Справа № 343/2177/23
Суддя: Боршовський Т.І.
Дата ухвалення: 2023-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" грудня 2023 р. справа № 343/2177/23

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Боршовського Т.І.,

за участю секретаря судового засідання Ілюк А.Р.,

представника позивача - Комарницького Е.Г.,

представник відповідача - не з`явився,

представник третьої особи - не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Великоолександрівського відділу державної виконавчої служби у Бериславському районі Херсонської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса),

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, - Головне управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі,

про визнання протиправними дій та зобов`язання до вчинення дій, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Долинського районного суду Івано-Франківської області з адміністративним позовом до Великоолександрівського відділу державної виконавчої служби у Бериславському районі Херсонської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (далі - відповідач), в якому просить суд: визнати протиправними дії відповідача щодо відмови позивачу у винесенні постанови про зняття арешту з коштів боржника у виконавчих провадженнях ВП № НОМЕР_3 та ВП № НОМЕР_4; зобов`язати Великоолександрівський відділ державної виконавчої служби у Бериславському районі Херсонської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) зняти арешт з коштів ОСОБА_1 , накладений постановою про арешт коштів боржника від 23.06.2020 у ВП № НОМЕР_3 та постановою про арешт коштів боржника від 16.11.2021 у ВП № НОМЕР_4, у тому числі з рахунку НОМЕР_1 , відкритому в АТ КБ "Приватбанк".

Позовні вимоги мотивовані тим, що в межах виконавчих проваджень № НОМЕР_3 та № НОМЕР_4, відкритих на підставі постанов Головного управління ДФС в Херсонській області за № Ф-4064-51-У від 05.02.2019 та № Ф-4064-51-У від 05.11.2019, накладено арешт на грошові кошти ОСОБА_1 , що містяться на відкритих рахунках, а також кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника. Згідно інформації з Автоматизованої системи виконавчих проваджень, виконавчі провадження № НОМЕР_3 та № НОМЕР_4 завершені, а виконавчі листи повернуті стягувачу. Представник позивача звернувся до відповідача із заявою від 21.08.2023 про зняття арешту з майна ОСОБА_1 , однак листом від 24.08.2023 № 22.2/9424 відповідач повідомив представника позивача про відсутність підстав для винесення постанов про зняття арешту з коштів ОСОБА_1 в рамках виконавчих проваджень № НОМЕР_3 та № НОМЕР_4. Представник позивача звернув увагу на завершення строків пред`явлення виконавчих документів до виконання, за якими були відкриті виконавчі провадження № НОМЕР_3 та № НОМЕР_4. Водночас, арешт коштів на рахунку ОСОБА_1 за № НОМЕР_1 , відкритому в АТ КБ "Приватбанк", продовжує діяти, що порушує право позивача на вільне використання своїми грошовими коштами. Так, на вказаний банківський рахунок за № НОМЕР_1 надходить виплата заробітної плати ОСОБА_1 , що підтверджується довідкою АТ КБ "Приватбанк" від 08.08.2023 та довідками роботодавця позивача від 08.08.2023, а відрахування із заробітної плати коштів в межах виконавчих провадженнях мають певні обмеження, встановлені частиною другою статті 70 Закону України «Про виконавче провадження». Окрім цього, у зв`язку із закриттям виконавчих проваджень № НОМЕР_3 та № НОМЕР_4 такі кошти не можуть піти на рахунок стягувача як погашення боргу. За вказаних обставин, представник позивача просить суд зобов`язати відповідача зняти арешт з коштів ОСОБА_1 , накладений постановою про арешт коштів боржника від 23.06.2020 у ВП № НОМЕР_3 та постановою про арешт коштів боржника від 16.11.2021 у ВП № НОМЕР_4, у тому числі з рахунку НОМЕР_1 , відкритому в АТ КБ "Приватбанк".

Ухвалою від 06.09.2023 Долинський районний суд Івано-Франківської області передав адміністративну справу № 343/2177/23 на розгляд Івано-Франківського окружного адміністративного суду.

25.09.2023 справа № 343/2177/23 за позовом ОСОБА_1 до Великоолександрівського відділу державної виконавчої служби у Бериславському районі Херсонської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправними дій та зобов`язання до вчинення дій, надійшла до Івано-Франківського окружного адміністративного суду.

Ухвалою від 28.09.2023 відкрито провадження в цій адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження з особливостями провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, визначеними статями 268, 269, 271, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, призначено судове засідання на 11.10.2023 о 15:00 год.

04.10.2023 через канцелярію Івано-Франківського окружного адміністративного суду надійшов відзив Великоолександрівського відділу державної виконавчої служби у Бериславському районі Херсонської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 03.10.2023 № 22.2/11950 на позовну заяву. Так, представник відповідача зазначив, що виконавче провадження № НОМЕР_3 з примусового виконання постанови Головного управління ДФС в Херсонській області за № Ф-4064-51-У від 05.02.2019 про стягнення на користь держави штрафу 18276,72 грн., завершено 23.06.2020 у зв`язку з винесенням постанови про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.2 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», а виконавчий документ повторно до примусового виконання не надходив. Також виконавче провадження № НОМЕР_4 з примусового виконання постанови Головного управління ДФС в Херсонській області за № Ф-4064-51-У від 05.11.2019 про стягнення на користь держави заборгованості (недоїмки) в розмірі 18276,72 грн., завершено 22.12.2021 у зв`язку з винесенням постанови про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.5 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», а виконавчий документ повторно до примусового виконання не надходив. На думку представника відповідача, в спірному випадку відсутні підстави для зняття арешту з майна ОСОБА_1 , передбачені ч.16 розділу VІІІ Наказу № 512/5 від 02.04.2012 «Про затвердження Інструкції з організації примусового виконання рішень». Окрім цього, представник відповідача звернув увагу на те, що відповідачем у справах за позовами про звільнення з-під арешту майна є боржник або особи, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна. Також повідомлено суд, що виконавчі провадження № НОМЕР_3 та № НОМЕР_4 не передані відповідачу та їх не можливо отримати від Голопристанського відділу ДВС у Скадовському районі Херсонської області, у зв`язку з окупацією території району. Відповідач просив суд відмовити в задоволенні позову (а.с. 41-42).

До відзиву від 03.10.2023 № 22.2/11950 на позовну заяву Великоолександрівський відділ державної виконавчої служби у Бериславському районі Херсонської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) долучив копії виконавчих проваджень № НОМЕР_3 та № НОМЕР_4, виготовлених з Автоматизованої системи виконавчого провадження (а.с. 44-56).

11.10.2023 сторони в судове засідання не з`явилися.

Ухвалою від 11.10.2023 суд залучив Головне управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі до участі у справі № 343/2177/23 як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, та витребував в третьої сторони інформацію: чи сплатив ОСОБА_1 заборгованість, яка нарахована постановами Головного управління ДФС у Херсонській області № Ф-4064-51-У від 05.02.2019 та № Ф-4064-51-У від 05.11.2019; чи пред`являвся повторно виконавчий документ - постанова Головного управління ДФС у Херсонській області № Ф-4064-51-У від 05.02.2019 до примусового виконання після завершення 23.06.2020 виконавчого провадження № НОМЕР_3 у зв`язку з винесенням постанови про повернення виконавчого документа стягувачу. Якщо так, то надати докази в підтвердження таких обставин (копії звернень, документів державного виконавця, тощо); чи пред`являвся повторно виконавчий документ - постанова Головного управління ДФС у Херсонській області № Ф-4064-51-У від 05.11.2019 до примусового виконання після завершення 22.12.2021 виконавчого провадження № НОМЕР_4 у зв`язку з винесенням постанови про повернення виконавчого документа стягувачу. Якщо так, то надати докази в підтвердження таких обставин (копії звернень, документів державного виконавця тощо).

25.10.2023, на виконання вимог ухвали від 11.10.2023, через канцелярію Івано-Франківського окружного адміністративного суду надійшов лист Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі від 20.10.2023 № 757/21-22-05-09, в якому повідомлено, що згідно даних інтегрованих карток ІКС «Податковий блок» станом на 18.10.2023 по ФОП ОСОБА_1 заборгованість по єдиному соціальному внеску відповідно до узгоджених вимог про сплату боргу (недоїмки) від 05.02.2019 № Ф-4064-51, від 05.11.2019 № Ф-4064-51 не погашалася. Залишок боргу складає: вимога від 05.02.2019 № Ф-4064-51 в сумі 18276,72 грн.; вимога від 05.11.2019 № Ф-4064-51 в сумі 8262,54 грн. Узгоджена вимога про сплату боргу (недоїмки) по ЄСВ від 05.02.2019 № Ф-4064-51 повторно направлена до Голопристанського міськрайонного відділу ДВС 13.08.2020 за № 6729.6/9/21-22-512-07-09. Підтвердження повторного направлення узгодженої вимоги про сплату боргу (недоїмки) по ЄСВ від 05.11.2019 № Ф-4064-51 в матеріалах електронної особової справи відсутні, у зв`язку з перебуванням території Херсонської області під окупацією Російської Федерації (а.с. 69-73).

13.11.2023 через канцелярію Івано-Франківського окружного адміністративного суду надійшов лист Головного управління ДПС у Полтавській області від 02.11.2023 № 18970/5/16-31-13-04-01, в якому повідомлено, що з 01.07.2023 не передбачено виконання Головним управлінням ДПС у Полтавській області повноважень щодо роботи з податковим боргом, стосовно платників, які перебувають на обліку в Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі. За вказаних обставин в Головного управління ДПС у Полтавській області немає можливості виконати вимоги ухвали Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 11.10.2023 про витребування доказів (а.с.75-79).

20.11.2023 на електронну пошту Івано-Франківського окружного адміністративного суду від Великоолександрівського відділу державної виконавчої служби у Бериславському районі Херсонської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надійшла інформація з Автоматизованої системи виконавчого провадження про стан усіх виконавчих проваджень щодо ОСОБА_1 (а.с. 80-86).

Суд призначив судове засідання на 07.12.2023 на 15:30 год.

Представники відповідача та третьої оосби в судове засідання 07.12.2023 не з`явилися, хоча про дату, час та місце проведення судового розгляду повідомленні належним чином.

Представник позивача в судовому засіданні 07.12.2023 підтримав позовні вимоги та просив позов задовольнити повністю.

Обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

05.02.2019 Головним управлінням ДФС в Херсонській області прийнято вимогу за № Ф-4064-51-У про сплату боргу (недоїмки) по єдиному соціальному внеску, згідно якого стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави заборгованості (недоїмки) в розмірі 18276,72 грн.

05.11.2019 Головним управлінням ДФС в Херсонській області прийнято вимогу за № Ф-4064-51-У про сплату боргу (недоїмки) по єдиному соціальному внеску, згідно якого стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави заборгованості (недоїмки) в розмірі 18276,72 грн. (а.с. 44).

16.01.2020 державний виконавець Голопристанського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) на виконання вимоги за № Ф-4064-51-У від 05.02.2019 прийняв постанову про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_3 (а.с. 9-10).

23.06.2020 заступником начальника Голопристанського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) у виконавчому провадженні № НОМЕР_3 прийнято постанову про арешт коштів боржника, згідно якої накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику - ОСОБА_1 (а.с. 13-14).

23.06.2020 заступником начальника Голопристанського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) у виконавчому провадженні № НОМЕР_3 прийнято постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пункту 2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с. 11-12).

16.11.2021 старший державний виконавець Голопристанського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) на виконання вимоги за № Ф-4064-51-У від 05.11.2019 прийняв постанову про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_4 (а.с. 15-16).

16.11.2021 старшим державним виконавцем Голопристанського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) у виконавчому провадженні № НОМЕР_4 прийнято постанову про арешт коштів боржника, згідно якої накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику - ОСОБА_1 (а.с. 18).

22.12.2021 старшим державним виконавцем Голопристанського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) у виконавчому провадженні № НОМЕР_4 прийнято постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пункту 5 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с. 17).

08.08.2023 АТ КБ «ПриватБанк» видав довідку, про те, що ОСОБА_1 станом на 08.08.2023 має в АТ КБ «ПриватБанк» картку та відкритий рахунок № НОМЕР_1 , на яку отримує зарплатні виплати. Також на картку (рахунок) може бути зарахована будь-яка виплата (переказ) (а.с. 21).

08.08.2023 Західна філія ТзОВ «Секьюрайті» видала позивачу довідку № 244 про те, що він дійсно працює в Західній філії ТзОВ «Секьюрайті» охоронником і зарахування заробітної плати здійснюється на рахунок АТ КБ «ПриватБанк» ( НОМЕР_1 ) (а.с. 23).

21.08.2023 представник позивача звернувся до відповідача із заявою від 21.08.2023 про зняття арешту з майна ОСОБА_1 .

Згідно листа від 24.08.2023 № 22.2/9424 Великоолександрівський відділ державної виконавчої служби у Бериславському районі Херсонської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відмовив в задоволенні такої заяви представника позивача, через відсутність підстав для винесення постанов про зняття арешту з коштів ОСОБА_1 в рамках виконавчих проваджень № НОМЕР_3 та № НОМЕР_4 (а.с. 19-20).

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо відмови позивачу у винесенні постанови про зняття арешту з коштів боржника у виконавчих провадженнях ВП № НОМЕР_3 та ВП № НОМЕР_4, позивач звернувся з цим позовом до суду, в якому просить суд зобов`язати Великоолександрівський відділ державної виконавчої служби у Бериславському районі Херсонської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) зняти арешт з коштів ОСОБА_1 , накладений постановою про арешт коштів боржника від 23.06.2020 у ВП № НОМЕР_3 та постановою про арешт коштів боржника від 16.11.2021 у ВП № НОМЕР_4, у тому числі з рахунку НОМЕР_1 , відкритому в АТ КБ "Приватбанк".

Оцінка аргументів сторін. Норми права, якими керувався суд, та мотиви їх застосування. Висновки суду.

Як встановлено судом, виконавчі провадження ВП № НОМЕР_3 та ВП № НОМЕР_4 завершені у зв`язку з винесенням постанов про повернення виконавчих документів стягувачу, однак арешт з грошових коштів, що містяться на відкритих рахунках ОСОБА_1 , не знято.

Представник позивача вважає, що на виконання вимог Закону України "Про виконавче провадження" відповідач був зобов`язаний скасував арешт, накладений на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках ОСОБА_1 .

На думку представника відповідача, в спірному випадку відсутні передбачені Законом України "Про виконавче провадження" підстави для зняття арешту з коштів ОСОБА_1 , оскільки заборгованість по виконавчих документах № Ф-4064-51-У від 05.02.2019 та від 05.11.2019 позивачем не сплачено.

Оцінивши правомірність не зняття арешту з грошових коштів, що містяться на відкритих рахунках ОСОБА_1 , суд зазначає таке.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закону України "Про виконавче провадження".

Так, згідно статті 1 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною першою статті 13 Закону України "Про виконавче провадження" під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Частиною першою статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Для належного виконання повноважень з примусового виконання рішень виконавець наділений низкою прав та обов`язків.

Так, відповідно до пункту 1 частини другої статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Водночас, згідно з частиною першою статті 10 Закону України "Про виконавче провадження" заходами примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;

4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Окрім цього, пунктом 7 частини 3 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, коштів на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на електронних рахунках платників акцизного податку, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, на електронні гроші, які зберігаються на електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Згідно з частиною другою статті 48 Закону України "Про виконавче провадження" стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, кошти на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, кошти на електронних рахунках платників акцизного податку, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України "Про електроенергетику", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України "Про теплопостачання", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України "Про теплопостачання", статті 18-1 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до пункту 1 частини другої статті 8 Закону України "Про компенсацію за пошкодження та знищення окремих категорій об`єктів нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України, та Державний реєстр майна, пошкодженого та знищеного внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України", на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України "Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки", на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Відповідно до частини четвертої статті 48 Закону України "Про виконавче провадження" на кошти та інші цінності боржника, що знаходяться на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, або на електронні гроші, що зберігаються на електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня після їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках та електронні гроші, що зберігаються на електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, відкритих після винесення постанови про накладення арешту.

Таким чином, державному виконавцю надано повноваження щодо накладення арешту, в тому числі й на кошти, які перебувають на рахунках.

Згідно з частиною першою, абзацами 1, 3 частини другої статті 56 Закону України "Про виконавче провадження" арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Так, державний виконавець має право накласти арешт на кошти боржника після їх виявлення на рахунках. Разом з тим, чинним законодавством передбачено можливість накладення арешту й на кошти боржника на рахунках, відкритих після винесення постанови про накладення арешту.

Таким чином, арешт є початковою та окремою стадією провадження щодо звернення стягнення на майно боржника і являє собою сукупність заходів, що передбачають як наслідок обмеження в праві розпорядження майном, на яке накладається арешт. При цьому виконавець за відсутності відомостей про майно, повідомлених кредитором повинен самостійно здійснити заходи для виявлення такого майна, у тому числі грошових коштів, що знаходяться на банківських рахунках, і перед накладенням арешту на майно (кошти) боржника повинен отримати відомості про наявність у боржника відповідного майна та коштів, зокрема щодо коштів на банківських рахунках - відомості про володільця рахунку, номеру, виду рахунку, суми коштів, що зберігаються на ньому. Саме наявність таких даних дозволяє виконавцю здійснити арешт коштів, що знаходяться на банківських рахунках у відповідності до статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» та розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5.

Відповідно до пункту 8 розділу VIII Інструкції на кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт, про що виноситься постанова виконавця. У постанові зазначається сума коштів, яка підлягає арешту, з урахуванням вимог за виконавчим документом, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця та вказуються реквізити рахунку, на якому знаходяться кошти, що підлягають арешту, або зазначається, що арешт поширюється на кошти на всіх рахунках боржника, у тому числі тих, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що державний та/або приватний виконавець перед накладанням арешту повинен з`ясувати суму та статус грошей, що знаходяться на рахунку боржника, і у постанові про накладання арешту серед інших відомостей вказати про суму коштів, на яку накладається арешт, або зазначити, що арешт поширюється на кошти на усіх рахунках, у тому числі, що будуть відкрити після накладення арешту. Накладання арешту на суми, що перевищують суми, визначені виконавчим документом, та перевищують суми витрат виконавчого провадження, що підлягають стягненню, є незаконним.

Відповідно до пункту 1.17 глави 1 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Національного Банку України від 21.01.2004 № 22 (чинної, на час накладення арешту на грошові кошти позивача), визначено, що Банк у разі відкриття рахунку клієнтом, щодо якого є публічне обтяження рухомого майна, накладене державним/приватним виконавцем, зупиняє видаткові операції з такого рахунку на суму обтяження та відновлює видаткові операції за рахунком за умови, визначеної Законом України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", у порядку, визначеному внутрішніми процедурами банку.

Також пунктом 9.6 глави 9 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті під час дії документа про арешт коштів банк протягом операційного дня відповідно до статті 59 Закону України "Про банки і банківську діяльність" зупиняє видаткові операції за рахунком клієнта та здійснює арешт усіх надходжень на рахунок клієнта до забезпечення суми коштів, що зазначена в документі про арешт коштів, або до отримання передбачених законодавством документів про зняття арешту з коштів.

Таким чином, вказані положення не обмежують дії виконавця щодо накладення арешту, оскільки він може бути накладений як на всі кошти, так і на всі рахунки клієнта банку, без зазначення конкретного номера рахунку у банку, що, як наслідок, не є порушенням прав боржника, як сторони виконавчого провадження.

Також суд звертає увагу на те, що пунктом 9.7 глави 9 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті передбачено, якщо на кошти накладено арешт і на рахунку арештована сума коштів менша, ніж та, що зазначена в документі про арешт коштів, то банк не приймає до виконання платіжні доручення клієнта і повертає їх згідно з пунктом 2.15 глави 2 цієї Інструкції.

Тобто після накладення арешту на кошти на рахунку, боржник не може розпоряджатися такими коштами, якщо їх сума є меншою за суму боргу, зокрема виставляти платіжні документи на перерахунок коштів на виплату заробітної плати, оскільки такі документи повертаються банком.

Як встановлено судом вище, 23.06.2020 заступником начальника Голопристанського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) у виконавчому провадженні № НОМЕР_3 прийнято постанову про арешт коштів боржника, згідно якої накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику: ОСОБА_1 (а.с. 13-14).

Також 16.11.2021 старшим державним виконавцем Голопристанського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) у виконавчому провадженні № НОМЕР_4 прийнято постанову про арешт коштів боржника, згідно якої накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику: ОСОБА_1 (а.с. 18).

Перелік видів виплат та сум, на які не здійснюється звернення стягнення, визначено статтею 73 Закону України "Про виконавче провадження".

Так, стягнення не може бути звернено на такі виплати: 1) вихідну допомогу, що виплачується в разі звільнення працівника; 2) компенсацію працівнику витрат у зв`язку з переведенням, направленням на роботу до іншої місцевості чи службовим відрядженням; 3) польове забезпечення, надбавки до заробітної плати, інші кошти, що виплачуються замість добових і квартирних; 4) матеріальну допомогу особам, які втратили право на допомогу по безробіттю; 5) допомогу у зв`язку з вагітністю та пологами; 6) одноразову допомогу у зв`язку з народженням дитини; 7) допомогу при усиновленні дитини; 8) допомогу на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування; 9) допомогу на дітей одиноким матерям; 10) допомогу особам, зайнятим доглядом трьох і більше дітей віком до 16 років, по догляду за дитиною з інвалідністю, по тимчасовій непрацездатності у зв`язку з доглядом за хворою дитиною, а також на іншу допомогу на дітей, передбачену законом; 11) допомогу на лікування; 12) допомогу на поховання; 13) щомісячну грошову допомогу у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства громадян, які проживають на території, що зазнала радіоактивного забруднення; 14) дотації на обіди, придбання путівок до санаторіїв і будинків відпочинку за рахунок фонду споживання.

Стягнення не здійснюється також із сум: 1) неоподатковуваного розміру матеріальної допомоги; 2) грошової компенсації за видане обмундирування і натуральне постачання; 3) вихідної допомоги в разі звільнення (виходу у відставку) з військової служби, служби в поліції та Державної кримінально-виконавчої служби України, а також грошового забезпечення, що не має постійного характеру, та в інших випадках, передбачених законом;4) одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві; 5) грошової допомоги, пов`язаної з безоплатним забезпеченням протезування (ортезування) учасника антитерористичної операції, учасника здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, які втратили функціональні можливості кінцівок, благодійної допомоги, отриманої зазначеними особами, незалежно від її розміру та джерела походження.

Отже, за змістом наведених норм такі види виплат, як заробітна плата, не відноситься до законодавчо визначеного переліку коштів, на які забороняється здійснення стягнення в рамках виконавчого провадження.

Водночас, умови звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, визначено статтею 68 Закону України "Про виконавче провадження".

Так, стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів/електронних грошей, що знаходяться на рахунках у банках чи інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.

За іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувача або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати.

Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

Відповідно до частини першої статті 69 Закону України "Про виконавче провадження" підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці здійснюють відрахування із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника і перераховують кошти на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця у строк, встановлений для здійснення зазначених виплат боржнику, а в разі якщо такий строк не встановлено, - до десятого числа місяця, наступного за місяцем, за який здійснюється стягнення. Такі підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці щомісяця надсилають виконавцю звіт про здійснені відрахування та виплати за формою, встановленою Міністерством юстиції України.

Розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника, визначено статтею 70 Закону України "Про виконавче провадження".

Так, розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості:

у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, - 50 відсотків;

за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - 20 відсотків.

Загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

Таким чином, розмір відрахувань, що можуть бути утримані з кожної виплаченої фізичній особі (боржнику) суми доходу у вигляді заробітної плати чітко регламентований статтею 70 Закону України «Про виконавче провадження», а тому звернення стягнення на всю виплачену фізичній особі заробітну плату суперечить законодавчо встановленому порядку.

В спірному випадку судом встановлено, що на рахунок № НОМЕР_1 , відкритий ОСОБА_1 в АТ КБ «ПриватБанк», зараховуються зарплатні виплати.

Вказане підтверджується довідкою АТ КБ «ПриватБанк» від 08.08.2023 (а.с. 21) та довідкою роботодавця позивача - Західної філії ТзОВ «Секьюрайті» від 08.08.2023 № 244 (а.с. 23).

Водночас, на виконання постанов про арешт коштів боржника у виконавчих провадженнях № НОМЕР_3 та № НОМЕР_4, на кошти на рахунку № НОМЕР_1 , відкритому ОСОБА_1 в АТ КБ "Приватбанк", накладено арешт, що позбавляє позивача можливості розпоряджатися такими коштами, серед яких є і зарплатні кошти.

Суд звертає увагу на те, що стаття 43 Конституції України гарантує, що право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом, а норми статті 41 Конституції України встановлюють принцип непорушності права приватної власності.

Частиною сьомою статті 43 Конституції України гарантовано право на своєчасне одержання винагороди за працю.

Згідно з статтею 97 Кодексу законів про працю України оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов`язань щодо оплати праці.

Статтею 15 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що оплата праці працівників підприємства здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються підприємством після виконання зобов`язань щодо оплати праці.

Відповідно до статті 24 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. У разі, коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні. Розмір заробітної плати за першу половину місяця визначається колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не менше оплати за фактично відпрацьований час з розрахунку тарифної ставки (посадового окладу) працівника. За особистою письмовою згодою працівника виплата заробітної плати може здійснюватися через установи банків, поштовими переказами на вказаний ними рахунок (адресу) з обов`язковою оплатою цих послуг за рахунок роботодавця. Своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості.

Відповідно до частини першої статті 25 Закону України «Про оплату праці», забороняється будь-яким способом обмежувати працівника вільно розпоряджатися своєю заробітною платою, крім випадків, передбачених законодавством.

Суд зазначає, що заробітна плата у розумінні поняття «власності» є майном, що захищається статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Принципи, закріплені в статях 3 та 43 Конституції України, також знаходять своє вираження у положеннях статей 97 Кодексу законів про працю України, статтях 15, 22, 24 Закону України «Про оплату праці».

Принцип відплатності праці відображений в Європейській соціальній хартії (переглянутої) від 03.05.1996 (ратифікованої Україною 14.09.2006), за яким усі працівники мають право на справедливу винагороду, що забезпечить достатній життєвий рівень.

Конституційний Суд України в Рішенні від 29.01.2008 № 2-рп/2008 зазначив, що право заробляти собі на життя є невід`ємним від права на саме життя, оскільки останнє є реальним лише тоді, коли матеріально забезпечене.

Держава гарантує та захищає законом право громадянина на своєчасне одержання винагороди за працю. Виплата установою працівникам заробітної плати має пріоритет перед погашенням заборгованості. Накладення ж арешту на рахунок боржника, який призначений також і для виплати заробітної плати та інших виплат працівнику унеможливлює своєчасне здійснення таких виплат, що невідворотно призводить до порушення конституційних прав громадян, які працюють на підприємстві відповідача, на оплату праці.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 20.04.2022, прийнятої за результатом розгляду справи № 756/8815/20, зазначила:

«… 93. Відтак доводи скаржника, що рахунок, на якому знаходились кошти не є такими, на який заборонено законом накладення арешту, не відповідають положенням закону, оскільки арешт може накладатись на кошти, а не на рахунок (абзац перший частини другої статті 48 Закону № 1404-VIII); а по-друге, обмеження звернення стягнення на кошти заробітної плати, які знаходяться на рахунку боржника, підпадають під випадки «кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом» (абзац другий частини другої статті 48 Закону № 1404-VIII)…

…103. При цьому державний виконавець у касаційній скарзі не посилається і судами не було встановлено, що на підставі матеріалів виконавчого провадження та звітів, повідомлень банку про здійснені банківські операції за зазначеним боржником рахунком було перевірено та встановлено, що зазначені суми не є заробітною платою. Залишення арешту на кошти, які складають заробітну плату боржника, та звернення на них стягнення унеможливлює отримання ОСОБА_1 будь-яких коштів заробітної плати, як єдиного джерела та порушує його право на отримання винагороди за працю.

104. За таких обставин, суди попередніх інстанцій обґрунтовано визнали бездіяльність державного виконавця незаконною та задовольнили скаргу позивача…».

Таким чином, арешт накладається не на рахунок боржника, а на кошти, які знаходяться на такому рахунку. Водночас, не на усі кошти на рахунку може бути накладений арешт.

Так, у постанові від 22.07.2021 у справі № 280/3860/20 про оскарження постанови державного виконавця про накладення арешту на грошові кошти боржника - фізичної особи Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду, встановивши, що постанова про накладення арешту містить застереження для банку про неможливість накладення арешту на кошти, звернення стягнення на які заборонено законом, дійшов до висновку про законність такої постанови виконавця і переконливих підтверджень про спеціальний режим банківського рахунку виконавцю надано не було, оскільки на зазначений рахунок було перераховано також кошти, що не були заробітною платою позивачки.

В спірному випадку, згідно довідки АТ КБ «ПриватБанк» від 08.08.2023, на відкритий ОСОБА_1 рахунок № НОМЕР_1 може бути зарахована будь-яка виплата (переказ), тобто не лише заробітна плата (а.с. 21).

Таким чином, існування накладеного арешту на зарплатні кошти позивача, розміщені на рахунку № НОМЕР_1 в АТ КБ «ПриватБанк», позбавило ОСОБА_1 джерел до існування, можливості своєчасно отримувати у встановленому законом розмірі заробітну плату, та є порушенням його конституційних прав громадянина на одержання винагороди за працю та соціальний захист.

При цьому, ОСОБА_1 позбавлений можливості перерахувати наявні на рахунку № НОМЕР_1 кошти для погашення боргу.

Водночас, вимога представника позивача про зобов`язання відповідача зняти арешт з усіх коштів ОСОБА_1 , накладений постановою про арешт коштів боржника від 23.06.2020 у ВП № НОМЕР_3 та постановою про арешт коштів боржника від 16.11.2021 у ВП № НОМЕР_4, у тому числі з рахунку НОМЕР_1 , відкритому в АТ КБ "Приватбанк", є безпідставною та задоволенню не підлягає, оскільки особливому правовому захисту підлягають лише кошти з виплати заробітної плати боржника, а не усіх коштів, які можуть бути зараховані на банківський рахунок позивача.

За вказаних обставин, суд вважає за необхідне зобов`язати Великоолександрівський відділ державної виконавчої служби у Бериславському районі Херсонської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) зняти арешт з рахунку № НОМЕР_1 , відкритому ОСОБА_1 в АТ КБ "Приватбанк", лише в межах коштів заробітної плати.

Щодо позову в частині визнання протиправними дій відповідача щодо відмови позивачу у винесенні постанови про зняття арешту з коштів боржника у виконавчих провадженнях ВП № НОМЕР_3 та ВП № НОМЕР_4, то суд вказує на таке.

Порядок зняття арешту з майна регламентовано статтею 59 Закону України "Про виконавче провадження". Так, згідно з частиною другою статті 59 Закону України "Про виконавче провадження" у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника та/або з електронних грошей, які знаходяться на електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку, небанківських надавачів платіжних послуг документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктами 10, 15 частини першої статті 34 цього Закону.

Відповідно до частини четвертої статті 59 Закону України "Про виконавче провадження" підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:

1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;

7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову;

9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону.

10) отримання виконавцем від Державного концерну "Укроборонпром", акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну "Укроборонпром", державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну "Укроборонпром" або на момент припинення Державного концерну "Укроборонпром" було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності", звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності".

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду (частина п`ята статті 59 Закону України "Про виконавче провадження").

Частиною першою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Відповідно до частини першої статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

У разі повернення виконавчого документу стягувачу, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Згідно із частиною четвертою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених із боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження

та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів із дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості зі сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову.

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Підстави зняття арешту з майна боржника також визначено пунктом 16 розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністесртва юстиції України від 02.04.2012 за № 512/5.

Так, постанова про зняття арешту з майна боржника або скасування інших заходів примусового виконання рішення без винесення постанови про відкриття чи відновлення виконавчого провадження виноситься державним виконавцем органу державної виконавчої служби або приватним виконавцем, яким виконавчий документ повернуто стягувачу, за заявою боржника у разі, якщо:

судом скасовано заходи забезпечення позову за завершеним виконавчим провадженням;

при повторному пред`явленні такого виконавчого документа до примусового виконання виконавче провадження за таким виконавчим документом закінчено на підставі частини першої статті 39 Закону, а також за умови сплати боржником витрат виконавчого провадження, здійснених під час виконавчого провадження, у якому виконавчий документ повернуто стягувачу (крім випадків, коли виконавчий документ повернуто приватним виконавцем, діяльність якого припинена);

після повернення виконавчого документа стягувачу на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця надійшла сума коштів для задоволення вимог стягувача, виконання постанов про стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та за умови, що такий виконавчий документ повторно на виконання не пред`явлено;

після повернення виконавчого документа стягувачу наявні обставини, визначені частиною першою статті 39 Закону (крім випадків, коли виконавчий документ перебуває на примусовому виконанні), а також за умови сплати боржником витрат виконавчого провадження, здійснених під час виконавчого провадження, у якому виконавчий документ повернуто стягувачу (крім випадків, коли виконавчий документ повернуто приватним виконавцем, діяльність якого припинена), та виконавчого збору, який підлягав стягненню у цьому виконавчому провадженні (крім випадків, коли відповідно до статті 27 Закону виконавчий збір стягненню не підлягає);

арешт з майна боржника або інші заходи примусового виконання рішення скасовані судовим рішенням.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який застосовується для забезпечення реального виконання рішення, що підлягає примусовому виконанню.

Зазначений висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах зроблено у постанові Верховного Суду від 26 січня 2022 року у справі № 127/1541/14-ц (провадження № 61-2829св21).

За змістом положень частини п`ятої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених цим Законом.

Ураховуючи положення пункту 1 частини першої та частини п`ятої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», повернення виконавчого документа стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними,

не означає закінчення (закриття) виконавчого провадження і не тягне за собою наслідків у вигляді неможливості розпочати його знову та не позбавляє стягувача права повторно звернутися до органу державної виконавчої служби (приватного виконавця) за виконанням судового рішення протягом встановлених законом строків, також не позбавляє стягувача звернутися до суду з заявою про поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання.

В спірному випадку, листом Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі від 20.10.2023 № 757/21-22-05-09 повідомлено суд, що згідно даних інтегрованих карток ІКС «Податковий блок» станом на 18.10.2023 по ФОП ОСОБА_1 заборгованість по єдиному соціальному внеску відповідно до узгоджених вимог про сплату боргу (недоїмки) від 05.02.2019 № Ф-4064-51, від 05.11.2019 № Ф-4064-51 не погашалася. Залишок боргу складає: вимога від 05.02.2019 № Ф-4064-51 в сумі 18276,72 грн.; вимога від 05.11.2019 № Ф-4064-51 в сумі 8262,54 грн. (а.с. 69-70).

Таким чином, завершення виконавчих проваджень № НОМЕР_3, № НОМЕР_4 та існування нескасованого арешту в таких виконавчих провадженнях, є недостатніми підставами для прийняття державним виконавцем постанови про зняття арешту з усіх коштів ОСОБА_1 , оскільки майнові претензії з боку стягувача - Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (яка є правонаступником Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі) щодо сплати позивачем заборгованості по єдиному соціальному внеску продовжують існувати, а стягував від таких претензій не відмовляється.

Щодо посилання позивача в позовній заяві на постанови Верховного Суду в цивільних справах, зокрема постанову від 12.10.2022 у справі № 203/3435/21, з огляду за доводи щодо порушення наявним арештом майна боржника його права на мирне володіння майно, то такі судові рішення не є релавантними джерелами для вирішення цієї справи, оскільки прийнятті за інших обставин справи. Зокрема, з обставин справи № 203/3435/21 відомо про те, що виконавчий документ, на підставі якого було відкрито виконавче провадження, в якому накладено арешт на майно боржника, визнано судом таким, що не підлягає виконанню. Отже, у стягувача не було підстав для повторного звернення до суду, а тому суд дійшов висновку про те, що тривале не зняття арешту з майна боржника, за відсутності майнових претензій до нього, є порушенням права боржника у виконавчому провадженні на мирне володіння майном. В спірном випадку, в цій адміністративній справі, обставини справи є відмінними від згаданої цивільної справи. Схожі правові обставини були й в інших цивільних справах, на які посилається позивач (підстави повернення: пункти 2, 5 частини першої статті 37 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження»; наявні обставини щодо повного виконання виконавчого документа, відсутність майнових претензій; можливість повторного звернення виконавчого документу до виконання тощо. Наприклад, постанова ВС від 03.02.2023 у справі № 639/858/21, від 03.11.2021 у справі № 161/14034/20).

Щодо доводів представника позивача про завершення строків пред`явлення виконавчих документів до виконання, за якими були відкриті виконавчі провадження № НОМЕР_3 та № НОМЕР_4, то суд звертає увагу на те особливості примусового виконання рішень у період воєнного стану визначено пунктом 10.2 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про виконавче провадження». Так, відповідно до пункту 10.2 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про виконавче провадження» тимчасово на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, з поміж іншого, визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.

Оскільки порядок та строки пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання регулюються саме Законом України «Про виконавче провадження», як спеціальним нормативно-правовим актом, у даному випадку підлягає застосуванню норма, якою на період воєнного стану на території України встановлено переривання строків, визначених вказаним Законом, до яких, зокрема, належать строки пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 15.03.2023 у справі № 260/2595/22.

В спірному випадку, з моменту повернення виконачого документа згідно постанови від 22.12.2021 № НОМЕР_4, з огляду на положення пунктом 10.2 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про виконавче провадження», та введенням на території України з 24.02.2022 воєнного стану, у стягувача - Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі є підстави для повторного подання виконавчого документа до примусового виконання - до припинення або скасування воєнного стану.

Підсумовую вищевикладене, суд дійшов висновку позов ОСОБА_1 до Великоолександрівського відділу державної виконавчої служби у Бериславському районі Херсонської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, - Головне управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, задовольнити частково: обов`язати Великоолександрівський відділ державної виконавчої служби у Бериславському районі Херсонської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) зняти арешт з рахунку № НОМЕР_1 , відкритому ОСОБА_1 в АТ КБ "Приватбанк" в межах коштів заробітної плати. Відмовити в задоволенні решти позовних вимог.

Щодо розподілу судових витрат у справі:

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з частиною третьою статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

В підтвердження судових витрат у справі позивачем подано платіжну інструкцію від 01.02.2023 про сплату судового збору за подання позовної заяви до суду в розмірі 1073,60 грн. (а.с. 1).

З огляду на часткове задоволення позову, відповідно до частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України позивачу належить відшкодувати за рахунок бюджетних асигнувань Великоолександрівського відділу державної виконавчої служби у Бериславському районі Херсонської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 536,80 грн. судових витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви до суду.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250, 262, 271, 272, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Зобов`язати Великоолександрівський відділ державної виконавчої служби у Бериславському районі Херсонської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) зняти арешт з рахунку № НОМЕР_1 , відкритому ОСОБА_1 в АТ КБ "Приватбанк" в межах коштів заробітної плати.

Відмовити в задоволенні решти позовних вимог.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Великоолександрівського відділу державної виконавчої служби у Бериславському районі Херсонської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (ідентифікаційний код - 34704409, зареєстроване місцезнаходження: вулиця Заводська, 10, селище Велика Олександрівка, Бериславський район, Херсонська область, 74100; фактичне місцезнаходження: вулиця Свято-Миколаївська, 45, місто Кривий Ріг, Дніпропетровська область, 50005) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) сплачену суму судового збору в розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів, з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 .

Відповідач: Великоолександрівський відділ державної виконавчої служби у Бериславському районі Херсонської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ідентифікаційний код - 34704409, зареєстроване місцезнаходження: вулиця Заводська, 10, селище Велика Олександрівка, Бериславський район, Херсонська область, 74100; фактичне місцезнаходження: вулиця Свято-Миколаївська, 45, місто Кривий Ріг, Дніпропетровська область, 50005.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Головне управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, ідентифікаційний код - 43995495, проспект Ушакова, 75, місто Херсон, Херсонська область, 73022.

Суддя /підпис/ Боршовський Т.І.

Рішення складене в повному обсязі 12 грудня 2023 р.