Справа № 440/15327/23
Суддя: Т.С. Канигіна
Дата ухвалення: 2023-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2023 року м. ПолтаваСправа № 440/15327/23

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Канигіної Т.С., розглянувши у письмовому провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Полтавській області про визнання дій та бездіяльності протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Національної поліції в Полтавській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, а саме просить:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Полтавській області щодо неналежного розгляду звернення ОСОБА_1 , як учасника бойових дій, ветерана Національної поліції, інваліда війни від 31.08.2023, поданого через Урядовий контактний центр реєстраційний № ФИ-16071645;

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Полтавській області щодо невжиття відповідних заходів реагування за обставинами, викладеними у зверненні ОСОБА_1 , як учасника бойових дій, ветерана Національної поліції, інваліда війни від 31.08.2023, поданого через Урядовий контактний центр реєстраційний № ФИ-16071645;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Полтавській області повторно розглянути звернення ОСОБА_1 , як учасника бойових дій, ветерана Національної поліції, інваліда війни реєстраційний № ФИ-16071645 від 31.08.2023, вжити заходів реагування з урахуванням обставин, встановлених судом, та подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем викладені факти у зверненні позивача від 31.08.2023 реєстраційний номер ФИ-16071645 безпосередньо Головним управлінням Національної поліції в Полтавській області взагалі проігноровані та залишились поза увагою, про що свідчить незаконна та протиправна відповідь від 28.09.2023 за вих. № ФИ-1129/Кц та відповідь від 27.09.2023 за вих. № ФИ-1261/Кц.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 13.10.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №440/15327/23; розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

26.10.2023 до суду надійшов відзив на позов, у якому представник відповідача зазначає про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки листом ГУНП в Полтавській області від 28.09.2023 за вих. №ФИ-1129/Кц, ФИ-1131/Кц, ФИ-298/ПОКЦ позивачу надана відповідь по суті за підписом першого керівника державного органу - начальника Євгена Рогачова. Зазначено, що доказом того, що обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, є необґрунтованими, необхідності у повторному розгляді звернення не вбачається.

Відповідно до частини восьмої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їхні усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_2 є особою з інвалідністю другої групи, має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - осіб з інвалідністю внаслідок війни, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 , виданим Управлінням соціального захисту населення Подільської районної у м. Полтаві ради 01.03.2019.

31.08.2023 позивач через портал "Урядовий контактний центр" звернувся із заявою ФИ-16071645 до начальника ГУНП в Полтавській області Рогачова Є., у якій зазначив, що керуючись статтею 40 Конституції України, повідомив, що вироком Полтавського районного суду 20.01.2021 у справі № 545/1842/15-к ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні кримінальних правопорушеннях, передбачених частиною другою статті 342, частиною другою статті 345 КК України, та призначено їй покарання: за частиною другою статті 342 КК України у виді позбавлення волі строком на два роки, за частиною другою статті 345 КК України у виді позбавлення волі строком на три роки. ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 342 КК України, і призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на два роки. Звільнено від призначеного судом покарання на підставі частини п`ятої статті 74, пункту 2 частини першої статті 49 КК України, у зв`язку з закінченням строку притягнення до кримінальної відповідальності. Наголосив, що незаконність та бездіяльність поліції підтверджена ухвалою Полтавського районного суду від 24.01.2018 справа № 545/1842/15-к. Тобто винні особи, які скоїли на нього напад, погрожували фізичною розправою, вбивством та переслідуванням, уникли від реальної міри покарання, адже було допущено довготривале досудове розслідування кримінального провадження № 0001197 від 30.10.2014 та довготривалий судовий розгляд Полтавським районним судом № 545/1842/15-к, що є порушення його прав та інтересів.

Крім того, зазначено заявником, що листом відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 24.08.2023 за вих. № 112084/ Ф-26495/7/20.1 повідомлено, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень перебувало виконавче провадження № 72334546 щодо виконання рішення Європейського суду з прав людини у справі Fysun v Ukrane. (Application Number 28640/21). Рішення суду виконано, грошові кошти перераховані в розмірі 59586,75 грн (еквівалент 1500 євро) ОСОБА_1 .

У зв`язку з завданням збитків Державі на суму 59586,75 грн у наслідок незаконних дій працівників "оновленої поліції", що підтверджено ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 24.01.2018 у справі № 545/1842/15-к, вимагав винних притягнути до відповідальності з наданням йому копій матеріалів службових перевірок. Окремо вимагав відшкодувати збитки Державі за рахунок винних працівників поліції.

Відповідно до листа Головного управління Національної поліції в Полтавській області від 29.09.2023 за вих. №ФИ-1129/Кц, ФИ-1131/Кц, ФИ-298/ПОКЦ слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Полтавській області розглянуто звернення позивача від 31.08.2023, надіслані до Урядового контактного центру (ФИ-16071642, ФИ-16071639, ФИ-16071645), за фактом можливих неправомірних дій працівників поліції, що призвело до тривалого досудового розслідування Полтавським РВП Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області (наразі ліквідований) у кримінальному провадженні № 0001197 від 30.10.2014 та подальшого судового розгляду Полтавським районним судом Полтавської області зазначеного кримінального провадження.

У цьому листі повідомлено, що проведеним досудовим розслідуванням у вказаному кримінальному провадженні встановлено достатньо доказів для підозри ОСОБА_5 та ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 342, частиною другою статті 345 КК України, та 03.06.2015 за погодженням з процесуальним керівником останнім повідомлено про підозру; 30.06.2015 обвинувальний акт у порядку статті 291 КПК України скеровано до Полтавського районного суду Полтавської області.

Зазначено, що з огляду на положення статей 9, 28, 38, 40 КПК України стверджувати щодо неналежного та тривалого проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001197 немає підстав.

Крім того, зазначено, що відповідно до статті 36 КПК України нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування здійснюється прокурором у формі процесуального керівництва, яким порушень виявлено не було.

Також повідомлено, що розгляд питання щодо можливого тривалого проведення судового розгляду вказаного кримінального провадження не відноситься до компетенції Національної поліції України, оскільки статтею 30 КПК України передбачено проведення правосуддя лише судом. Відповідно до статті 318 КПК України судовий розгляд має бути проведений і завершений протягом розумного строку. Проте упродовж проведення судового розгляду обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 систематично ухилялись від явки до Полтавського районного суду Полтавської області на судові засідання. Встановлено, що стосовно останніх суддями Полтавського районного суду Полтавської області винесено 32 ухвали про застосування примусового приводу до зали судового засідання. Водночас під час розгляду Полтавським районним судом Полтавської області справи № 545/1842/15-к за обвинуваченням ОСОБА_5 та ОСОБА_4 до ліквідованого Полтавського РВП Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області неодноразово надходили постанови примусового приводу стосовно зазначених осіб. Указані примусові приводи працівниками поліції виконувалися вчасно, явку обвинувачених осіб в судове засідання було забезпечено. З огляду на викладене порушень вимог чинного законодавства в діях працівників поліції не виявлено.

Наголошуючи на порушенні пункту 3 статті 7 Закону України "Про звернення громадян", що виявилося у неперенаправленні звернення за належністю відповідному органу чи посадовій особі для вирішення по суті, позивач звернувся до суду з цим позовом за захистом порушених прав.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та відповідним доводам сторін, суд виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм статтею 40 Конституції України права на звернення урегульовано Законом України від 02.10.1996 №393/96-ВР "Про звернення громадян" (далі за текстом - Закон №393/96-ВР).

Частиною першою статті 1 Закону №393/96-ВР встановлено, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

За визначеннями, наведеними у статті 3 Закону №393/96-ВР, під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги. Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності.

Відповідно до частини першої статті 15 Закону №393/96-ВР органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Згідно з статтею 20 Закону №393/96-ВР звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

Як встановлено судом, 31.08.2023 позивач через портал "Урядовий контактний центр" звернувся з заявою ФИ-16071645 до начальника ГУНП в Полтавській області Рогачова Є.

Відповідачем розглянуто це звернення та листом за підписом начальника Головного управління Національної поліції в Полтавській області Євгена Рогачова від 29.09.2023 за вих. №ФИ-1129/Кц, ФИ-1131/Кц, ФИ-298/ПОКЦ надано відповідь.

Отже, розгляд звернення позивача здійснений належним суб`єктом та у строк, визначений Законом №393/96-ВР.

Крім того, суд зазначає, що згідно з Указом Президента України "Про першочергові заходи щодо забезпечення реалізації та гарантування конституційного права на звернення до органів державної влади та органів місцевого самоврядування" від 07.02.2008 № 109/2008, на який посилається позивач у позові, керуючись частиною другою статті 102 Конституції України та статтею 28 Закону України "Про звернення громадян", постановлено: Кабінету Міністрів України, міністерствам, іншим центральним органам виконавчої влади, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, обласним, Київській та Севастопольській міським, районним державним адміністраціям та органам місцевого самоврядування вжити невідкладних заходів щодо забезпечення реалізації конституційних прав громадян на письмове звернення та особистий прийом, обов`язкове одержання обґрунтованої відповіді, неухильного виконання норм Закону України "Про звернення громадян", упорядкування роботи зі зверненнями громадян, зокрема, щодо: недопущення надання неоднозначних, необґрунтованих або неповних відповідей за зверненнями громадян, із порушенням строків, установлених законодавством, безпідставної передачі розгляду звернень іншим органам; викоренення практики визнання заяв чи скарг необґрунтованими без роз`яснення заявникам порядку оскарження прийнятих за ними рішень; створення умов для участі заявників у перевірці поданих ними заяв чи скарг, надання можливості знайомитися з матеріалами перевірок відповідних звернень; узяття під особистий контроль керівниками відповідних органів розгляду звернень; запровадження постійного контролю за організацією роботи посадових та службових осіб зі зверненнями громадян; з`ясування причин, що породжують повторні звернення громадян, систематичного аналізу випадків безпідставної відмови в задоволенні законних вимог заявників, проявів упередженості, халатності та формалізму при розгляді звернень; вжиття заходів для поновлення прав і свобод громадян, порушених унаслідок недодержання вимог законодавства про звернення громадян, притягнення винних осіб у встановленому порядку до відповідальності, в тому числі до дисциплінарної відповідальності за невиконання чи неналежне виконання службових обов`язків щодо розгляду звернень громадян.

Наказом МВС України від 15.11.2017 №930, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 11.12.2017 за №1493/31361, відповідно до статті 40 Конституції України, Закону України "Про звернення громадян", Указу Президента України від 07.02.2008 № 109 "Про першочергові заходи щодо забезпечення реалізації та гарантування конституційного права на звернення до органів державної влади та органів місцевого самоврядування", Інструкції з діловодства за зверненнями громадян в органах державної влади і місцевого самоврядування, об`єднаннях громадян, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форм власності, в засобах масової інформації, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 14.04.1997 № 348, підпункту 42 пункту 4 Положення про Національну поліцію, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.10.2015 № 877, та з метою забезпечення реалізації громадянами конституційного права на звернення, поліпшення, удосконалення організації їх особистого прийому в органах та підрозділах Національної поліції України затверджено Порядок розгляду звернень та організації проведення особистого прийому громадян в органах та підрозділах Національної поліції України (далі Порядок №930).

Відповідно до пунктів 1 та 3 розділу І Порядку №930 цей Порядок установлює єдиний для апарату центрального органу управління поліції, міжрегіональних територіальних органів Національної поліції України, територіальних органів поліції в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі, областях, місті Києві, їх територіальних (відокремлених) підрозділів, а також підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління Національної поліції України (далі - органи (підрозділи) поліції), порядок приймання, реєстрації, розгляду звернень громадян, контролю за виконанням доручень за результатами розгляду звернень громадян та дотриманням строків їх розгляду, основні вимоги до організації проведення особистого прийому громадян і ведення діловодства за зверненнями громадян. Дія цього Порядку не поширюється на порядок розгляду заяв і скарг громадян, установлений кримінальним процесуальним, цивільно-процесуальним, трудовим законодавством, законодавством про захист економічної конкуренції, Кодексом адміністративного судочинства України, Законами України "Про доступ до судових рішень", "Про запобігання корупції", "Про виконавче провадження".

Згідно з пунктом 1 розділу ІІ Порядку №930 звернення громадян, що надійшли до органів (підрозділів) поліції з використанням засобів поштового зв`язку, мережі Інтернет, електронного зв`язку (електронні звернення), через контактні центри державної установи "Урядовий контактний центр" та телефонну "гарячу лінію" Національної поліції України, приймаються, попередньо розглядаються та централізовано реєструються службою діловодства органу (підрозділу) поліції в день їх надходження, а ті, що надійшли в неробочий день і час, - наступного після нього робочого дня в журналі реєстрації звернень громадян (додаток 1) або на реєстраційно-контрольних картках (далі РКК) (додаток 2), придатних для обробки персональними комп`ютерами.

Відповідно до пунктів 1, 2, 3, 5, 6, 12 та 13 розділу IV Порядку №930 керівники органів (підрозділів) поліції та їх заступники під час розгляду звернень громадян вивчають суть порушених у них питань, у разі потреби вимагають у виконавців матеріали попередніх перевірок за цими зверненнями, направляють працівників органів (підрозділів) поліції на місця для перевірки викладених у зверненнях фактів та вживають інших заходів для об`єктивного вирішення порушених авторами звернень питань.

Безпосередні виконавці під час здійснення перевірок за зверненнями громадян у разі необхідності та за наявності можливості спілкуються з їхніми авторами, з`ясовують усі порушені питання, уживають заходів щодо захисту конституційних прав громадян у межах компетенції відповідно до законодавства України.

Рішення, які приймаються за зверненнями, повинні бути мотивованими та ґрунтуватися на законодавстві України.

Звернення вважаються вирішеними, якщо розглянуто всі порушені в них питання, ужито необхідних заходів і заявникам надано ґрунтовні та вичерпні відповіді.

Звернення розглядаються і вирішуються в термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, що не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник органу або підрозділу поліції або його заступники встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляють особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів. Якщо останній день терміну розгляду звернення припадає на вихідний, святковий день, останнім днем терміну вважається перший після нього робочий день.

За результатами розгляду звернення громадянина виконавцем готується довідка про результати проведення перевірки інформації, викладеної у зверненні, яка доповідається керівнику органу (підрозділу) поліції разом з проектом відповіді заявнику. Керівник органу (підрозділу) проставляє свій підпис на довідці про ознайомлення із вжитими заходами під час здійснення перевірки інформації, викладеної у зверненні, або вчиняє резолюцію (доручення) про необхідність ужиття додаткових заходів з метою об`єктивного, усебічного та повного розгляду звернення. До звернень, які не потребують проведення перевірки, довідки не складаються.

Відповідь за результатами розгляду звернення в обов`язковому порядку надає орган (підрозділ) поліції, який його отримав або до компетенції якого належить вирішення порушених у зверненні питань, та підписує керівництво цього органу.

Пунктами 14, 17 розділу IV Порядку №930 встановлено, що рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у зверненні, доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон України "Про звернення громадян" і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення. При цьому зазначають заходи, вжиті органом чи підрозділом поліції в межах його компетенції для захисту конституційних прав громадян.

Якщо викладена у зверненні інформація належить до компетенції поліції не повністю, розглядається лише та частина, що стосується компетенції Національної поліції України. У цьому випадку копія звернення у строк не пізніше п`яти днів з наступного дня після реєстрації спрямовується виконавцем за належністю, про що повідомляють заявника.

Відповідно до пунктів 1-7 розділу V Порядку №930 скарга на дії чи рішення органу (підрозділу) поліції або їх посадових осіб подається в порядку підлеглості вищому органу або посадовій особі, що не позбавляє громадянина права звернутися до суду відповідно до законодавства України, у разі відсутності такого органу або незгоди громадянина з прийнятим за скаргою рішенням - безпосередньо до суду. Розгляд скарг громадян на дії (бездіяльність) працівників органів (підрозділів) поліції здійснюється в порядку, передбаченому цим Порядком.

За кожною скаргою громадян на наявність порушень чи недоліків у роботі органів (підрозділів) поліції або на дії (бездіяльність) поліцейських проводиться ретельна перевірка органом чи підрозділом поліції, до якого звернувся зі скаргою громадянин, або тим органом (підрозділом) поліції, якому доручено проведення відповідної перевірки керівництвом Національної поліції України.

За результатами перевірки виконавець складає і подає на розгляд керівнику органу (підрозділу) поліції або його заступникам рапорт (доповідну записку), в якому (якій) зазначає чи підтвердилися наведені відомості (факти) та яких заходів вжито для усунення виявлених порушень або недоліків. Громадянину за наслідками розгляду скарги надається письмова відповідь.

Рішення за розглядом скарги громадянина приймає керівник органу (підрозділу) поліції (або його заступник), у провадженні якого знаходиться скарга. У разі визнання скарги громадянина обґрунтованою або такою, що підлягає задоволенню, забезпечується повнота і своєчасність її розгляду, приймаються рішення відповідно до законодавства України і негайно вживають заходів щодо поновлення порушених прав громадянина. Рішення вищого органу поліції за результатами розгляду скарги у разі незгоди з ним громадянина може бути оскаржено до суду в установлений законодавством України строк.

Забороняється надсилати скарги громадян для розгляду тим органам (підрозділам) поліції або їх посадовим особам, дії чи рішення яких оскаржуються, а також тим, які не мають повноважень для їх розгляду.

У разі необхідності підпорядкованому органу (підрозділу) поліції може бути доручено проведення додаткової перевірки конкретних обставин чи відомостей (фактів), викладених у зверненні громадянина, відповідно до законодавства України.

Розгляд і вирішення скарги, поданої з порушенням зазначеного строку, можуть бути здійснені у разі поновлення органом (підрозділом) поліції чи посадовою особою, що розглядає скаргу, строку, якщо буде визнано, що він порушений з поважних причин.

Суд зазначає, що зміст наданої позивачу відповіді свідчить про відсутність порушень з боку відповідача вимог статті 15 Закону №393/96-ВР щодо її вмотивованості. Зі змісту позову вбачається, що позивач не погоджується саме зі змістом наданої відповіді, оскільки, на думку позивача, не вирішено питання щодо притягнення винних працівників поліції до відповідальності, завдання збитків Державі.

Суд зазначає, що Верховний Суд у своїй постанові від 17.04.2019 №342/158/17 дійшов висновку, що протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень треба розуміти як зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу/його посадової особи, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи в невчиненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними й реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту неналежного та/або несвоєчасного виконання обов`язкових дій.

Важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків. Крім того, потрібно з`ясувати юридичний зміст, значимість, тривалість та межі протиправної бездіяльності, фактичні підстави її припинення, а також шкідливість/протиправність бездіяльності для прав та інтересів заінтересованої особи.

Враховуючи встановлені обставини розгляду звернення позивача, суд дійшов висновку, що відповідачем належним чином та відповідно до Закону України "Про звернення громадян" надано відповідь на звернення позивача від 31.08.2023.

Непогодження позивачем з доводами відповідача про непритягнення винних осіб до відповідальності не є неналежним розглядом звернення позивача від 31.08.2023.

Суд у цій справі, з огляду на предмет позову, не надає оцінку щодо законості/незаконності дій працівників "оновленої поліції", наявності/відсутності підстав для притягнення до відповідальності винних осіб, тривалого/нетривалого проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001197.

З урахуванням вищевикладеного, позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Полтавській області щодо неналежного розгляду звернення ОСОБА_1 , як учасника бойових дій, ветерана Національної поліції, інваліда війни від 31.08.2023, поданого через Урядовий контактний центр реєстраційний № ФИ-16071645, є безпідставними та необґрунтованими.

Посилання позивача саме на рішення ЄСПЛ Fysun v/ Ukraine (№ 28640/21) не відповідає дійсності, оскільки існує рішення Справа "Роман та інші проти України" CASE OF ROMAN AND OTHERS v. UKRAINE) (заява № 20554/18 та 2 інші заяви див. перелік у додатку), у додатку якого зазначено ОСОБА_2 (сума, присуджена кожному заявнику в якості відшкодування матеріальної та моральної шкоди - 1500 євро ОСОБА_2 ).

Згідно з цим рішенням постановлено, що ці скарги свідчать про порушення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції у зв`язку з надмірною тривалістю цивільних проваджень та відсутністю у національному законодавстві ефективного засобу юридичного захисту; постановлено, що: (a) упродовж трьох місяців держава-відповідач повинна сплатити заявникам суми, зазначені в таблиці у додатку; ці суми мають бути конвертовані в національну валюту держави-відповідача за курсом на день здійснення платежу; (b) із закінченням зазначеного тримісячного строку до остаточного розрахунку на зазначені суми нараховуватиметься простий відсоток (simple interest) у розмірі граничної позичкової ставки Європейського центрального банку, яка діятиме в період несплати, до якої має бути додано три відсоткові пункти. Відхилено решту вимог заявника щодо справедливої сатисфакції у заяві № 20554/18.

Тобто, наявне рішення ЄСПЛ, яким надана відповідна оцінка щодо надмірної тривалості цивільних проваджень та відсутністю у національному законодавстві ефективного засобу юридичного захисту.

При цьому, позивач підтвердив, що рішення суду виконано, грошові кошти перераховані в розмірі 59586,75 грн (еквівалент 1500 євро) ОСОБА_1 .

Отже, відповідаючи на звернення позивача від 31.08.2023, відповідач правомірно зазначив, що розгляд питання щодо можливого тривалого проведення судового розгляду вказаного кримінального провадження не відноситься до компетенції Національної поліції України.

Водночас, як зазначено вище, відповідно до пункту 17 розділу IV Порядку №930 якщо викладена у зверненні інформація належить до компетенції поліції не повністю, розглядається лише та частина, що стосується компетенції Національної поліції України. У цьому випадку копія звернення у строк не пізніше п`яти днів з наступного дня після реєстрації спрямовується виконавцем за належністю, про що повідомляють заявника.

Відповідно до листа Головного управління Національної поліції в Полтавській області від 29.09.2023 за вих. №ФИ-1129/Кц, ФИ-1131/Кц, ФИ-298/ПОКЦ розгляд питання щодо можливого тривалого проведення судового розгляду вказаного кримінального провадження не відноситься до компетенції Національної поліції України.

Отже, у порушення пункту 17 розділу IV Порядку №930 відповідач не спрямував звернення ОСОБА_1 31.08.2023 № ФИ-16071645 за належністю.

Таким чином, суд з урахуванням частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України вважає за необхідне визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Полтавській області щодо невжиття відповідних заходів реагування за обставинами, викладеними у зверненні ОСОБА_1 , як учасника бойових дій, ветерана Національної поліції, інваліда війни від 31.08.2023, поданого через Урядовий контактний центр реєстраційний № ФИ-16071645, у частині ненаправлення звернення ОСОБА_1 від 31.08.2023 № ФИ-16071645 за належністю та зобов`язати Головне управління Національної поліції в Полтавській області повторно розглянути звернення ОСОБА_1 , як учасника бойових дій, ветерана Національної поліції, інваліда війни реєстраційний № ФИ-16071645 від 31.08.2023, вжити заходів реагування з урахуванням обставин, встановлених судом.

Відповідно до частин першої та другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Нормами статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. У адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Зважаючи на встановлені в ході розгляду фактичні обставини справи та враховуючи наведені норми законодавства, якими урегульовані спірні правовідносини, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Щодо клопотання позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Отже, за приписами вказаної норми покладення таких зобов`язань на суб`єкта владних повноважень є правом, а не обов`язком суду.

Суд не вбачає підстав для застосування зазначеної форми контролю за виконанням судового рішення, оскільки не вважає, що відповідачем після набрання рішенням суду законної сили не будуть добровільно вживатися заходи з метою виконання даного судового рішення.

Підстави розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 2, 9, 77, 243-246, 250, 255, 287, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_2 ) до Головного управління Національної поліції в Полтавській області (вул. Пушкіна, буд. 83, м. Полтава, 36014, ) про визнання дій та бездіяльності протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Полтавській області щодо невжиття відповідних заходів реагування за обставинами, викладеними у зверненні ОСОБА_1 , як учасника бойових дій, ветерана Національної поліції, інваліда війни від 31.08.2023, поданого через Урядовий контактний центр реєстраційний № ФИ-16071645, у частині ненаправлення звернення ОСОБА_1 від 31.08.2023 № ФИ-16071645 за належністю.

Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Полтавській області повторно розглянути звернення ОСОБА_1 , як учасника бойових дій, ветерана Національної поліції, інваліда війни реєстраційний № ФИ-16071645 від 31.08.2023, вжити заходів реагування з урахуванням обставин, встановлених судом.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, а також з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Канигіна Т.С.