Справа № 280/7618/23
Суддя: Стрельнікова Наталя Вікторівна
Дата ухвалення: 2023-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

14 грудня 2023 року Справа № 280/7618/23 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Стрельнікової Н.В., розглянувши в порядку письмового за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Запорізькій області про визнання протиправними та скасування рішень

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - Позивач) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (далі-Відповідач), в якій Позивач просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Відповідача форми «Ф» №0-0808-UA0061166 від 06.06.2023 та №0-0808-UA0061166 від 06.06.2023.

В обґрунтування заявлених вимог Позивач посилається на те, що спірні податкові повідомлення рішення є протиправними та підлягають скасуванню. Зазначає, що 22.01.2021 між ним та ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу на підставі якого у власність Позивача перейшов комплекс, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . В свою чергу, між колишнім власником ОСОБА_2 та ТОВ «Агрозлато», 13.12.2018 був укладений договір про встановлення сервітуту, із строком дії до 13.12.2021 на підставі якого ТОВ «Агрозлато» на орендованих земельних ділянках сільськогосподарського призначення, які розташовані та території Василівської міської ради Запорізької області, використовувало Комплекс для зберігання свого посівного матеріалу, свого врожаю та сільськогосподарської техніки. Тобто, ТОВ «Агрозлато» використовувало Комплекс для ведення своєї господарської діяльності, що встановлено рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 11.01.2022 у справі № 280/10657/21, яке набрало законної сили 27.06.2022. Також відповідні обставини встановлені рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 11.06.2021 по справі № 280/3162/21, яке набрало законної сили 20.09.2021. Крім того, у вищенаведених рішеннях суди фактично встановили, що за відсутності доказів використання власником Комплексу у будь-якій іншій, відмінній від сільськогосподарської діяльності, тобто за відсутності доказів здачі власником Комплексу в оренду, лізинг, позичку, у Відповідача відсутні правові підстави для визначення податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно та формування відповідних податкових повідомлень рішень. Таким чином, 13.12.2018 по 13.12.2021 Комплекс перебував у використанні у ТОВ «Агрозлато» на підставі договору про встановлення сервітуту від 13.12.2018 та використовувався ТОВ «Агрозлато» для ведення своєї сільськогосподарської господарської діяльності. 14.12.2021 між Позивачем та ТОВ «Агро Дніпро» укладено договір про встановлення сервітуту, із строком дії до 14.12.2024, на підставі якого ТОВ «Агро Дніпро» використовує Комплекс у власній сільськогосподарський діяльності, тобто для зберігання свого посівного матеріалу, свого врожаю та сільськогосподарської техніки. З огляду на наведені обставини, позивач вважає, що відповідач протиправно нарахував йому за спірними податковими повідомленнями рішеннями до сплати суми податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно від`ємне від земельної ділянки, який сплачується фізичними особами, власниками житлової нерухомості, оскільки в силу дії пільги, встановленої підпунктом «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України - Позивач звільняється від сплати цих податків. Крім того, Позивач вказує на те, що спірні податкові повідомлення рішення є протиправними та такими, що підлягають скасуванню на підставі пункту 69.22, підрозділу 10 «Інші перехідні положення», розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України в редакції Закону № 3050 від 24.03.2023, в зв`язку з перебуванням Комплексу, на тимчасово окупованій РФ територій України. З урахуванням відповіді на відзив, просив позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою суду від 29.029.2023 відкрито спрощене позовне провадження у справі, розгляд справи призначено без повідомлення/виклику сторін та проведення судового засідання.

Від відповідача відзив до суду не надійшов.

Відповідач відзив на адміністративний позов не надав.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Таким чином, суд визнав за доцільне вирішити справу за наявними в ній матеріалами, в порядку письмового провадження.

Розглянувши наявні матеріали та фактичні обставини справи, дослідивши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд з`ясував наступне.

Судом встановлено, що з 22.01.2021 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького районного нотаріального округу Карташовою Т.М., за реєстровим номером №118, у власності Позивача перебуває Комплекс, до складу якого входять будівлі та споруди сільськогосподарського призначення, а саме: Автовагова; Зерносховище з льохом; Механізований тік; Критий тік; Склад; Охоронна будка; Навіс; Паркан; КТП; Замощення.

Комплекс розташований у м. Василівка, яке відноситься до Василівської міської територіальної громади, Василівського району, Запорізької області, яка з 26.02.2022 по теперішній час є тимчасово окупованою Російською Федерацією територією України, що підтверджується Переліком територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженим Наказом Міністерстваз питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 22.12.2022 р. № 309, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23.12.2022 р. за № 1668/39004.

01.07.2023, Позивачем поштою отримано податкові повідомлення-рішення Відповідача форми «Ф»:

- № 0-0808-UA0061166 від 06.06.2023 р., яким Позивачу визначено до сплати суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно від`ємне від земельної ділянки, який сплачується фізичними особами, власниками житлової нерухомості за 2021 р. у розмірі 35 052,00 грн.;

- № 0-0808-UA0061166 від 06.06.2023, яким Позивачу визначено до сплати суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно від`ємне від земельної ділянки, який сплачується фізичними особами, власниками житлової нерухомості за 2022 рік у розмірі 11 075,46 грн.

Як вбачається із розрахунків податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2021-2022 роки, які є додатками до вищенаведених податкових повідомлень-рішень, об`єктом оподаткування виступає Комплекс за адресою: Запорізька обл., Василівський район, м. Василівка, вул. Миру, 195.

Позивач, не погодившись з правомірністю спірних податкових повідомлень - рішень, звернувся із позовною заявою до суду.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з приписів частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Так, обґрунтовуючи позовні вимоги Позивач вказує на те, що належний йому об`єкт нерухомого майна не є об`єктом оподаткування, відповідно до підпункту 266.2.2 «ж» пункту 266.2 статті 266 ПК України, оскільки такий об`єкт нерухомого майна відноситься до будівель сільськогосподарського призначення.

Згідно статті 265 Податкового кодексу України податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку та плати за землю.

Підпунктом 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 Податкового кодексу України встановлено, що платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

При цьому, об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (підпункт 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України), а базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток (підпункт 266.3.1 пункту 266.3 статті 266 Податкового кодексу України).

Відповідно до підпункту 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 Податкового кодексу України, база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Згідно підпункту 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 ПК України, ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

В свою чергу, підпунктом 266.4.2 пункту 266.4 статті 266 ПК України передбачено, що сільські, селищні, міські ради та ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, встановлюють пільги з податку, що сплачується на відповідній території, з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, громадських об`єднань, благодійних організацій, релігійних організацій України, статути (положення) яких зареєстровані у встановленому законом порядку, та використовуються для забезпечення діяльності, передбаченої такими статутами (положеннями).

Пільги з податку, що сплачується на відповідній території з об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, для фізичних осіб визначаються виходячи з їх майнового стану та рівня доходів.

Пільги з податку, що сплачується на відповідній території з об`єктів нежитлової нерухомості, встановлюються залежно від майна, яке є об`єктом оподаткування.

При цьому, відповідно до підпункту 266.2.2 «ж» пункту 266.2 статті 266 ПК України, не є об`єктом оподаткування: будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

Правовий аналіз цієї норми вказує на те, що її застосування передбачає наявності двох умов, перша з яких - власник об`єкта нерухомості (будівлі, споруди) є сільськогосподарським товаровиробником, а друга об`єкт нерухомості (будівля, споруда) призначений для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності.

Так, згідно з положеннями Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженого і введеного в дію наказом Держстандарту України від 17.08.2000 р. № 507, клас будівель сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства з кодом 1271 включає: будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, кінні заводи, собачі розплідники, птахофабрики, зерносховища, склади та надвірні будівлі, підвали, винокурні, винні ємності, теплиці, сільськогосподарські силоси та т. ін.

При цьому, клас будівель сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства з кодом 1271 не включає споруди зоологічних та ботанічних садів (2412). До будівель з кодом 1271 відноситься: будівлі для тваринництва (1271.1); будівлі для птахівництва (1271.2), будівлі для зберігання зерна (1271.3), будівлі силосні та сінажні (1271.4), будівлі для садівництва, виноградарства та виноробства (1271.5), будівлі тепличного господарства (1271.6), будівлі рибного господарства (1271.7), будівлі підприємств лісівництва та звірівництва (1271.8), будівлі сільськогосподарського призначення інші (1271.9).

Звільнення від сплати податку та збору - це одна із форм надання податкової пільги (підпункт «г» пункту 30.9 статті 30 Податкового кодексу України).

Відповідно до пункту 30.2 статті 30 Податкового кодексу України підставами для надання податкових пільг є особливості, що характеризують певну групу платників податків, вид їх діяльності, об`єкт оподаткування або характер та суспільне значення здійснюваних ними витрат.

Пільга, встановлена підпунктом «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України, стосується сільськогосподарських товаровиробників і направлена на створення сприятливих умов для здійснення сільськогосподарської діяльності, стимулювання такої діяльності та досягнення її збалансованого податкового навантаження.

Виходячи із буквального тлумачення цієї норми, з урахуванням значення слова «призначення» як «мета використання чого-небудь», «відповідати меті», можна зробити висновок, що будівлі і споруди, про які йдеться в цій нормі, повинні відповідати меті, способу та критеріям використання у сільськогосподарській діяльності. Вимоги, що будівлі і споруди повинні використовуватися (експлуатуватися) у сільськогосподарській діяльності текст цієї норми не містить.

На користь висновку, що норма підпункту «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України не ставить у залежність право на податкову пільгу від фактичного використання об`єкта нерухомості у сільськогосподарській діяльності, свідчить і подальше законодавче уточнення правового регулювання.

Законом України від 23.11.2018 за № 2628-VIII, підпункт «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України викладено в новій редакції, згідно з якою не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

Як і Законом України від 28.12.2014 за №71-VIII, законодавець не встановив обов`язку сільськогосподарського товаровиробника безпосередньо використовувати будівлі/споруди у сільськогосподарській діяльності, а умовою звільнення таких об`єктів від оподаткування визначив цільове призначення їх використання та встановив вичерпний перелік підстав, коли податкова пільга не надається, а саме: у випадках, коли нерухомість здається власником в оренду, лізинг, позичку.

Судом встановлено, що об`єкт нерухомого майна щодо якого Відповідачем визначено грошове зобов`язання за спірними податковими повідомленнями рішеннями розташований на земельній ділянці з кадастровим номером :04:015:0033, площа 2.0929 га, яка має цільове призначення 01.13 Для іншого сільськогосподарського призначення (для розміщення та обслуговування об`єктів нерухомого майна).

Також, в матеріалах адміністративної справи міститься акт обстеження Комплексу, складений Інженером з інвентаризації нерухомого майна, ФОП ОСОБА_3 , в якому фактично підтверджено те, що Комплекс за цільовим призначенням є об`єктом сільськогосподарського призначення, загальною площею 2921,0 кв. м., до складу якого входять наступні господарсько-побудові будівлі та споруди:

- Автовагова літ. «А-1» площею 19,5 кв.м;

- Зерносховище з льохом літ. «Б-1» площею 746,1 кв.м.;

- Механізований тік літ. «Г-1» площею 95,0 кв.м.;

- Механізований тік літ. «Г1-1» площею 47,6 кв.м.;

- Критий тік літ. «Д-1 площею 928,5 кв.м.;

- Склад літ. «Є-1» з прибудовами: бокс літ. є-1, пожежне депо літ. є1-1 площею: 1077,9 кв.м.;

- Охоронна будка літ. «Ж-1» площею 6,4 кв.м.;

- Навіс літ. «З-1»;

- Паркан літ. «№1»;

- КТП літ. «№2»;

- Замощення літ. «І».

Суд зауважує, що в матеріалах справи справі відсутні докази того, що Позивач протягом 2021-2022 років . використовував належні йому на праві власності об`єкти нерухомості у будь-якій іншій, відмінній від сільськогосподарської, діяльності, а також докази того, що Комплекс протягом 2021 -2022 років перебував в оренді, лізингу або позичці.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до підпункту 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 ПК України сільськогосподарський товаровиробник для цілей глави 1 розділу XIV цього Кодексу - це юридична особа незалежно від організаційно-правової форми, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власновиробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання.

Тобто, визначення «сільськогосподарський товаровиробник», яке міститься у підпункті 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 ПК України, застосовується для цілей глави розділу ХІV цього Кодексу «Спрощена система оподаткування, облік та звітність», тоді як в даному випадку йдеться про сплату податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки (розділ ХІІ «Податок на майно» ПК України).

Відповідно до пунктів 5.2, 5.3 статті 5 ПК України у разі якщо поняття, терміни, правила та положення інших актів суперечать поняттям, термінам, правилам та положенням цього Кодексу, для регулювання відносин оподаткування застосовуються поняття, терміни, правила та положення цього Кодексу. Інші терміни, що застосовуються у цьому Кодексі і не визначаються ним, використовуються у значенні, встановленому іншими законами.

Так, поняття «сільськогосподарський товаровиробник» також міститься у статті 1 Закону України «Про стимулювання розвитку сільського господарства на період 2001 - 2004 років» від 18 січня 2001 року №2238-III, під яким законодавець визначає фізичну або юридичну особу, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції, переробкою власновиробленої сільськогосподарської продукції та її реалізацією.

З метою визнання осіб такими, що займаються сільськогосподарською діяльністю, законодавцем вживається також поняття «виробники сільськогосподарської продукції».

Так, згідно зі статтею 1 Закону України «Про сільськогосподарський перепис»: виробники сільськогосподарської продукції - це юридичні особи всіх організаційно-правових форм господарювання та їх відокремлені підрозділи,фізичні особи(фізичні особи - підприємці, домогосподарства), які займаються сільськогосподарською діяльністю, передбаченою класифікацією видів економічної діяльності, мають у володінні, користуванні або розпорядженні землі сільськогосподарського призначення чи сільськогосподарських тварин.

Системний аналіз наведених норм права дає підстави вважати помилковими висновки судів попередніх інстанцій про те, що позивач не може підпадати під визначення сільськогосподарського товаровиробника. Наведені вище поняття «сільськогосподарський товаровиробник» не суперечать його визначенню у підпункті 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 ПК України, яке, до того ж, має чітко обмежену сферу застосування. Як наслідок, для інших випадків мають бути застосовані субсидіарно норми інших законів у відповідності до положень пункту 5.3 статті 5 ПК України.

До такого ж висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 26 листопада 2020 року по справі № 560/168/19.

З відкритих даних, які містяться в ЄДРПОУ судом встановлено, що Позивач є власним/засновником ТОВ «Агро Дніпро» (Україна, 71321, Запорізька область, Кам`янсько-Дніпровський район, село Дніпровка, вулиця Центральна, будинок 273а, ), із 10% часткою статутного капіталу товариства, основним видом діяльності якого є: 01.11 Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур.

Тобто, ТОВ «Агро Дніпро» здійснює діяльність пов`язану із виготовленням сільськогосподарської продукції, а відповідно підпадає під визначення сільськогосподарського товаровиробника.

Як вже зазначалось судом, 14.12.2021 між Позивачем та ТОВ «Агро Дніпро» укладено договір про встановлення сервітуту, відповідно до пункту 1.1 якого, встановлено сервітут відносно Комплексу.

При цьому, пунктом 1.4 Договору визначено те, що даний договір є безоплатним, тобто плата за користування Сервітутом з Сервітурія не стягується.

Наведені вище обставини не були враховані контролюючим органом при прийнятті спірних податкових повідомлень - рішень, а відповідно і необґрунтовано не застосовано до спірних правовідносин положення підпункту «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України.

Крім того, приймаючи спірні податкові-повідомлення-рішення Відповідач не врахував те, що 05.04.2022 набрав чинності Закон № 2142-ІХ від 24.03.2022 р. «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо вдосконалення законодавства на період дії воєнного стану», яким внесені зміни у Підрозділ 10 «Інші перехідні положення» Розділ ХХ «Перехідні положення» ПК України, згідно яких цей підрозділ був доповнений підпунктами 69.22 69-26.

В подальшому, 06.05.2023 набрав чинності Закон № 3050-IX від 11.04.2023 «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо звільнення від сплати екологічного податку, плати за землю та податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за знищене чи пошкоджене нерухоме майно», яким у ПК України, вищенаведений підпункт 69.22 викладений в такій редакції:

«69.22. Тимчасово, на період дії воєнного стану на території України, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, по 31 грудня року, в якому припинено або скасовано воєнний стан, положення статті 266 цього Кодексу застосовуються з урахуванням таких особливостей:

Для платників податку - фізичних осіб контролюючий орган самостійно обчислює податкове зобов`язання та надсилає (вручає) податкове повідомлення-рішення за податкові (звітні) періоди 2021 та 2022 роки у строк до 31 грудня 2023 року, за винятком податкових зобов`язань за об`єкти нежитлової нерухомості, розташовані на територіях активних бойових дій або на тимчасово окупованих Російською Федерацією територіях України, які включені до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, по яких контролюючий орган обчислює податкове зобов`язання та надсилає (вручає) податкове повідомлення-рішення за податкові (звітні) періоди 2021 рік та січень - лютий 2022 року, не пізніше першого числа місяця, що настає через шість місяців після дати завершення активних бойових дій або тимчасової окупації.

Складені, надіслані (вручені) у 2022 та 2023 роках податкові повідомлення-рішення про сплату сум податку, обчисленого згідно із статтею 266 цього Кодексу, по об`єктах нерухомого майна, визначених у цьому підпункті, по яких не нараховується та не сплачується податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, підлягають скасуванню (відкликанню), а грошові зобов`язання та податковий борг, визначені контролюючим органом по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, - анулюванню. ……».

З наведених приписів пункту 69.22. Підрозділу 10 «Інші перехідні положення» Розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України вбачається, що податкові зобов`язання за об`єкти нежитлової нерухомості, які розташовані на тимчасово окупованих Російською Федерацією територіях України, за 2021 рік та за січень-лютий 2022 року нараховуються та надсилаються в не пізніше першого числа місяця, що настає через шість місяців після дати завершення активних бойових дій або тимчасової окупації, а складені та надіслані у 2023 року піддягають скасуванню.

Комплекс знаходиться у місті Василівка, Василівської міської територіальної громади, Василівського району, Запорізької області, яка з 26.02.2022 по теперішній час є тимчасово окупованою Російською Федерацією територією України, в зв`язку з чим у Відповідача відсутні правові (законні) підстави для складання та направлення на адресу Позивача спірних податкових повідомлень рішень.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що спірні податкові повідомлення рішення є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Відповідно до ч.1 ст.6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно ч. 1 ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За результатами розгляду адміністративної справи суд дійшов висновку, що під час прийняття спірних рішень Відповідач діяв необґрунтовано та без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішень, що зумовлює висновок суду про наявність підстав для задоволення вимог Позивача.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, впр. Соборний, 166, код ЄДРПОУ ВП 44118663) про визнання протиправними та скасування рішень - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати прийняті Головним управлінням ДПС у Запорізькій області податкові повідомлення - рішення форми «Ф» № 0-0808-UA0061166 від 06.06.2023 та № 0-0808-UA0061166 від 06.06.2023.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 2 147, 20 грн. (дві тисячі сто сорок сім гривень 20 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Запорізькій області.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Стрельнікова