Справа № 320/5698/23
Суддя: Дудін С.О.
Дата ухвалення: 2023-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2023 року № 320/5698/23

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дудіна С.О. розглянув у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та в порядку, визначеному положеннями статті 287 КАС України, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправними та скасування постанов.

Суть спору: до Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі позивач) із позовом до Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі відповідач), у якому позивач просить суд:

визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Василюшка Владислава Валентиновича від 03.02.2023 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 1 041,92 долар США (USD) у виконавчому провадженні №52835016;

визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Василюшка Владислава Валентиновича від 03.02.2023 про відкриття виконавчого провадження №70929158 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 1 041,92 долар США на користь держави.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що він вважає протиправними оскаржувані постанови державного виконавця, адже ніяких грошових коштів у рамках виконавчого провадження №52835016 від 05.12.2016 із позивача в примусовому порядку не було стягнуто, а внесені Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання» №2475-VIII від 03.07.2018, зокрема в статтю 27 Закон України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02.06.2016 щодо зміни порядку визначення виконавчого збору, збільшили його відповідальність як боржника, тобто погіршили його правове становище, а тому не підлягають застосуванню до позивача в силу частини першої статті 58 Конституції України.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 10.04.2023 відкрито провадження у справі №320/5698/23 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, витребувано докази по справі від відповідача.

19.05.2023 на адресу суду від відповідача надійшли витребувані судом докази.

Відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву у строк, встановлений судом, не скористався.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 12.06.2023 залишено без розгляду заяву представника позивача адвоката Щербаня Дмитра Миколайовича про зміну позовних вимог.

Розглянувши подані документи й матеріали, всебічно й повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи й вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

11.02.2016 Подільський районний суд міста Києва своїм повторним заочним рішенням у цивільній справі №758/12268/14-ц:

позов Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнив;

стягнув солідарно з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) та ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» (МФО 380764, ) заборгованість за кредитним договором у розмірі 10 419,18 доларів США (десять тисяч чотириста дев`ятнадцять доларів США вісімнадцять центів), що становить за курсом Національного банку України 133 636,16 грн. (сто тридцять три тисячі шістсот тридцять шість гривень шістнадцять копійок);

стягнув із ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» 668,18 грн. (шістсот шістдесят вісім гривень вісімнадцять копійок) судового збору;

стягнув із ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» 668,18 грн. (шістсот шістдесят вісім гривень вісімнадцять копійок) судового збору.

01.03.2016 повторне заочне рішення Подільського районного суду міста Києва від 11.02.2016 у цивільній справі №758/12268/14-ц набрало законної сили.

23.09.2016 Подільський районний суд міста Києва видав виконавчий лист у цивільній справі №758/12268/14-ц щодо стягнення солідарно з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) та ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» (МФО 380764, ) заборгованість за кредитним договором у розмірі 10 419,18 доларів США (десять тисяч чотириста дев`ятнадцять доларів США вісімнадцять центів), що становить за курсом Національного банку України 133 636,16 грн. (сто тридцять три тисячі шістсот тридцять шість гривень шістнадцять копійок), стягувачем за яким є Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра», а боржником позивач (далі виконавчий лист).

05.12.2016 головний державний виконавець Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Ільницький Іван Васильович своєю постановою про відкриття виконавчого провадження у виконавчому провадженні №52835016, зокрема відкрив виконавче провадження з виконання виконавчого листа.

21.07.2021 Подільський районний суд міста Києва своєю ухвалою в цивільній справі №758/12268/14-ц, зокрема, замінив стягувача ПАТ «КБ «Надра» (юридична адреса: м. Київ, вул. Січових Стрільців, буд. 15, ) на його правонаступника ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» (юридична адреса: м. Київ, пров. Ковальський, буд. 19, офіс 115, ) у виконавчому провадженні щодо примусового виконання виконавчого листа, виданого на підставі заочного рішення Подільського районного суду міста Києва від 11.02.2016 р. у цивільній справі № 758/12268/14-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

30.12.2022 державний виконавець Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Василюшко Владислав Валентинович своєю постановою про заміну сторони виконавчого провадження у виконавчому провадженні №52835016, зокрема замінив сторону у виконавчому провадженні, стягувача з ПАТ «КБ «Надра» на ТОВ «ФК «Еліт Фінанс».

13.01.2023 ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» подало до відповідача свою заяву про повернення виконавчого документа стягувачу від 12.01.2023 у виконавчому провадженні №52835016.

03.02.2023 державний виконавець Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Василюшко Владислав Валентинович своєю постановою про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні №52835016, керуючись статтями 3, 27 та 40 Закону 1404, зокрема стягнув із боржника (позивача) виконавчий збір у розмірі 1 041,92 долар США (далі постанова про стягнення виконавчого збору).

03.02.2023 державний виконавець Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Василюшко Владислав Валентинович своєю постановою про повернення виконавчого документа стягувачу у виконавчому провадженні №52835016, зокрема повернув виконавчий лист стягувачу (ТОВ «ФК «Еліт Фінанс») на підставі пункту 1 частини першої статті 37 Закону 1404, а постанову про стягнення виконавчого збору виділив в окреме виконавче провадження.

03.02.2023 державний виконавець Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Василюшко Владислав Валентинович своєю постановою про відкриття виконавчого провадження у виконавчому провадженні №70929158, зокрема відкрив виконавче провадження з виконання постанови про стягнення виконавчого збору (далі постанова про відкриття виконавчого провадження).

Не погоджуючись із постановою про стягнення виконавчого збору та постановою про відкриття виконавчого провадження, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить із наступного.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями частини першої статті 58 Конституції України, які є нормами прямої дії, визначено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Умови та порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02.06.2016 (далі Закон 1404).

Відповідно до частини першої статті 1 Закону 1404 виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Положеннями пункту 5 частини першої статті 3 Закону 1404 встановлено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, як постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди.

Згідно з частиною першою статті 4 Закону 1404 у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк пред`явлення рішення до виконання.

Приписами частини першої статті 5 Закону 1404 визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно з вимогами частини першої статті 10 Закону 1404 заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Частиною 1 статті 13 Закону 1404 встановлено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Частиною 1 статті 18 Закону 1404 визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 26 Закону 1404 виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до частини п`ятої статті 26 Закону 1404 виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Згідно з частиною першою статті 27 Закону 1404 виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Відповідно до частини другої статті 27 Закону 1404 у редакції, чинній станом на день відкриття виконавчого провадження №52835016 від 05.12.2016, виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

За приписами частини п`ятої статті 27 Закону 1404 у редакції, чинній станом на день відкриття виконавчого провадження №52835016 від 05.12.2016, виконавчий збір не стягується:

1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню;

2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини;

3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень»;

4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону;

5) у разі виконання рішення приватним виконавцем;

6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання» №2475-VIII від 03.07.2018 (далі Закон 2475), який набрав чинності 28.08.2018, було, зокрема, внесено зміни до частини другої статті 27 Закону 1404, відповідно до яких виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Отже, законодавцем було змінено порядок обрахунку виконавчого збору з 28.08.2018.

При цьому за приписами частини дев`ятої статті 27 Закону 1404 у редакції, чинній станом на день винесення оскаржуваних позивачем постанов, виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, та у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 17 частини першої статті 39 цього Закону. Виконавчий збір не стягується із сум податкового боргу (у тому числі штрафних санкцій та пені) та недоїмки зі сплати єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у разі їх списання згідно з пунктами 23, 24 та підпункту 26.2 пункту 26 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України та пунктом 915 розділу VIII Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

У відповідності до пункту 1 частини першої статті 37 Закону 1404 виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.

За приписами частини третьої статті 40 Закону 1404 у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Судом встановлено, що державний виконавець Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Василюшко Владислав Валентинович, приймаючи оскаржувану постанову про стягнення виконавчого збору, керувався приписами частини другої статті 27 Закону 1404 у редакції Закону 2475 (станом на 03.02.2023), а не редакцією частини другої статті 27 Закону 1404 станом на день відкриття виконавчого провадження №52835016 від 05.12.2016.

При цьому з матеріалів справи слідує, що фактичне виконання повторного заочного рішення Подільського районного суду міста Києва від 11.02.2016 в цивільній справі №758/12268/14-ц на підставі виконавчого листа не відбулось, а виконавчий лист був повернутий 03.02.2023 стягувачу (ТОВ «ФК «Еліт Фінанс») у зв`язку з поданням ним відповідної заяви державному виконавцю.

Суд звертає увагу відповідача, що статтею 58 Конституції України прямо передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

У Рішенні Конституційного Суду України №1/99-рп від 09.02.1999 Конституційний Суд України зазначив, що принцип, закріплений у частині першій статті 58 Конституції України щодо дії нормативно-правового акту в часі, треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

При цьому згідно з правилом «закон зворотної сили не має» дія закону чи іншого нормативно-правового акту поширюється тільки на ті відносини, які виникли після набуття ним чинності. Це є однією з найважливіших гарантій правової стабільності, впевненості суб`єктів права в тому, що їх правове становище не погіршиться з прийняттям нового закону чи іншого нормативного акту, а також необхідною умовою довіри до держави і права.

Отже, з урахуванням того, що внесені Законом 2475 зміни до частини другої статті 27 Закону 1404 погіршили правове становище позивача, як боржника у виконавчого провадження №52835016 від 05.12.2016, а також того, що державною виконавчою службою фактично не було стягнуто з позивача коштів за виконавчим листом, то застосуванню в спірних правовідносинах підлягала редакція частини другої статті 27 Закону 1404, чинна до 28.08.2018.

Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду від 24.12.2021 у справі №420/2218/21, від 15.06.2023 у справі №420/2013/22, від 06.09.2023 у справі №160/11725/22.

Ураховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що у відповідача не було підстав для винесення оскаржуваної постанови про стягнення виконавчого збору та, як наслідок, відкриття на її підставі виконавчого провадження №70929158 від 03.02.2023.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню повністю.

За приписами частини третьої статті 287 КАС України відповідачем у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби є відповідний орган державної виконавчої служби, а у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності приватного виконавця - приватний виконавець.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем при зверненні з адміністративним позовом до суду було сплачено судовий збір у розмірі 2 147,20 грн. (2 684,00 грн. х 0,4 х 2), що підтверджується квитанцією №X426-6P5X-C043-9PPT від 05.02.2023.

Доказів понесення позивачем інших витрат, пов`язаних із розглядом справи, матеріали справи не містять.

Відтак, оскільки позовні вимоги позивача задоволено повністю, стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) підлягають понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору на суму 2 147,20 грн.

Керуючись статтями 243-246, 250, 255, 287 КАС України, суд

в и р і ш и в:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Василюшка Владислава Валентиновича про стягнення виконавчого збору від 03.02.2023 у виконавчому провадженні №52835016.

3. Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Василюшка Владислава Валентиновича про відкриття виконавчого провадження від 03.02.2023 у виконавчому провадженні №70929158.

4. Стягнути на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (ідентифікаційний код 34482497, місцезнаходження: 04208, м. Київ, просп. Гонгадзе, буд. 5Б) судовий збір у розмірі 2 147,20 грн. (дві тисячі сто сорок сім грн. 20 коп.).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Дудін С.О.