенням ст. 276 КУпАП.

Також позивач зазначає, що досліджуючи протиправну постанову ЕАТ №7920145 від 11.10.2023 р. було виявлено, що вона не містить посилання на докази, які приймалися до уваги та були основою її винесення. Будь-яких доказів, які б свідчили про вчинення ОСОБА_1 , порушення ПДР України при винесенні оскаржуваної постанови не надано, зокрема, поліцейськими не надано та не долучено до оскаржуваної постанови пояснення свідків, фото- та відеофіксації належної якості порушення ПДР України, тощо. Єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення є сама оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення, в якій вказана не існуюча посадова особа органу Національної поліції.

Враховуючи наведене, просить визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного серії ЕАТ №7920145 від 11.10.2023 року, а справу провадженням закрити.

Від Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області Департаменту патрульної поліції надійшов відзив на позовну заяву. В якому зазначено наступне.

Встановивши факт порушення позивачем ПДР відповідно до статті 279 КУпАП. лейтенант поліції Кошман І.М., як посадова особа, яка має право розглядати справи про адміністративні правопорушення зазначені у статті 222 КУпАП. в тому числі за частиною другою статті 122 КУпАП, провів розгляд справи про адміністративне правопорушення передбачене частиною другою статті 122 КУпАП щодо ОСОБА_1 . Позивача ознайомлено з правами особи, що притягується до адміністративної відповідальності передбаченими статтею 268 КУпАП. статтею 63 Конституції України, заслухано усні пояснення водія. Розглянувши справу, лейтенант поліції Кошман І.М. прийняв рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та виніс - постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕАТ № 7920145 від 11.10.2023 року з накладенням штрафу в розмірі 510 (п`ятсот десять) гривень.

Позивача ознайомлено з винесеною постановою, роз`яснено порядок її виконання та оскарження, вручено її копію, що підтверджується підписом позивача у графі № 9 оскаржуваної постанови.

Опис обставин правопорушення викладеного в оскаржуваній постанові відповідає змісту підпункту «б» пункту 9.2 ПДР та частини другої статті 122 КУпАП, а сама оскаржувана постанова відповідає вимогам статті 283 КУпАП. Постанова про накладення адміністративного стягнення серії ЕАТ № 7920145 від 11.10.2023 року у графі № 7 містить посилання на технічний пристрій, яким зафіксовано факт правопорушення, відеозапис з якого покладено в основу прийнятого поліцейським рішення. У графі № 2 оскаржуваної постанови вірно вказано місце вчинення правопорушення, а саме Івано-Франківська область, гірськолижний курорт (ГК) «Буковель», ресторація «Пан Банош», оскільки саме на територію вказаної ресторації здійснив поворот праворуч позивач, керуючи ТЗ TOYOTA LAND CRUISER д.н.з. НОМЕР_1 .

Також в відзиві зазначено, що оскільки ухвала про відкриття провадження у справі № 494/1975/23 надійшла на адресу УПП в Івано-Франківській області ДПП 17.11.2023 року, а вчинення позивачем правопорушення, розгляд справи та винесення оскаржуваної постанови відбулися 11.10.2023 року, то на момент отримання вказаної ухвали відеозапис з нагрудної боді-камери № 471542 були відсутні у зв`язку із завершенням термінів зберігання таких відеозаписів.

Враховуючи наведене, представник Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області ДПП просить відмовити в задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Сторони у судове засідання не з`явилися, були належним чином повідомлені про судовий розгляд. Представник відповідача просив провести розгляд справи без його участі.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали адміністративної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини.

Відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАТ № 7920145 від 11 жовтня 2023 року о 20 годині 54 хвилин в Івано-Франківській області ТК «Буковель», водій керуючи транспортним засобом під час маневру повороту праворуч не подав світловий показчик повороту відповідного напрямку, а саме при повороті праворуч, чим порушив п.9.2.6 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.2 ст. 122 КУпАП.

На підставі даної постанови по справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у сумі 510 гривень.

Вважаючи рішення суб`єкта владних повноважень протиправним та таким, що порушує права позивача, ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом.

Вирішуючи даний спір, суд виходить з наступного.

З матеріалів справи судом встановлено, що ОСОБА_1 11.10.2023 року було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, а саме згідно фабули оскаржуваної постанови «він керуючи т/з під час маневру повороту праворуч не подав сигнал світловим показчиком повороту відповідного напрямку, а саме при повороті праворуч».

У ч.2 ст.122 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Позивач посилається у своїх доводах на те, що будь-яких доказів, які б свідчили про вчинення ним порушення п.9.2.Б Правил дорожнього руху України при винесенні оскаржуваної постанови поліцейськими не надано, та не долучено до оскаржуваної постанови пояснення свідків, фото та відеофіксації порушення ПДР, також під час вирішення питання про притягнення до адміністративної відповідальності не надано можливості скористатися правами встановленими ст. 268 КУпАП, зокрема заявляти клопотання, користуватися юридичною допомого адвоката.

Вказане відповідачами спростовано не було, останніми не було надано жодного доказу на спростування захисної версії позивача.

Згідно зі ст. 55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 251 КУпАП передбачає, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Однак, відповідачі не представили суду будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження правомірності оскаржуваної постанови, а також не подали жодного доказу на підтвердження факту порушення позивачем вимог закону, необхідного для прийняття суб`єктом владних повноважень рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що саме лише посилання в оскаржуваній постанові на порушення позивачем вимог ч.2 ст. 122 КУпАП судом, як доказ, до уваги не береться, так як постанова є лише формою фіксації правопорушення, а не доказом його вчинення.

Аналогічну правову позицію у висловив Верховний Суд у своїй Постанові 26 квітня 2018 року по справі №338/1/17, де вказано, що «… саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення».

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно до статті 286 КАС за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відтак, беручи до уваги те, що позивачем було надано достатні докази на підтвердження своєї захисної версії, а відповідачем будь-яких належних та допустимих доказів вчинення правопорушення суду не надано, оскільки обов`язок доказування в даному випадку законом покладено на відповідача, то суд погоджується із позицією позивача щодо необхідності визнання оскаржуваної постанови протиправною із закриттям провадження в справі відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. 9, 77, 121, 241, 246, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, Інспектора Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області Кошмана Івана Миколайовича про визнання протиправною та скасування постанови - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАТ № 7920145 від 11 жовтня 2023 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення в розмірі 510 гривень 00 копійок за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП закрити в зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Стягнути з Департаменту патрульної поліції за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень на користь ОСОБА_1 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 (вісімдесят) копійок сплаченого при подачі позову судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Панчишин А.Ю.