Справа № 420/4609/21
Суддя: Кравченко К.В.
Дата ухвалення: 2023-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2023 р.м. ОдесаСправа № 420/4609/21

Перша інстанція: суддя Цховребова М.Г.,

повний текст судового рішення

складено 01.06.2023, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Кравченка К.В.,
судді Джабурія О.В.,
судді Вербицької Н.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 01 червня 2023 року по справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2021 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач, ВЧ НОМЕР_1 ), в якому просив (з урахуванням уточненого позову від 13.04.2021 року):

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не врахування та невиплати середнього заробітку за хатримку розрахунку при звільненні за період з 05.11.2018 року по 26.02.2021 року;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні за період з 05.11.2018 року по 26.02.2021 року.

В обґрунтування позовних вимог було зазначено, що при звільненні з військової служби військовою частиною НОМЕР_1 не було виплачено позивачу грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки учасника бойових дій за весь період служби (з 2015 року по 2018 рік). Повний розрахунок по виплаті грошового забезпечення військова частина провела лише 26.02.2021 року.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 01.06.2023 року позов задоволено частково.

Стягнуто з Військової частини НОМЕР_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з військової служби на користь ОСОБА_1 в сумі 15000,00 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного.

З матеріалів справи вбачається та судом першої інстанції встановлено, що відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 05.11.2018 року №226 (а.с.7) ОСОБА_1 було звільнено з військової служби у запас за пп.«а» п.2 ч.5 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (у зв`язку із закінченням строку контракту), з 05.11.2018 року вважати таким, що справи та посаду здав та вибув для постановки на військовий облік.

На виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду у справі №420/9225/20 від 20.11.2020 року, яким зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2015, 2016, 2017, 2018 роки, за останньою займаною штатною посадою у розмірі 18168,08 грн. відповідно до розрахунку грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки учасникам бойових дій за період 2015-2018 роки №257 від 05.08.2020 року, з вирахуванням з вказаної суми належних до сплати податків і зборів.

Відповідно до банківської виписки АТ «УКРСИББАНК» на картковий рахунок позивача здійснено зарахування суми 17895,56 грн., дата проведення 26.02.2021 року.

Не погоджуючись з бездіяльністю відповідача щодо не врахування та невиплати середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні за період з 05.11.2018 року по 26.02.2021 року, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що остаточний розрахунок з позивачем при звільненні було здійснено відповідачем з порушенням строків, встановлених статтею 116 КЗпП України, а тому наявні правові підстави, визначені статтею 117 КЗпП України, для виплати відповідачем позивачу його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Виходячи з принципу співмірності, суд першої інстанції дійшов висновку, що належним і достатнім способом захисту порушеного права позивача буде стягнення на його користь 15000,00 грн. як середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні.

Колегія суддів при вирішенні даного спору виходить з наступного.

Враховуючи дату зарахування на картковий рахунок позивача суми на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду у справі №420/9225/20 від 20.11.2020 року (26.02.2021 року) та дату звернення позивача до суду з цим позовом (25.03.2021 року), визначені законодавством строки звернення до суду дотримано.

Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Згідно ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Отже, після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої ст.117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто, за весь період невиплати власником або уповноваженим ним органом належних працівникові при звільненні сум.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника.

Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який ухвалює рішення по суті спору (ч.2 ст.117 КЗпП України).

У разі не проведення розрахунку у зв`язку з виникненням спору про розмір належних до виплати сум вимоги про відповідальність за затримку розрахунку підлягають задоволенню в повному обсязі, якщо спір вирішено на користь позивача або такого висновку дійде суд, що розглядає справу.

При частковому задоволенні позову працівника суд визначає розмір відшкодування за час затримки розрахунку з урахуванням спірної суми, на яку працівник мав право, частки, яку вона становила у заявлених вимогах, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин справи.

Отже, в рамках даного спору суду необхідно визначити, чи підлягає відповідальності відповідач за затримку розрахунку при звільненні позивача за статтею 117 КЗпП України, а саме за несвоєчасну грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки учасника бойових дій за весь період служби.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання рішення суду від 20.11.2020 року у справі №420/9225/20 відповідач 26.02.2021 року на картковий рахунок ОСОБА_1 перерахував грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки учасника бойових дій за весь період служби (з 2015 року по 2018 рік) в сумі 17895,56 грн..

Тобто, остаточний розрахунок з позивачем при звільненні здійснено з затримкою, а тому відповідно до ст.117 КЗпП України позивач має право на виплату середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Окільки предметом спору у цій справі є саме стягнення середнього заробітку за час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні, судом першої інстанції обґрунтовано застосовано до спірних правовідносин положення статті 117 КЗпП України.

У свою чергу, обчислення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні проводиться відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100 (далі - Порядок №100), за положеннями якого нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів. Середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні на число відпрацьованих робочих днів.

Визначаючи розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, суд першої інстанції керуючись Порядком №100, та посилаючись на правову позицію, викладену, зокрема, Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 26.06.2019 року в справі №761/9584/15-ц і від 30.11.2020 року в справі №480/3105/19, застосував принцип співмірності та зменшив визначений позивачем розмір відповідного відшкодування.

Враховуючи те, що ні позивачем, ні апелянтом не заперечується правильність визначення судом першої інстанціїї самого розміру відповідальності за ст.117 КЗпП України, а апелянт наголошує лише на відсутності підстав для такої відповідальності, тому виходячи з визначених статею 308 КАС України меж апеляційного перегляду, рішення суду першої інстанціїї в частині визначення розміру відповідальності за час затримки розрахунку при звільненні колегія суддів не переглядає.

За таких обставин, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

За таких обставин апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.311, ст.315, ст.316, ст.321, ст.322, ст.325, ст.328 КАС України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 01 червня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення з підстав, передбачених ст.328 КАС України.

Головуючий суддя К.В. Кравченко
Судді О.В. Джабурія Н.В. Вербицька