Справа № 504/1977/22
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2023-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2023 р.м. ОдесаСправа № 504/1977/22

Перша інстанція: суддя Добров П.В.,

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідачаШляхтицького О.І.,

суддів: Домусчі С.Д., Семенюка Г. В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Одеській області на рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 16.08.2023 у справі № 504/1977/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області, треті особи: інспектор відділу організації несення служби в місті Ізмаїл управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції Кирилюк Юрій Сергійович, Відділ організації несення служби в м. Ізмаїл Управління патрульної поліції в Одеській області, про визнання протиправною скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.

У липні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом у якому просив:

- визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕАР №5667540 від 26.07.2022, винесену інспектором Кирилюком Ю.С. про накладання на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 грн. за ч. 1 ст. 122 КУпАП, а провадження у справі закрити.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач 26.07.2023, керуючи автомобілем МАН д.н.з. НОМЕР_1 по просп. Незалежності у м. Ізмаїл, був зупинений інспектором поліції, який було інкриміновано позивачу порушення п. 8.4 «в» ПДР України, а саме порушення вимоги дорожнього знаку 3.3, після чого поліцейським було прийнято постанову за ч. 1 ст. 122 КУпАП. Також позивач вказує, що ним не порушувались правила дорожнього руху, оскільки знак 3.3 був відсутній. Позивач вважає вказану постановою протиправною, у зв`язку з чим він вимушений звернутися до суду із вказаним позовом.

Відповідач правом на надання відзиву на позовну заяву не скористався.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Комінтернівський районний суд Одеської області рішенням від 16.08.2023 у справі № 504/1977/22 адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області, третя особа на стороні відповідача: Інспектор рядовий поліції Кирилюк Юрій Сергійович Відділу організації несення служби в м. Ізмаїл Управління патрульної поліції в Одеській області, Відділ організації несення служби в м. Ізмаїл Управління патрульної поліції в Одеській області на постанову про накладення адміністративного стягнення задовольнив.

Скасував постанову серії ЕАР №5667540 від 26.07.2022 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі у вигляді штрафу в розмірі 340,00 гривень відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрив.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, представник Управління патрульної поліції в Одеській області подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права, неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, у зв`язку з чим просить його скасувати та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Апелянт, мотивуючи власну правову позицію, акцентує на таких обставинах і причинах незаконності і необґрунтованості оскаржуваного судового рішення:

- суд першої інстанції не врахував, що належним відповідачем у даній справі є Департамент патрульної поліції, як юридична особа публічного права, а не Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, як його територіальний підрозділ;

- суд першої інстанції не забезпечив належне повідомлення відповідача про розгляд справи, чим позбавив останнього права на участь у розгляді справи та надання заперечень проти позову.

Обставини справи.

Як встановлено судом першої інстанції, 26.07.2022 Інспектором Кирилюком Ю.С., було складено постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн., за те, позивач керуючи транспортним засобом МАН, д.н. НОМЕР_1 по просп. Незалежності у м. Ізмаїл не виконав вимоги дорожнього знаку 3.3, чим порушив п. 8.4 «в» ПДР, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.122 КУпАП.

Не погоджуючись із зазначеною постановою позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Вказані обставини сторонами не заперечуються, а отже є встановленими.

Висновок суду першої інстанції.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що будь які докази, які підтверджують правомірність постанови серії ЕАР №5667540 від 26.07.2022 у матеріалах справи відсутні.

Крім того, суд зазначив, що оскаржувана постанова, є саме предметом спору між сторонами та не може розглядатися як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Джерела права й акти їх застосування та оцінка суду.

За змістом частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 222 КУпАП України, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (ст. 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша ст. 44, ст. 44-1, ч. 2 ст. 106-1, ч. 1, 2, 3, 4 і 6 ст. 109, ст. 110, ч. 3 ст. 114, ч. 1 ст. 115, ст. 116-2, ч. 2 ст. 117, ч. 1,ч 2 ст. 119, ч. ч. 1, 2, 3, 5 і 6 ст. 121, ст. 121-1, 121-2, ч. 1, 2 і 3 ст. 122, ч. 1 ст. 123, ст. 124-1 - 126, ч. 1, 2 і 3 ст. 127, ст. 128-129, ст. 132-1, ч. 1, 2 та 5 ст. 133, ч. ч. 3, 6, 8, 9, 10 і 11 ст. 133-1, ч. 2 ст. 135, ст. 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), ст. 137, ч. 1, 2 і 3 ст. 140, ст. 148, 151, ст. 161, 164-4, ст. 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), ст. 176, 177, ч. 1 ч. 2 ст. 178, ст. 180, 181-1, ч. 1 ст. 182, ст. 183, 184, 189-2, 192, 194, 195).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно зі ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Справи, які віднесено до компетенції Національної поліції відповідають вимогам ч. 4 ст. 258 КУпАП - постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься на місці вчинення правопорушення. Працівники підрозділів Національної поліції мають право виносити постанову у справах про адміністративні правопорушення з порушенням ПДР на місці вчинення правопорушення.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно з ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, -тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пунктами 1.3 та 1.9. ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з положеннями ПДР України дорожній знак 3.3 "Рух вантажних автомобілів заборонено" забороняє рух вантажних автомобілів і составів транспортних засобів з дозволеною максимальною масою понад 3,5 т (якщо на знакові не зазначена маса) або з такою, що перевищує зазначену на знакові, а також тракторів, самохідних машин і механізмів.

Не поширюється дія знака «Рух вантажних автомобілів заборонено» на транспортні засоби, що обслуговують громадян чи належать громадянам, які проживають або працюють у цій зоні, а також на транспортні засоби, що обслуговують підприємства, які розташовані у позначеній зоні. У таких випадках транспортні засоби повинні в`їжджати до позначеної зони і виїжджати з неї на найближчому перехресті до місця призначення.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб та забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, яка викладена у постанові від 19.02.2020 у справі № 496/4315/16-а, обов`язковому доказуванню під час розгляду справ про адміністративні правопорушення підлягають лише факти вчинення або невчинення певною особою адміністративного правопорушення, які в свою чергу, підтверджуються відеозйомкою фіксації події адміністративного правопорушення.

Статтею 72 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

За приписами ч. ч. 1-2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Як правильно встановлено судом першої інстанції, 26.07.2022 Інспектором Кирилюком Ю.С., було складено постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.

Відповідно до спірної постанови, позивач керуючи транспортним засобом МАН, д.н. НОМЕР_1 по проспекті Незалежності у м. Ізмаїл не виконав вимоги дорожнього знаку 3.3, чим порушив п. 8.4 «в» ПДР, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.122 КУпАП.

Згідно з п. 7 вказаної постанови до постанови додаються: відео із архіву пвр 1393.

Однак, як встановлено колегією суддів, відповідачем до матеріалів справи як до суду першої інстанції, так і до суду апеляційної інстанції не надано будь-яких доказів на підтвердження правомірності прийняття оскаржуваної постанови та вчинення позивачем правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП, зокрема й відеозапису, зазначеного в постанові.

При цьому сам факт винесення оскаржуваної постанови не є доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 18.07.2019 у справі № 216/5226/16-а.

Враховуючи викладене, на думку колегії суддів, суд першої інстанції правильно дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що суд першої інстанції не врахував, що належним відповідачем у даній справі є Департамент патрульної поліції, як юридична особа публічного права, а не Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, як його територіальний підрозділ.

Колегія суддів відхиляє вказані доводи апелянта з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Аналізуючи вищевикладене, колегія суддів зазначає, що умовою надання адміністративним судом захисту прав є встановлення їх порушення відповідачем, який перебуває у відповідних публічних правовідносинах із позивачем, проте своїми протиправними рішеннями, діями (бездіяльністю) впливає на його обов`язки, права чи інтереси.

При цьому, колегія суддів зауважує, що суб`єкт владних повноважень - орган державної влади у силу приписів п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України може не мати статусу юридичної особи.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Так, предметом розгляду цієї справи є законність постанови поліцейського Відділу організації несення служби в м. Ізмаїл Управління патрульної поліції в Одеській області про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення органами Національної поліції здійснюється в порядку, визначеному розділом IV КУпАП.

Відповідно до ст. 222 КУпАП України, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (ст. 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша ст. 44, ст. 44-1, ч. 2 ст. 106-1, ч. 1, 2, 3, 4 і 6 ст. 109, ст. 110, ч. 3 ст. 114, ч. 1 ст. 115, ст. 116-2, ч. 2 ст. 117, ч. 1,ч 2 ст. 119, ч. ч. 1, 2, 3, 5 і 6 ст. 121, ст. 121-1, 121-2, ч. 1, 2 і 3 ст. 122, ч. 1 ст. 123, ст. 124-1 - 126, ч. 1, 2 і 3 ст. 127, ст. 128-129, ст. 132-1, ч. 1, 2 та 5 ст. 133, ч. ч. 3, 6, 8, 9, 10 і 11 ст. 133-1, ч. 2 ст. 135, ст. 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), ст. 137, ч. 1, 2 і 3 ст. 140, ст. 148, 151, ст. 161, 164-4, ст. 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), ст. 176, 177, ч. 1 ч. 2 ст. 178, ст. 180, 181-1, ч. 1 ст. 182, ст. 183, 184, 189-2, 192, 194, 195).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно з ч. 1-3 ст. 13 Закону України «Про Національну поліцію» систему поліції складають: 1) центральний орган управління поліцією; 2) територіальні органи поліції.

До складу апарату центрального органу управління поліції входять організаційно поєднані структурні підрозділи, що забезпечують діяльність керівника поліції, а також виконання покладених на поліцію завдань.

У складі поліції функціонують:1) кримінальна поліція; 2) патрульна поліція; 3) органи досудового розслідування; 4) поліція охорони; 5) спеціальна поліція; 6) поліція особливого призначення.

Згідно з Положенням про Департамент патрульної поліції, затвердженим наказом Національної поліції від 06.11.2015 № 73, Департамент патрульної поліції є міжрегіональним територіальним органом Національної поліції, основним завданням якого є забезпечення безпеки дорожнього руху.

Департамент складається із територіальних підрозділів - управлінь патрульної поліції.

Апеляційний суд зазначає, що оскаржувана постанова прийнята поліцейським Відділу організації несення служби в м. Ізмаїл Управління патрульної поліції в Одеській області, яке входить до складу Департаменту патрульної поліції.

З урахуванням зазначеного колегія суддів вважає, що Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції є належним відповідачем у даній справі.

Також в апеляційній скарзі апелянт зазначає, що суд першої інстанції не забезпечив належне повідомлення відповідача про розгляд справи, чим позбавив останнього права на участь у розгляді справи та надання заперечень проти позову.

Також вказує, що в ухвала Комінтернівського районного суду Одеської області про відкриття провадження у справі від 04.08.2022, надійшла відповідачу лише 21.09.2023 через підсистему ЄСІТС «Електронний суд».

Колегією суддів з матеріалів справи встановлено, що ухвала про відкриття провадження у справі та копія адміністративного позову з додатками направлялись судом першої інстанції на адреси сторін засобами поштового зв`язку, про що свідчить супровідний лист Комінтернівського районного суду Одеської області (а.с. 8). Однак, в матеріалах справи відсутні докази вручення відповідного поштового відправлення відповідачу. Відомості про отримання відповідачем вищевказаних процесуальних документів в підсистемі ЄСІТС «Електронний суд» в матеріалах справи також відсутні.

Проте, колегія суддів звертає увагу, що відповідно до правової позиції Верховного Суду викладеної у постанові від 18.04.2022 по справі № 522/18010/18, правильним по суті рішення є в тому випадку, коли воно відповідає вимогам законності й обґрунтованості, оскільки порушення останніх має наслідком зміну або скасування оскарженого судового рішення. Оскаржене судове рішення належить залишати без змін за наявності незначних порушень закону, які вже були усунені при розгляді справи, або ж таких, які можуть бути виправлені судом апеляційної інстанції. Правило про те, що «не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань» стосується випадків, коли такі недоліки не призводять до порушення основних засад (принципів) судочинства.

Апеляційний суд зазначає, що під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції відповідач реалізував своє право на надання заперечень проти позовної заяви. Крім того, позивачу було поновлено строк на звернення до суду з апеляційною скаргою для забезпечення його прав передбачених ст. 44 КАС України.

Однак, в апеляційній скарзі відповідачем не наведено обставин та доказів на підтвердження вчинення позивачем інкримінованого йому правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП України.

Враховуючи викладене, а також те, що суд першої інстанції правильно по суті дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, колегія суддів відхиляє вищевказані доводи апелянта про наявність підстав для скасування рішення суду першої інстанції у зв`язку з неповідомленням відповідача про розгляд справи.

Інші доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 308, 309, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Одеській області на рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 16.08.2023 у справі № 504/1977/22 залишити без задоволення.

Рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 16.08.2023 у справі № 504/1977/22 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач О.І. Шляхтицький
Судді С.Д. Домусчі Г.В. Семенюк