Справа № 640/15768/22
Суддя: Щавінський В.Р.
Дата ухвалення: 2023-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2023 року № 640/15768/22

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Щавінського В.Р., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СІЛЬПО-ФУД» до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

в с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою відповідальністю «СІЛЬПО-ФУД» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом, в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 02 червня 2022 року №127/32-00-07-01-03-29.

Ухвалою Окружного адміністративного судочинства України від 27.09.2022 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

На виконання вимог Закону України від 13.12.2022 №2825-IX «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду», Окружним адміністративним судом міста Києва адміністративну справу № 640/15768/22 скеровано за належністю до Київського окружного адміністративного суду.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 24.07.2023 прийнято адміністративну справу до провадження та ухвалено, що справа буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

В обґрунтування вимог позивач зазначає, що контролюючий орган, пропонуючи позивачу під час проведення фактичної перевірки в письмовому запиті від 28.04.2022 надати первинні документи, зокрема, накладні (товарно-транспортні накладні) про отримання соціально-значущих продуктів харчування, які знаходяться на реалізації згідно з переліком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 22.04.2020 №341, вийшов за межі предмету проведення фактичної перевірки, призначеної наказом № 457-п від 19.04.2022, у зв`язку з чим, позивачем такі документи не надавались. Отже, на думку позивача, застосування до нього штрафних (фінансових) санкцій за ненадання відповідних первинних документів, є необґрунтованим, тому прийняте податкове повідомлення-рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідач позов не визнав, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити у задоволенні позову. Мотивуючи відзив, відповідач зазначає, що у зв`язку з ненаданням позивачем до перевірки первинних документів, зазначених у запиті, не можливо було дослідити застосування цін (торгівельної націнки) на продукти харчування, затверджені у переліку до Постанови № 341, у зв`язку з чим встановлено порушення вимог пункту 44.6 статті 44 Кодексу, а саме: платник податків не надав посадовим (службовим) особам контролюючого органу у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. При цьому, відповідач зазначає, що право податкового органу на витребування додаткових документів, що належать або пов`язані з предметом перевірки передбачено положеннями Податкового кодексу України. Крім того, згідно з нормами податкового законодавства, одночасно з виникненням права на витребування додаткових документів у податкового органу, обов`язок надання останніх виникає у платника. Отже, на переконання відповідача, оскаржуване рішення прийнято з дотриманням норм чинного податкового законодавства України.

У відзиві відповідач також просить здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Вирішуючи питання про наявність підстав для розгляду цієї адміністративної справи у порядку загального провадження, суд виходить із наступного.

Відповідно до статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного).

Спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Умови, за яких суд має право розглядати справи у загальному або спрощеному позовному провадженні, визначаються цим Кодексом.

Відповідно до частин другої та третьої статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Зокрема, за правилами спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом; 2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності; 4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Приписами частини третьої статті 257 КАС України встановлено, що при вирішенні питання про розгляд справи за правилами спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: значення справи для сторін; обраний позивачем спосіб захисту; категорію та складність справи; обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначати експертизу, викликати свідків тощо; кількість сторін та інших учасників справи; чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Особливості розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження встановлені статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України, частиною п`ятою якої передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

У цьому випадку, предметом позову є визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 02 червня 2022 року №127/32-00-07-01-03-29.

Враховуючи обставини справи та характер спірних правовідносин, суд вважає, що ця адміністративна справа у розумінні Кодексу адміністративного судочинства України є справою незначної складності, яка має бути розглянута за правилами спрощеного позовного провадження.

У клопотанні відповідачем не наведені обґрунтовані обставини, які б свідчили про складність спору та про доцільність розгляду справи за правилами загального позовного провадження .

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання відповідача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, наявні у справі, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, Головним управлінням Державної податкової служби у Івано-Франківській області на підставі наказу № 457-п від 19.04.2022 проведено фактичну перевірку магазину «Сільпо» ТОВ «СІЛЬПО-ФУД» за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Дністровська, 3.

За результатами перевірки складено Акт фактичної перевірки від 28.04.2022 номер бланка №090220.

У висновках Акта перевірки встановлено порушення позивачем п. 11 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» та п.44.6 ст.44 ПК України.

Зокрема, у Акті перевірці встановлено, що на вимогу працівників контролюючого органу щодо надання первинних документів (накладних, товарно-транспортних накладних) щодо отриманих соціально-значущих предметів харчування, які знаходяться в реалізації згідно переліку затвердженого постановою КМУ від 22.04.2020 №341 "Про заходи щодо стабілізації цін на товари, що мають стійку соціальну значущість, товари протиепідемічного призначення" станом на 14 год 20 хв 28 квітня 2022 року до перевірки не надано, про що складено відповідний акт. У зв`язку з ненаданням до перевірки зазначених первинних документів неможливо дослідити застосування цін (торгівельної націнки) на продукти харчування, згідно з Переліком (постанова КМУ №341 від 22 квітня 2020 року).

Своєю чергою, позивач направив відповідачу заперечення від 12.05.2022 на Акт перевірки, у якому зокрема, зазначив, що в останній день перевірки контролюючим органом заявлено вимогу про надання документів на товари, що мають істотну соціальну значущість, товари проти епідеміологічного призначення. Дані документи заявлено до надання до 15 год 00 хв 28 квітня 2022 року. Згідно з наказом від 19 квітня 2022 року №457-п, наказано здійснити фактичну перевірку з питань здійснення контролю за дотриманням суб`єктами господарювання порядку здійснення розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, реалізації підакцизних товарів, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками. 28 квітня 2022 року керуючим магазину надано письмові пояснення та зауваження про причини ненадання документів на запит від 28 квітня 2022 року, а саме: «зазначені у вимозі про надання документів питання не входять до предмету фактичної перевірки відповідно до наказу від 19 квітня 2022 року №457-п».

Головне управління ДПС у Івано-Франківській області у відповідь (лист від 30.05.2022) на заперечення зазначило, що останнє не спростовує зафіксовані в Акті перевірки порушення вимог чинного законодавства України.

02 червня 2022 року Східним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі в великими платниками податків прийнято податкове повідомлення-рішення № 127/32-00-07-01-03-29, яким за порушення підпункту 44.6 статті 44 Податкового кодексу України (платник податків не надав посадовим (службовим) особам контролюючого органу у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки) на підставі підпункту 54.3.3. пункту 54.3 статті 54 і частини другої пункту 121.1 статті 121 Податкового кодексу України застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 2 040,0 грн.

Позивач, не погоджуючись з вказаним рішенням, звернувся до Державної податкової служби України із відповідною скаргою від 16.06.2022 в порядку адміністративного оскарження. У скарзі позивач, зокрема, зазначив про відсутність складу порушення, оскільки запитувані контролюючим органом документи не віднесено до предмета перевірки.

Рішенням від 10.08.2022 № 8932/6/99-00-06-03-02-06 ДПС України скаргу позивача залишено без задоволення, а податкове повідомлення-рішення № 127/32-00-07-01-03-29 - без змін.

Позивач, вважаючи рішення № 127/32-00-07-01-03-29 від 02.06.2022 податкового органу протиправним, звернувся до суду з цим адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає таке.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства врегульовані Податковим кодексом України (тут і далі в редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до пункту 62.1 статті 62 Податкового кодексу України податковий контроль здійснюється шляхом: ведення обліку платників податків; інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючих органів; перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин; моніторингу контрольованих операцій та опитування посадових, уповноважених осіб та/або працівників платника податків відповідно до ст. 39 цього Кодексу.

Приписами пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України визначено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно з підпунктом 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Відповідно до пункту 80.1 статті 80 Податкового кодексу України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Згідно з пунктом 81.1 статті 81 Податкового кодексу України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, документів.

Приписами пунктів 85.1, 85.2 статті 85 Податкового кодексу України закріплено, що забороняється витребування документів від платника податків будь-якими посадовими (службовими) особами контролюючих органів у випадках, не передбачених цим Кодексом.

Платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Згідно з приписами пункту 85.4 статті 85 Податкового кодексу України при проведенні перевірок посадові (службові) особи контролюючого органу мають право отримувати у платників податків належним чином завірені копії первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, що свідчать про приховування (заниження) об`єктів оподаткування, несплату податків, зборів, платежів, порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності).

Відповідний запит на отримання копій документів повинен бути поданий посадовою (службовою) особою контролюючого органу не пізніше ніж за п`ять робочих днів до дати закінчення перевірки.

Згідно з приписами пункту 44.6 статті 44 Податкового кодексу України у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в пункті 86.7 статті 86 цього Кодексу платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Пунктом 121.1 статті 121 Податкового кодексу України встановлено, що незабезпечення платником податків зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених статтею 44 цього Кодексу строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів (крім документів, отриманих з Єдиного реєстру податкових накладних) чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 1020 гривень.

Пунктом 121.2 статті 121 Податкового кодексу України визначено, ті самі дії, вчинені платником податків, до якого протягом року було застосовано штраф за таке саме порушення, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 2040 гривень.

Відповідно до вимог, встановлених абзацом 2 пункту 44.7 статті 44 Податкового кодексу України протягом п`яти робочих днів з дня отримання акта перевірки платник податків має право надати до контролюючого органу, що призначив перевірку, документи, визначені в акті перевірки як відсутні.

Разом з тим, у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам органу державної податкової служби, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Відповідно до пункту 85.2 статті 85 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам органів державної податкової служби у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Згідно з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 18 березня 2020 у справі №804/708/16 ненадання платниками податків контролюючим органам оригіналів документів чи їх копій є самостійним порушенням, не пов`язаним з наявністю фактів незабезпечення зберігання документів.

Водночас, у постанові Верховного Суду від 27 лютого 2020 у справі №822/1212/16 зазначено, що у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам органу державної податкової служби, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності, а тому доводи позивача не спростовують обґрунтованість прийнятих контролюючим органом оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Аналогічна позиція висвітлена в постановах Верховного Суду від 29 травня 2020 року по справі №826/27811/15 від 06 серпня 2019 року в справі №160/8441/18.

Разом з тим, суд звертає увагу, що законодавцем закріплено право витребування контролюючим органом лише тих документів, які пов`язані з предметом перевірки, а також встановлена пряма заборона витребування контролюючим органом документів, витребування яких не передбачено приписами ПК України.

Передбачене приписами статті 122 Податкового кодексу України порушення наявне в діях платника лише за умови наявності в діях складу порушення, предметом якого є документи, які пов`язані з предметом перевірки.

З матеріалів справи вбачається, що предметом фактичної перевірки позивача податковим органом визначено контроль дотримання здійснення розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявність ліцензій, патентів, свідоцтв, реалізації підакцизних товарів, законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками.

Згідно з висновком акта перевірки від 28 квітня 2022 року контролюючим органом встановлено ненадання платником станом на 14 год 20 хв 28 квітня 2022 року запитуваних документів, а саме: накладних, товарно-транспортних накладних щодо отриманих соціально значущих предметів харчування, які знаходяться на реалізації, згідно з переліком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 22 квітня 2020 року №341.

Суд встановив, що під час проведення перевірки контролюючий орган пропонував позивачу надати документи на товари, що мають істотну соціальну значущість та на товари протиепідемічного призначення. Дані документи необхідно було надати до 14:15 год 28.04.2022.

Разом з тим, позивач у листі від 28.04.2022 повідомив контролюючий орган про відсутність підстав для надання запитуваних документів, а саме: накладні (товарно-транспортні накладні) щодо походження соціально-значущих продуктів харчування, які знаходяться в реалізації, перелік яких затверджено постановою КМУ від 22 квітня 2020 року №341 "Про заходи щодо стабілізації цін на товари, що мають істотну соціальну значимість, товари протиепідемічного призначення", оскільки останні не віднесено до предмета фактичної перевірки (предмет перевірки охоплює лише акцизну групу товарів). Водночас повідомлено контролюючий орган про готовність надання запитуваних документів лише в порядку та у спосіб, визначений Податковим кодексом України.

Згідно з Переліком товарів, що мають істотну соціальну значущість (постанова КМУ №341 від 22 квітня 2020 року) до таких товарів віднесено: крупа гречана, цукор-пісок, борошно пшеничне вищого сорту, макаронні вироби вітчизняного виробництва (вермішель з борошна пшеничного вищого сорту), молоко пастеризоване жирністю 2,5 відсотка (у плівці), хліб житньо-пшеничний, яйця курячі категорії С1, птиця (тушка куряча, четвертина тушки курячої), вода мінеральна негазована, масло вершкове жирністю 72,5 відсотка., природний газ, електрична енергія, бензин марки А-92, бензин марки А-95, дизельне пальне, батон, олія соняшникова рафінована.

З аналізу вказаного переліку товарів та змісту наказу про проведення фактичної перевірки позивача вбачається, що перевірка первинних документів щодо товарів, які мають істотну соціальну значущість, не узгоджується з предметом фактичної перевірки, визначеної наказом Головного управління ДПС у Івано-Франківській області від 19 квітня 2022 року №457-п.

З урахуванням встановлених обставин справи та зважаючи на вищенаведені приписи законодавства, суд дійшов висновку, що в період здійснення фактичної перевірки контролюючим органом здійснено витребування первинних документів, витребування яких не передбачено положеннями чинного податкового законодавства України.

Отже, в діях позивача відсутній склад порушення, передбаченого приписами статті 122 Податкового кодексу України, а тому підстави до застосування штрафних (фінансових) санкцій до позивача відсутні.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення не відповідає критеріям, встановленим частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку з чим є протиправним та підлягає скасуванню.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини 1 статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Тож, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, а вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Згідно з частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Під час звернення до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2481,00 грн., що підтверджується квитанцією від 30.08.2022 № 7818869.

Враховуючи задоволення позовних вимог, сума судового збору підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків № 127/32-00-07-01-03-29 від 02.06.2022.

3. Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СІЛЬПО-ФУД" (,) судовий збір у сумі 2481,00 грн (дві тисячі чотириста вісімдесят одна гривня 00 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Східного міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків ().

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Щавінський В.Р.