Справа № 606/1399/23
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2023-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2023 рокуЛьвівСправа № 606/1399/23 пров. № А/857/18477/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Хобор Р.Б.,

суддів Бруновської Н.В., Шавеля Р.М.

з участю секретаря судового засідання Зінчук Ю.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 12 вересня 2023 року, ухвалене суддею Іванченко А.М. у м. Теребовля у справі № 606/1399/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом у якому просить суд скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ЕАС № 7303436 від 08.07.2023 року та закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення.

12 вересня 2023 року Теребовлянський районний суд Тернопільської області прийняв рішення, яким відмовив у задоволенні позову.

Приймаючи це рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач довів факт вчинення позивачем адміністративного правопорушень, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Не погодившись із цим рішенням суду, його оскаржив позивач, подавши апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення, яким позов задовольнити.

Таку позицію позивач пояснює тим, що суд першої інстанції неправильно встановив обставини справи та додає, що відповідач не довів вчинення позивачем адміністративного правопорушення належними доказами.

Тому позивач вважає, що відповідач протиправно притягнув його до адміністративної відповідальності за порушення вимог дорожнього знаку - проїзд без зупинки заборонено.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.

Суд першої інстанції встановив те, що 08 липня 2023 року відповідач прийняв постанову серії ЕАС № 7303436 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 грн.

Відповідно до цієї постанови, ОСОБА_1 08.07.2023 року о 23 год. 39 хв., керуючи транспортним засобом ВАЗ 21063, д.н.з. НОМЕР_1 , в місті Теребовля по вул. Князя Василька, 124, порушив вимоги дорожнього знаку - проїзд без зупинки заборонено (п. 2.2 ПДР України), чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції даного публічно правового спору, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Підпунктом 33.2 пункту 2.2 Правил дорожнього руху, передбачено дорожній знак пріоритету «Проїзд без зупинки заборонено».

Відповідальність за порушення вимог дорожніх знаків настає за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена доказами.

Відповідно до частини 3 статті 77 КАС України докази суду надають учасники справи.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Апеляційний суд встановив те, що на підтвердження того факту, що позивач вчинив вказане вище адміністративні правопорушення, відповідач надав відео із відеореєстратора поліцейського автомобіля.

Апеляційний суд, оглянувши цей доказ, встановив, що цей доказ не відображає обставин адміністративного правопорушення, зокрема, не фіксує наявність дорожнього знаку «проїзд без зупинки заборонено», який, на думку відповідача, порушив позивач.

Отже, відповідач, на думку апеляційного суду, не довів вину позивача у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Згідно з частиною 3 статті 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно до статті 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин:

1) відсутність події і складу адміністративного правопорушення;

2) недосягнення особою на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнадцятирічного віку;

3) неосудність особи, яка вчинила протиправну дію чи бездіяльність;

4) вчинення дії особою в стані крайньої необхідності або необхідної оборони;

5) видання акта амністії, якщо він усуває застосування адміністративного стягнення;

6) скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність;

7) закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу;

8) наявність по тому самому факту щодо особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, постанови компетентного органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, або нескасованої постанови про закриття справи про адміністративне правопорушення, а також повідомлення про підозру особі у кримінальному провадженні по даному факту;

9) смерть особи, щодо якої було розпочато провадження в справі.

Зважаючи на те, що відповідач не довів факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, постанову про накладення адміністративного стягнення за порушення правил зупинки серії ЕАС № 7303436 від 08.07.2023 року необхідно скасувати і закрити справу про адміністративне правопорушення на підставі п.1 статті 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до частини 1 статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги позивача є суттєвими і складають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, у зв`язку з чим рішення суду першої інстанції необхідно скасувати та прийняти постанову про задоволення позову з вищевикладених мотивів.

Що стосується розподілу судових витрат, то апеляційний суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Апеляційний суд встановив те, що за подання позову позивач сплатив 537 грн., а за подання апеляційної скарги 1610,40 грн.

Водночас, апеляційний суд звертає увагу на те, що, відповідно до пункту 5 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Оскільки у 2023 році прожитковий мінімум становив 2684 грн., то за подання позову позивач мав сплатити 536,80 грн.

Розмір судового збору за подання апеляційної скарги становить 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, тобто 805,20 грн.

Натомість, позивач сплатив 1610,40 грн., що перевищує розмір встановлений законом.

Тому, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача необхідно стягнути 537 грн. сплачених за подання позову та 805,20 грн. сплачених за подання апеляційної скарги.

Надміру сплачений судовий збір, при задоволенні позову, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача не стягується

Керуючись ст.ст. 286, 308, 310, 315, 317, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 12 вересня 2023 року у справі № 606/1399/23 скасувати та прийняти постанову, якою адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС № 7303436 від 08.07.2023 року.

Закрити справу про адміністративне правопорушення, порушену щодо ОСОБА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1342 грн. 20 копійок (тисячу триста сорок дві гривні 20 копійок).

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

Головуюча суддя Р. Б. Хобор
судді Н. В. Бруновська
Р. М. Шавель
Постанова складена 13.12.2023 року