Справа № 160/25250/23
Суддя: Неклеса Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Неклеса О.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до відовідача-1: Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, відповідача-2: Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області, відповідача-3: Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії,-
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_2 ) до відовідача-1: Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі відповідач-1, ГУ ПФУ України в Дніпропетровській області), відповідача-2: Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області (далі відповідач-2, ГУ ПФУ України в Київській області), відповідача-3: Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі відповідач-3, ГУ ПФУ України в м. Києві), в якій позивач просить:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до стажу роботи, що дає право на пенсію по вислузі років період роботи з роботи з 11.06.2014 по 02.02.2022 в комунальному закладі Центр комплексної реабілітації для осіб з інвалідністю Мальва;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване та фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 ) грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій, відповідно до пункту 7-1 прикінцевих положень Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Ухвалою суду від 16.10.2023 року відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
07.11.2023 року від Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області на адресу суду надійшов відзив, в якому відповідач-2 не визнає позовні вимоги в повному обсязі з наступних підстав. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - Закон ). 11 травня 2023 року позивач звернулася до територіальних органів Пенсійного фонду України із заявою про перерахунок пенсії щодо виплати 10 пенсій працівникам охорони здоров`я за нормами п. 7.1 розділу XV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. До заяви позивач надала довідку про стаж роботи видану комунальним закладом Центр комплексної реабілітації для осіб з інвалідністю Мальва № 19-01 від 19.07.2022 за період роботи з 11.06.2014 по 02.02.2022. Згідно зазначених документів, зазначений період не зараховується до стажу роботи, який дає право на пенсію по вислузі років, оскільки згідно Наказу МОЗ від 28.10.2002 №385 Про затвердження переліків закладів охорони здоров`я, лікарських посад, посад фармацевтів, посад фахівців з фармацевтичною освітою (асистентів фармацевтів), у галузі охорони здоров`я та посад професіоналів з вищою немедичною освітою у закладах охорони здоров`я дана установа не відноситься до закладів, що дає право на призначення пенсії за вислугу років. У реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні відомості про роботу на посадах, які дають право на пенсію за вислугу років, за період з 11.06.2014 по 02.02.2022. Відповідно, зарахувати вказаний період до стажу роботи, який дає право на призначення грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій немає можливості. За наданими до заяви документами страховий стаж позивача складає 43 роки 09 місяців 24 дні, стає роботи на посадах, який дає право на призначення пенсії за вислугу років 25 08 місяців. Враховуючи вищевикладене у ОСОБА_1 відсутнє право на перерахунок пенсії згідно пункту 7.1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону для отримання грошової допомоги.
Разом із відзивом відповідачем-1 були надані матеріали пенсійної справи позивача.
20.11.2023 року до суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач повністю не погоджуюсь з відзивом Головного управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не призначення грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 прикінцевих положень Закон України № 1058. Відповідачем протиправно в порушення приписів пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", Порядку обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 за №1191, відмовлено у виплаті грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій з безпідставним посиланням на відсутність у позивача спеціального стажу роботи. Відповідно до записів трудової книжки ОСОБА_1 від 06.05.1983 серії НОМЕР_2 вона працювала: з 03.05.1983 по 01.09.1983 працювала фельдшером-лаборантом в реанімаційному відділені в Дніпропетровській міській лікарні швидкої допомоги; з 21.08.1981 по 25.06.1988 - навчалась в Дніпропетровському медичному інституті; з 01.08.1988 - прийнята для проходження річної практики інтернатури по педіатрії на посаду лікаря-педіатра інтерна в Дитячу міську клінічну лікарню № 3 ім. Руднего; з 01.08.1989 - переведена на посаду лікаря-педіатра шкільного відділення в тій самій лікарні; з 31.10.2011 - звільнена у зв`язку з переводом до комунального закладу «Дніпропетровський центр первинної медико-санітарної допомоги № 7» ; з 01.11.2011 - прийнята на посаду лікаря-педіатра дитячих закладів відділення організованого дитинства по переводу в комунальний заклад «Дніпропетровський центр первинної медико-санітарної допомоги № 7»; з 10.06.2014 - звільнена за власним бажанням; з 11.06.2014 - прийнята на посаду завідуючого відділення медичного супроводу КЗ «Центр соціальної реабілітації дітей-інвалідів» ДОР». з 10.09.2020 - перейменовано в комунальний заклад «Центр комплексної реабілітації для осіб з інвалідністю «Мальва»; з 02.02.2022 - звільнена за власним бажанням; з 07.02.2022 по 13.02.2022 - перебувала в Дніпропетровському міському центрі зайнятості; з 14.02.2022 по теперішній час працює в Комунальному закладі освіти «Спеціальна школа «Шанс» Дніпропетровської обласної ради» на посаді лікаря-педіатра. Як вбачається із записів трудової книжки, позивач на дату досягнення пенсійного віку працювала на відповідних посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років. Так, починаючи з 12.01.2023 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області було призначено ОСОБА_1 пенсію за віком, згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Позивач вважає, що такі рішення Пенсійного органу про відмову у виплаті їй грошової допомоги в розмірі 10 пенсій є протиправним, необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню. Значення трудової книжки, як основного документу, що підтверджує пільговий стаж роботи, встановлено статтею 62 Закону № 1788-ХІІ, і будь-які підзаконні нормативно- правові акти, які суперечать цьому положенню, не можуть бути застосовані до спірних правовідносин. Проте, якщо трудова книжка відсутня або у ній не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. Як вбачається із записів трудової книжки, позивач на дату досягнення пенсійного віку працювала на відповідних посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років. Починаючи з 12.01.2022 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області було призначено ОСОБА_1 пенсію за віком, згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Оскаржуваними рішеннями позивачу було відмовлено позивачу у нарахуванні та виплаті грошової допомоги в розмірі 10 пенсій. Рішення мотивовані тим, що у позивача відсутній спеціальний стаж, що дає право на пенсію за вислугу років, що недостатньо для виконання умов пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Однак, ОСОБА_1 є пенсіонером за віком, працювала на посадах та у закладах, що дає право на призначення пенсії за вислугу років, загальний медичний стаж роботи становить понад 30 років а також правом на пенсію за вислугу років не скористалася, тому вона має право на нарахування та виплату грошової допомоги відповідно до п.7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у розмірі десяти місячних пенсій. Відмовляючи у нарахуванні та виплаті позивачці грошової допомоги в розмірі 10 пенсій відповідач 2 та відповідач 3 посилається на те, що період з 11.06.2014 по 02.02.2022 в комунальному закладі «Центр комплексної реабілітації для осіб з інвалідністю «Мальва» не відноситься до закладів охорони здоров`я у зв`язку з тим, що даний заклад підпорядковується департаменту соціального захисту Дніпропетровської обласної державної адміністрації. Відповідно довідки № 19-01 від 19.07.2022 виданої комунальним закладом «Центр комплексної реабілітації для осіб з інвалідністю «Мальва», що згідно Національного класифікатора професій України ДК 003:2010 та довідника кваліфікаційних характеристик професій Впуск 78 «Охорона здоров`я», затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 29 березня 2002 року (зі змінами) посада завідуючого структурним підрозділом (відділення медичного супроводу, лікаря- педіатра) відноситься до посад керівників структурних підрозділів - лікарів. Відповідно до статуту комунального закладу «Центр комплексної реабілітації для осіб з інвалідністю «Мальва» у структурі закладу є відділення медичного супроводу, де працюють лікарі, які надають медичні послуги особам з інвалідністю, які їх потребують. Коментар відповідача 3, щодо того що комунальний заклад «Центр комплексної реабілітації для осіб з інвалідністю «Мальва» підпорядкований департаменту соціального захисту Дніпропетровської обласної державної адміністрації є не коректним, адже заклад надає послуги з реабілітації дітям та особам з інвалідністю на підставі медичних висновків та є продовженням їхнього лікування. Отже, враховуючи наведене вище, встановлено, що позивач відповідає всім умовам, за яких Пенсійний орган мав прийняти рішення про нарахування та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій, відповідно до пункту 7-1 прикінцевих положень Закону України № 1058. За таких обставин рішення ГУ ПФУ у Київській області та рішення ГУ ПФУ в м. Києві не відповідає критеріям правомірності, визначеним частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, є протиправними та підлягають скасуванню.
Вивчивши та дослідивши всі матеріали справи та надані докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено та не заперечується учасниками справи, що ОСОБА_1 з 12.01.2023 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - Закон №1058).
11.05.2023 року позивач з особистою заявою та необхідними документами, звернулась до Головного управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про здійснення їй виплати грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 прикінцевих положень Закон України № 1058.
Її заява за принципом екстериторіальності, розглядалась Головним управлінням Пенсійного фонду України в Київській області.
В рішенні про відмову зазначено, що надана довідка про стаж роботи видану комунальним закладом «Центр комплексної реабілітації для осіб з інвалідністю «Мальва» № 19-01 від 19.07.2022 за період роботи з 11.06.2014 по 02.02.2022.
Зазначений період не зараховано до стажу роботи, що дає право на пенсію по вислузі років, так як згідно Наказу МОЗ від 28.10.2002 № 385 «Про затвердження переліків закладів охорони здоров`я, лікарських посад, посад фармацевтів, посад фахівців з фармацевтичною освітою, посад професіоналів у галузі охорони здоров`я, посад фахівців у галузі охорони здоров`я та посад професіоналів з вищою немедичною освітою у закладах охорони здоров`я» дана установа не відноситься до закладів, що дає право на призначення пенсії за вислугу років.
За наданими до заяви документами страховий стаж складає 43 роки 09 місяців 24 дні, стаж роботи на посадах, який дає право на призначення пенсії за вислугу років 25 років 08 місяців.
30.08.2023 року позивач повторно з особистою заявою, необхідними документами, новою довідкою комунального закладу «Центр комплексної реабілітації для осіб з інвалідністю «Мальва» від 22.08.2023 № 108-1/01/23 та завірені копії документів з Ліцензійного реєстру МОЗ з медичної практики та копії статуту закладу звернулась до Головного управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про здійснення їй виплата грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 прикінцевих положень Закон України № 1058.
Її заява за принципом екстериторіальності, розглядалась Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві.
В рішенні про відмову зазначено, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві розглянуті документи що містяться в електронній пенсійній справі гр. ОСОБА_1 та відмовлено у виплаті грошової допомоги в розмірі 10 пенсій, на підставі заяви, зареєстрованої 30.08.2023 року, оскільки на дату призначення пенсії не достатньо страхового стажу на посадах, робота яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Позивачу повторно не зараховано період роботи з 11.06.2014 по 02.02.2022 в КЗ «Центр комплексної реабілітації для осіб з інвалідністю «Мальва» у зв`язку з тим, що даний заклад підпорядковується департаменту соціального захисту Дніпропетровської обласної державної адміністрації.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Згідно із положеннями частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Пунктом 1 частини 1 статті 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV (далі Закон України № 1058-IV, Закон № 1058-IV) передбачено, що право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.
Пунктом 7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону № 1058-IV встановлено, що особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-»ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.
Відповідно до частини 1 статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - це період, протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі, не менший, ніж мінімальний страховий внесок.
Згідно з частиною 1 статті 26 Закону № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.
Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років; з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років; з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років; з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років; з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років; з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.
Положеннями пункту "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (у редакції з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 4 червня 2019 року № 2-р/2019) передбачено, що право на пенсію за вислугу років мають: працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення незалежно від віку за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати, зокрема, з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років; з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців.
У відповідності до Порядку обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затвердженого постановою KM України від 23.11.2011 № 1191, до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» і «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що передбачені, в тому числі, переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 року № 909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років» (далі - Порядок № 909).
Пунктом 5 Порядку встановлено, що грошова допомога надається особам, яким починаючи з 1 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону №1058 та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.
Станом на дату звернення позивача до відповідачів із заявами про призначення та виплату спірної допомоги їй вже виповнилось 60 років, пенсію за віком призначено відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Матеріали справи не містять відомостей про отримання ОСОБА_1 будь-якої іншої пенсії до моменту виникнення спірних відносин та сама позивач стверджує про відсутність в неї до цього будь-яких інших пенсій.
За приписами пункту 6 Порядку для визначення розміру грошової допомоги враховується місячний розмір пенсії, обчислений згідно із статтями 27 і 28 Закону №1058, станом на день її призначення.
Відповідно до пункту 7 Порядку, виплата грошової допомоги здійснюється органами Пенсійного фонду України одноразово у розмірі десяти місячних пенсій за рахунок коштів Державного бюджету України одночасно з першою виплатою пенсії, яка призначена до виплати.
З аналізу наведених норм права вбачається, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з досягненням нею пенсійного віку, наявністю у неї необхідного страхового стажу, вихід на пенсію саме з посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону №1058 будь-якого іншого виду пенсії.
Постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 року № 909 затверджений перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років (далі Перелік №909).
Розділом 2 «Охорона здоров`я» Переліку №909 передбачено, що до стажу, що дає право на пенсію за вислугу років, зараховується час на посаді лікаря чи середнього медичного персоналу (незалежно від найменування посад) в таких установах: лікарняні заклади, лікувально-профілактичні заклади особливого типу, лікувально-трудові профілакторії, амбулаторно-поліклінічні заклади, заклади швидкої та невідкладної медичної допомоги, заклади переливання крові, заклади охорони материнства і дитинства, санаторно-курортні заклади, установи з проведення лабораторних та інструментальних досліджень і випробувань Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби та територіальні органи Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспожив служби (щодо працівників, які не є державними службовцями), санітарно-епідеміологічні заклади, діагностичні центри.
Відповідно до ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та п.п.1, 2, 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 (далі - Порядок №637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Конституційний Суд України у п. 3.4 Рішення від 18 червня 2007 року № 4-рп/2007 зазначив, що неодноразово розглядав проблему, пов`язану з реалізацією права на соціальний захист, неприпустимістю обмеження конституційного права громадян на достатній життєвий рівень, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція та закони України виокремлюють певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, яким пенсія призначається за спеціальними законами.
У рішеннях Конституційного Суду України підкреслюється, що пільги, компенсації, гарантії є видом соціальної допомоги і необхідною складовою конституційного права на достатній життєвий рівень, тому звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів за ст. 22 Конституції України не допускається (рішення Конституційного Суду України від 06 липня 1999 року № 8-рп/99, від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002, від 17 березня 2004 року № 7-рп/2004).
Конституційне та законодавче регулювання захисту прав і свобод людини узгоджується із міжнародно-правовими актами, а саме Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція), яка була ратифікована Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, та відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства.
Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують під час розгляду справ Конвенцію і практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.
ЄСПЛ у п. 52, 56 рішення від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України» зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Суд, однак, зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у світлі практики Суду. На думку ЄСПЛ, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника. Таким чином, у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.
Водночас положеннями ст. 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики ЄСПЛ. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.
Відповідно до записів трудової книжки ОСОБА_1 від 06.05.1983 серії НОМЕР_2 вона працювала:
- з 03.05.1983 по 01.09.1983 працювала фельдшером-лаборантом в реанімаційному відділені в Дніпропетровській міській лікарні швидкої допомоги;
- з 21.08.1981 по 25.06.1988 - навчалась в Дніпропетровському медичному інституті;
- з 01.08.1988 - прийнята для проходження річної практики інтернатури по педіатрії на посаду лікаря-педіатра інтерна в Дитячу міську клінічну лікарню № 3 ім. Руднего;
- з 01.08.1989 - переведена на посаду лікаря-педіатра шкільного відділення в тій самій лікарні;
- з 31.10.2011 - звільнена у зв`язку з переводом до комунального закладу «Дніпропетровський центр первинної медико-санітарної допомоги № 7» ;
- з 01.11.2011 - прийнята на посаду лікаря-педіатра дитячих закладів відділення організованого дитинства по переводу в комунальний заклад «Дніпропетровський центр первинної медико-санітарної допомоги № 7»;
- з 10.06.2014 - звільнена за власним бажанням;
- з 11.06.2014 - прийнята на посаду завідуючого відділення медичного супроводу КЗ «Центр соціальної реабілітації дітей-інвалідів» ДОР».
- з 10.09.2020 - перейменовано в комунальний заклад «Центр комплексної реабілітації для осіб з інвалідністю «Мальва»;
- з 02.02.2022 - звільнена за власним бажанням;
- з 07.02.2022 по 13.02.2022 - перебувала в Дніпропетровському міському центрі зайнятості;
з 14.02.2022 по теперішній час працює в Комунальному закладі освіти «Спеціальна школа «Шанс» Дніпропетровської обласної ради» на посаді лікаря-педіатра.
Як вбачається із записів трудової книжки, позивач на дату досягнення пенсійного віку працювала на відповідних посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років.
Так, починаючи з 12.01.2023 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області було призначено ОСОБА_1 пенсію за віком, згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Відмовляючи у нарахуванні та виплаті позивачці грошової допомоги в розмірі 10 пенсій відповідач 2 та відповідач 3 посилається на те, що період з 11.06.2014 по 02.02.2022 в комунальному закладі «Центр комплексної реабілітації для осіб з інвалідністю «Мальва» не відноситься до закладів охорони здоров`я у зв`язку з тим, що даний заклад підпорядковується департаменту соціального захисту Дніпропетровської обласної державної адміністрації.
Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 12.04.2021 року №708 «Про ліцензування медичної практики, діяльності банків пуповинної крові, інших тканин і клітин людини згідно з переліком, затвердженим Міністерством охорони здоров`я України» зокрема Видати ліцензії на провадження господарської діяльності з медичної практики 81 здобувачу ліцензій згідно з переліком, що додається.
Відповідно довідки № 19-01 від 19.07.2022 виданої комунальним закладом «Центр комплексної реабілітації для осіб з інвалідністю «Мальва», що згідно Національного класифікатора професій України ДК 003:2010 та довідника кваліфікаційних характеристик професій Впуск 78 «Охорона здоров`я», затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 29 березня 2002 року (зі змінами) посада завідуючого структурним підрозділом (відділення медичного супроводу, лікаря-педіатра) відноситься до посад керівників структурних підрозділів - лікарів.
Відповідно до статуту комунального закладу «Центр комплексної реабілітації для осіб з інвалідністю «Мальва» у структурі закладу є відділення медичного супроводу, де працюють лікарі, які надають медичні послуги особам з інвалідністю, які їх потребують.
Суд зазначає, що відповідачами, як суб`єктами владних повноважень, у встановленому порядку не доведено недостовірність відомостей зазначених вище документах (трудової книжки, наказу від 12.04.2021 року №708, довідки, статуту).
При цьому, на думку суду, наведені в трудовій книжці позивача заклади та установи її місця роботи на протязі її трудового стажу, а також посади, на яких працювала позивач за своїм призначенням, видом та характером діяльності відносяться до наведених в Переліку №909 закладів і установ охорони здоров`я, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років.
Отже, враховуючи наведене вище, встановлено, що позивач відповідає всім умовам, за яких Пенсійний орган мав прийняти рішення про нарахування та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій, відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України № 1058.
За таких обставин рішення ГУ ПФУ у Київській області та рішення ГУ ПФУ в м. Києві є протиправними та підлягають скасуванню, а порушені права позивача в цій частині слід відновити шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до стажу роботи, що дає право на пенсію по вислузі років період роботи з роботи з 11.06.2014 по 02.02.2022 в комунальному закладі Центр комплексної реабілітації для осіб з інвалідністю Мальва.
Щодо позовної вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване та фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 ) грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій, відповідно до пункту 7-1 прикінцевих положень Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
У рішеннях по справах «Клас та інші проти Німеччини», «Фадєєва проти Росії», «Єрузалем проти Австрії» Європейський суд з прав людини зазначив, що суд не повинен підміняти думку національних органів будь-якою своєю думкою. Згідно Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів Ради Європи 11.03.1980 року на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними статтею 2 КАС України.
Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади не допускає надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень.
Статтею 58 Закону № 1058 визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.
Суд не може підміняти пенсійний орган, уповноважений на виконання функцій з розрахунку, призначення, перерахунку пенсій громадянам в т.ч. призначення одноразової грошової допомоги.
Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що порушені права позивача слід відновити шляхом зобов`язання ГУ ПФУ в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване та фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 ) від 30.08.2023 року щодо виплати одноразової грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням висновків суду у даній справі та прийняти рішення відповідно до норм чинного законодавства України.
Відповідно до частини другої статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Частиною першою статті 6 КАС України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Згідно з частиною першою статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до частини першої статті 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.
Згідно з частиною другої статті 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Частиною першою статті 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини другої статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідачем по справі, як суб`єктом владних повноважень рішення якого оскаржується, не виконано покладеного на нього обов`язку доказування правомірності прийнятого рішення та не спростовано доводи позивача в цій частині.
З огляду на викладені вище обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є такими, що підлягають частковому задоволенню.
Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини третьої статті 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позовну заяву задоволено частково, понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору підлягають частковому стягненню солідарно за рахунок бюджетних асигнувань суб`єктів владних повноважень - Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві пропорційно до задоволених позовних вимог.
Керуючись статтями 2, 9, 77, 78, 139, 241-246, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до стажу роботи, що дає право на пенсію по вислузі років період роботи з роботи з 11.06.2014 по 02.02.2022 в комунальному закладі Центр комплексної реабілітації для осіб з інвалідністю Мальва.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване та фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 ) від 30.08.2023 року щодо виплати одноразової грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням висновків суду у даній справі та прийняти рішення відповідно до норм чинного законодавства України.
У задоволені іншої частини позовних вимог, відмовити.
Звернути увагу учасників справи, що відповідно до частини 7 статті 18 Кодексу адміністративного судочинства України особам, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, суд вручає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення на офіційні електронні адреси таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено та підписано 13.12.2023 року.

Суддя О.М. Неклеса