Справа № 420/4472/23
Суддя: Лук'янчук О.В.
Дата ухвалення: 2023-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2023 р.м. ОдесаСправа № 420/4472/23

Головуючий в 1 інстанції: Стефанов С. О.

Час і місце ухвалення: м. Одеса

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Лук`янчук О.В.

суддів Бітова А. І.

Ступакової І. Г.

розглянувши у порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2023 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

В провадженні суду перебувала справа за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 22 травня 2023 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задоволено:

- визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у не нарахуванні та не виплаті ОСОБА_1 суми компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму виплаченої індексації грошового забезпечення у загальному розмірі 90 419,41 грн. за весь час затримки виплати, а саме за період з 01.01.2015 року по 28.02.2018 року;

- зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму виплаченої індексації грошового забезпечення у загальному розмірі 90 419,41 грн. за весь час затримки виплати, а саме за період з 01.01.2015 року по 28.02.2018 року.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 22 травня 2023 року виправлено описку у другому та третьому абзацах резолютивної частини рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 травня 2023 року по справі № 420/4472/23 щодо зазначення вірного періоду за який потрібно нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, а саме замість: «з 01.01.2015 року по 28.02.2018 року», вірним вважати: «з 01.01.2015 року по 12.01.2023 року».

19.07.2023 року позивач подав виконавчий лист від 07.07.2023 року №420/4472/23 до Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Виконавче провадження по даній справі відкрите 19.07.2023 року, що підтверджено копією відповідної постанови.

30.08.2023 року за невиконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22.05.2023 року по справі № 420/4472/23 на боржника накладено штраф, що підтверджено копією відповідної постанови.

11.10.2023 року за невиконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22.05.2023 року по справі № 420/4472/23 на боржника накладено штраф, що підтверджено копією відповідної постанови.

30 жовтня 2023 року на розгляд суду надійшла заява (вхід. № 37325/23) ОСОБА_1 в порядку ст. 382 КАС України в якій заявник просить суд: встановити судовий контроль за виконанням судового рішення шляхом зобов`язання військової частини НОМЕР_1 подати протягом десяти днів, з дня набрання ухвалою законної сили, подати звіт про виконання судового рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22.05.2022 року по справі № 420/4472/23.

В обґрунтування поданої заяви заявник зазначив, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність, яка полягає у невиконанні судового рішення у повному обсязі, що набрало законної сили.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2023 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22.05.2023 року у справі № 420/4472/23 - відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування судом обставин справи, а тому просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким встановити судовий контроль за виконанням рішення протягом 10 днів з дня набрання ухвалою законної сили.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянтом зазначено, що в матеріалах справи відсутні докази нарахування компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строку їх виплати та вчинення дій на виконання рішення суду.

Враховуючи, що відсутні клопотання від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю суд апеляційної інстанції, відповідно до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, розглянув справу в порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.

Суд першої інстанції приймаючи оскаржувану ухвалу виходив з того, що невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин, а тому прийшов до висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні заяви про встановлення судового контролю.

Перевіривши матеріали справи, з урахуванням доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступних висновків.

Згідно ст.ст. 129, 129-1 Конституції України, обов`язковість рішень суду визначена як одна з основних засад судочинства. Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ст. 13 Закону України від 02.06.2016 № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» та ст. 14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Аналогічна норма закріплена в ст. 370 КАС України, згідно з якою судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Колегія суддів зазначає, що в адміністративному судочинстві обов`язковість виконання судового рішення має особливо важливе значення, оскільки, виходячи із завдань адміністративного судочинства щодо ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, судовий захист може вважатися ефективним лише за умови своєчасного та належного виконання судового рішення, зазвичай, боржником в якому є держава в особі її компетентних органів, а тому адміністративні суди, які, здійснюючи судовий контроль та застосовуючи інші пов`язані процесуальні засоби, повинні максимально сприяти реалізації конституційної засади обов`язковості судового рішення.

Аналогічні висновки наведені у постановах Верховного Суду від 24 липня 2023 року у справі №420/6671/18 та від 1 травня 2023 року у справі № 520/926/21.

Питання судового контролю за виконанням судових рішень регульовано статтею 382 Кодексу адміністративного судочинства України.

Порядок встановлення судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах визначено ст. 382 КАС України, за приписами частини першої та другої якої суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Відповідно до частини восьмої цієї ж статті судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється також у порядку, встановленому статтею 287 цього Кодексу.

Отже, встановити судовий контроль за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень - Відповідачем у справі, може встановити суд першої чи апеляційної інстанції. Такий контроль здійснюється судом першої інстанції шляхом зобов`язання надати звіт про виконання судового рішення, розгляду поданого звіту на виконання рішення суду першої, апеляційної чи касаційної інстанції, а в разі неподання такого звіту - шляхом встановлення нового строку для подання звіту та накладення штрафу. Таким чином, зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання рішення, є правовим наслідком судового рішення.

Колегія суддів зазначає, що судовий контроль - це спеціальний вид провадження в адміністративному судочинстві, відмінний від позовного, що має спеціальну мету та полягає не у вирішенні нового публічно-правового спору, а у перевірці всіх обставин, що перешкоджають виконанню такої постанови суду та відновленню порушених прав особи-Позивача.

З аналізу зазначених норм законодавства слідує, що КАС України регламентовано право суду застосовувати інститут судового контролю шляхом зобов`язання Відповідача подати звіт про виконання рішення суду, визнання протиправними рішень, дій. Для застосування наведених процесуальних заходів мають бути наявні відповідні правові умови.

У випадку ухилення боржника - суб`єкта владних повноважень від виконання судового рішення суд може постановити ухвалу про зобов`язання останнього подати звіт і після постановлення рішення у справі, якщо цього потребують обставини справи.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 22 травня 2023 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено:

- визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у не нарахуванні та не виплаті ОСОБА_1 суми компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму виплаченої індексації грошового забезпечення у загальному розмірі 90 419,41 грн. за весь час затримки виплати, а саме за період з 01.01.2015 року по 28.02.2018 року;

- зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму виплаченої індексації грошового забезпечення у загальному розмірі 90 419,41 грн. за весь час затримки виплати, а саме за період з 01.01.2015 року по 28.02.2018 року.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 22 травня 2023 року виправлено описку у другому та третьому абзацах резолютивної частини рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 травня 2023 року по справі № 420/4472/23 щодо зазначення вірного періоду за який потрібно нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, а саме замість: «з 01.01.2015 року по 28.02.2018 року», вірним вважати: «з 01.01.2015 року по 12.01.2023 року».

Зазначене рішення набрало законної сили та звернуто до примусового виконання.

Позивач зазначає, що 23.06.2023 року отримав на картковий рахунок кошти від Військової частини НОМЕР_1 у розмірі 84368,13 грн., в водночас жодної інформації чи роз`яснення що це за кошти позивачу не надано

24.06.2023 року Позивач звернувся до Відповідача з запитом на інформацію (копія додається) в якому зазначив: « 23.06.2023 року отримав на картковий рахунок виплату коштів у розмірі 84368.19 грн., прошу Вас надати інформацію щодо виплачених коштів (підстава до виплати та розрахунок нарахування). Відповідь прошу надати письмово на вказану адресу у вигляді Довідки-розрахунку нарахованих та виплачених коштів.»

21.07.2023 року позивач отримав лист військової частини НОМЕР_1 від 11.07.2023 року № 1521 з додатком Розрахунком компенсації за несвоєчасно виплачену індексацію грошового забезпечення січень 2015 - лютий 2018 ОСОБА_1 .

Як вказано в Розрахунку, відповідач нарахував та виплатив позивачу компенсацію за несвоєчасно виплачену індексацію грошового забезпечення за період: січень 2015 - лютий 2018.

Отже, обставини виконання рішення суду в частині здійснення виплати з 01.01.2015 року по лютий 2018 року у сумі 84368.19 грн. не заперечуються заявником, проте він зазначає, що рішення не виконано в частині періоду з 2018 по 2023 рік.

Так, суд першої інстанції не надав оцінку даним обставинам та доданим до заяви, поданої в порядку ст. 382 КАС України доказам (зокрема листу, розрахунку), не встановив чи має намір Військова частина НОМЕР_1 ухилитися від належного виконання судового рішення по справі, а лише послався на те, що невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин.

Колегія суддів зазначає, що правовою підставою для зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль, а тому суд першої інстанції повинен був надати оцінку наданим до заяви доказам та підставам можливості відповідача у майбутньому ухилятися від виконання рішення суду.

Отже, судом першої інстанції необґрунтовано відмовлено ОСОБА_1 у встановленні судового контролю за виконанням судового рішення.

Між тим, викладена в апеляційній скарзі вимога щодо задоволення заяви про встановлення судового контролю та зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду задоволенню не підлягають, оскільки за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, суд апеляційної інстанції направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

При цьому, питання щодо подання звіту про виконання рішення суду, у даному випадку, має бути вирішено судом, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, тобто Одеським окружним адміністративним судом.

У відповідності до статті 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та невідповідність висновків суду обставинам справи.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про наявність законодавчо передбачених підстав для скасування оскаржуваної ухвали та направлення справи до суду першої інстанції для вирішення питання про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду в адміністративній справі.

Керуючись ст. 308, 312, 320, 321, 322, 325, 328, 329, 331 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2023 року скасувати.

Справу №420/4472/23 направити до Одеського окружного адміністративного суду для вирішення питання щодо встановлення судового контролю за виконанням рішення суду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено та підписано 12 грудня 2023 року .

Головуючий суддя: О.В. Лук`янчук

Суддя: А. І. Бітов

Суддя: І. Г. Ступакова