Справа № 440/15125/23
Суддя: Г.В. Костенко
Дата ухвалення: 2023-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2023 року м. ПолтаваСправа № 440/15125/23

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Костенко Г.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту захисту економіки Національної поліції України (Ліквідаційна комісія Департаменту захисту економіки Національної поліції України) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Департаменту захисту економіки Національної поліції України (Ліквідаційна комісія Департаменту захисту економіки Національної поліції України), в якій просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу компенсації втраченої частини доходів внаслідок порушення термінів виплати частини грошового забезпечення у вигляді щомісячної надбавки (компенсації) за роботу в умовах режимних обмежень в розмірі 15% посадового окладу за період з 07 листопада 2015 року по 01 жовтня 2019 року, з урахуванням раніше нарахованих та виплачених сум цієї надбавки, індексації грошового забезпечення за період з 07 листопада 2015 року по 31 жовтня 2017 року та частини одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втраченої частини доходів внаслідок порушення термінів виплати частини грошового забезпечення у вигляді щомісячної надбавки (компенсації) за роботу в умовах режимних обмежень в розмірі 15% посадового окладу за період з 07 листопада 2015 року по 01 жовтня 2019 року, з урахуванням раніше нарахованих та виплачених сум цієї надбавки, індексації грошового забезпечення за період з 07 листопада 2015 року по 31 жовтня 2017 року та частини одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що він має право на компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з несвоєчасною виплатою грошового забезпечення на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

02 листопада 2023 року до суду надійшов відзив на позов, у якому відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що нарахована позивачу на виконання

рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 15.09.2023 у справі № 440/7499/22, яке набрало законної сили 17.10.2023, яким зобов`язано Департамент нарахувати та виплатити позивачу щомісячну надбавку за роботу в умовах режимних обмежень в розмірі 15% посадового окладу за період з 07.11.2015 по 01.10.2019, з урахуванням раніше нарахованих та виплачених сум цієї надбавки та щомісячну індексацію грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по 31.10.2017 із застосуванням базового місяця листопад 2015 року. Тобто, лише з 17.10.2023 у Департаменту виник обов`язок по сплаті суми за вказаним судовим рішенням, яка була виплачена позивачу 26.09.2023 в сумі 14 963,99 гривень, зважаючи на що відсутня затримка виплати Департаментом вказаної суми на виконання рішення суду.

Дослідивши письмові докази і письмові пояснення сторін, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.

З 07 листопада 2015 року по 15 жовтня 2019 року позивач проходив службу в Управлінні захисту економіки в Полтавській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України.

5 жовтня 2019 року наказом Департаменту захисту економіки Національної поліції України від 04 жовтня 2019 року № 311 о/с позивач звільнений з Національної поліції України за пунктом 2 (через хворобу) частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію".

28 грудня 2021 року Полтавським окружним адміністративним судом прийнято рішення у справі №440/5244/19, яким визнано протиправною відмову Департаменту захисту економіки Національної поліції України (Ліквідаційної комісії Департаменту захисту економіки Національної поліції України) у виплаті грошового забезпечення у вигляді компенсації за невикористану частину оплачуваної відпустки за 2019 рік ОСОБА_1 у 2019 році та у приведенні до відповідності нарахованого раніше грошового забезпечення з урахуванням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, що мають постійний характер та премій; визнано протиправною відмову Департаменту захисту економіки Національної поліції України (Ліквідаційної комісії Департаменту захисту економіки Національної поліції України) у виплаті грошового забезпечення у вигляді компенсації за невикористану частину оплачуваної відпустки за 2018 рік ОСОБА_1 у 2019 році та у приведенні до відповідності нарахованого раніше грошового забезпечення з урахуванням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення з урахуванням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, що мають постійний характер та премій. Зобов`язано Департамент захисту економіки Національної поліції України (Ліквідаційну комісію Департаменту захисту економіки Національної поліції України) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення у розмірі 4670,10 грн шляхом збільшення місячного грошового забезпечення з урахуванням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, що мають постійний характер та премій за серпень 2019 року. Зобов`язано Департамент захисту економіки Національної поліції України (Ліквідаційну комісію Департаменту захисту економіки Національної поліції України) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення у розмірі 13 543,29 грн шляхом збільшення місячного грошового забезпечення з урахуванням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, що мають постійний характер та премій за жовтень 2019 року.

Вказане рішення набрало законної сили 28 січня 2022 року.

04 жовтня 2022 року Полтавським окружним адміністративним судом прийнято рішення у справі №440/4335/22, яким визнано протиправними дії Департаменту захисту економіки Національної поліції України (Ліквідаційної комісії Департаменту захисту економіки Національної поліції України) щодо складання розрахункового листа ОСОБА_1 про грошове забезпечення станом на 01 жовтня 2019 року, без включення до нього збільшення на 13543,29 грн місячного грошового забезпечення з урахуванням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, що мають постійний характер та премій. Зобов`язано Департамент захисту економіки Національної поліції України Ліквідаційної комісії Департаменту захисту економіки Національної поліції України оформити та надати ОСОБА_1 розрахунковий лист станом за 1 жовтня 2019 року ( на день звільнення) з урахуванням збільшеного на 13543,29 грн грошового забезпечення з урахуванням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, що мають постійний характер, та премій. Визнано протиправною бездіяльність Департаменту захисту економіки Національної поліції України Ліквідаційної комісії Департаменту захисту економіки Національної поліції України щодо нездійснення нарахування та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби з урахуванням місячного грошового забезпечення збільшеного шляхом нарахування щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, що мають постійних характер та премій за серпень 2019 року 13543,29 грн та індексації грошового забезпечення 28,62 грн. Зобов`язано Департамент захисту економіки Національної поліції України Ліквідаційну комісію Департаменту захисту економіки Національної поліції України здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби, розрахованої з грошового забезпечення установленого на день звільнення, з урахуванням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення 13543,29 грн та індексації грошового забезпечення 28,62 грн, з урахуванням проведених виплат. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вказане рішення набрало законної сили 04 листопада 2022 року.

15 вересня 2023 року Полтавським окружним адміністративним судом прийнято рішення у справі №440/7499/22 визнано протиправною бездіяльність ліквідаційної комісії Департаменту захисту економіки Національної поліції України щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 у складі грошового забезпечення індексації грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по 31.10.2017 із застосуванням базового місяця - листопад 2015 року. Зобов`язано ліквідаційну комісію Департаменту захисту економіки Національної поліції України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 щомісячну індексацію грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по 31.10.2017 із застосуванням базового місяця - листопад 2015 року. Визнано протиправною бездіяльність ліквідаційної комісії Департаменту захисту економіки Національної поліції України щодо ненарахування та невиплати у складі грошового забезпечення ОСОБА_1 надбавки за роботу в умовах режимних обмежень у розмірі 15% до посадового окладу за період з 07.11.2015 по 01.10.2019. Зобов`язано ліквідаційну комісію Департаменту захисту економіки Національної поліції України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 щомісячну надбавку за роботу в умовах режимних обмежень у розмірі 15% до посадового окладу за період з 07.11.2015 по 01.10.2019 з урахуванням раніше виплаченої суми цієї надбавки.

Вказане рішення набрало законної сили 17 жовтня 2023 року.

26 вересня 2023 року позивачем на електронну пошту відповідача направлено лист з вимогою з вимогою про нарахування та виплату компенсації, передбаченої Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів, у зв`язку з порушенням строків їх виплати" та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159, внаслідок порушення термінів виплати частини грошового забезпечення у вигляді щомісячної надбавки (компенсації) за роботу в умовах режимних обмежень в розмірі 15% посадового окладу за період з 07 листопада 2015 року по 15 жовтня 2019 року, з урахуванням раніше нарахованих та виплачених сум цієї надбавки, індексації грошового забезпечення за період з 07 листопада 2015 року по 31 жовтня 2017 року та частини одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби.

05 жовтня 2023 позивачу на електронну пошту надійшла відповідь відповідача від 05.10.2023 за вих. №Г106, Г107/39/03-2023 про відмову у виплаті компенсації втраченої частини доходів, в зв`язку з тим, що виплата грошового забезпечення не виконання рішень суду не є доходом у розумінні статті 2 Порядку № 159.

Не погодившись з відмовою в нарахуванні та виплаті компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам, суд виходить з наступного.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, урегульовані Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" (надалі - Закон № 2050-ІІІ) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159 (надалі - Порядок № 159).

Згідно зі статтями 1-2 Закону № 2050-ІІІ підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Статтями 3 та 4 Закону № 2050-ІІІ встановлено, що сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). Виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Відповідно до приписів статті 6 Закону № 2050-ІІІ компенсацію виплачують за рахунок:

- власних коштів - підприємства, установи і організації, які не фінансуються і не дотуються з бюджету, а також об`єднання громадян;

- коштів відповідного бюджету - підприємства, установи і організації, що фінансуються чи дотуються з бюджету;

- коштів Пенсійного фонду України, Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, інших цільових соціальних фондів, а також коштів, що спрямовуються на їх виплату з бюджету.

Пунктом 2 Порядку № 159 визначено, що компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 01 січня 2001 року.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 159 компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру:

пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат);

соціальні виплати (допомога сім`ям з дітьми, державна соціальна допомога інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам, допомога по безробіттю, матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, матеріальна допомога по безробіттю, допомога по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною), допомога по вагітності та пологах, щомісячна грошова сума в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, допомога дитині, яка народилася інвалідом внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності, тощо);

стипендії;

заробітна плата (грошове забезпечення).

З аналізу наведеного випливає, що дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, у тому числі, пенсії.

Основною умовою для виплати громадянину передбаченої статтею 2 Закону № 2050-ІІІ та Порядком № 159 компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією (у цій справі пенсійним органом) добровільно чи на виконання судового рішення.

Наведене нормативне регулювання не встановлює першості нарахування і виплати доходу, який своєчасно не був виплачений, та не ставить у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів. За цим регулюванням правове значення має те, чи з порушенням строків був виплачений нарахований дохід, чи виплачений і коли цей платіж, чи не нараховувався і не виплачувався грошовий дохід, право на який визнано судовим рішенням. Саме ці події є тими юридичними фактами, з якими пов`язується виплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати. При цьому слід зазначити, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер. Вони спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 06 лютого 2018 року у справі № 681/423/15-а, від 20 лютого 2018 року у справі № 522/5664/17, від 21 червня 2018 року у справі № 523/1124/17, від 03 липня 2018 року у справі № 521/940/17, від 05 жовтня 2018 року у справі № 127/829/17, від 12 лютого 2019 року у справі № 814/1428/18.

Зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні положень статей 1-3 Закону №2050-ІІІ, окремих положень Порядку №159 дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені.

Згідно із статтею 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до статті 14 КАС України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

За приписами статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Таким чином, у разі невиконання судового рішення, позивач має право на виплату компенсації за час затримки виконання судового рішення.

Використане у статті 3 Закону № 2050-ІІІ формулювання, що компенсація обчислюється як добуток «нарахованого, але не виплаченого грошового доходу» за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації - невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.

Зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні положень статей 1- 3 вказаного Закону № 2050-ІІІ дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені.

Аналогічна правова позиція наведена у постановах Верховного Суду України від 11 липня 2017 року № 21-2003а16, Верховного Суду від 22 червня 2018 року у справі № 810/1092/17 та від 13 січня 2020 року у справі № 803/203/17.

Як встановлено судом, рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2023 року у справі №440/7499/22 визнано протиправною бездіяльність ліквідаційної комісії Департаменту захисту економіки Національної поліції України щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 у складі грошового забезпечення індексації грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по 31.10.2017 із застосуванням базового місяця - листопад 2015 року. Зобов`язано ліквідаційну комісію Департаменту захисту економіки Національної поліції України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 щомісячну індексацію грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по 31.10.2017 із застосуванням базового місяця - листопад 2015 року. Визнано протиправною бездіяльність ліквідаційної комісії Департаменту захисту економіки Національної поліції України щодо ненарахування та невиплати у складі грошового забезпечення ОСОБА_1 надбавки за роботу в умовах режимних обмежень у розмірі 15% до посадового окладу за період з 07.11.2015 по 01.10.2019. Зобов`язано ліквідаційну комісію Департаменту захисту економіки Національної поліції України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 щомісячну надбавку за роботу в умовах режимних обмежень у розмірі 15% до посадового окладу за період з 07.11.2015 по 01.10.2019 з урахуванням раніше виплаченої суми цієї надбавки.

Матеріалами справи підтверджено, що на виконання цього рішення відповідач добровільно здійснив нарахування та виплату надбавки (компенсації) за роботу в умовах режимних обмежень в розмірі 15% посадового окладу, індексацію грошового забезпечення, а також забезпечив перерахунок та виплату одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби.

11.10.2019, 30.10.2019, 28.11.2019, 22.09.2023, 26.09.2023 на рахунок позивача надійшли суми доплат на підставі зазначених судових рішень.

Зважаючи на наведене вище правове регулювання та встановлені судом обставини, суд дійшов висновку, що позивач має право на отримання компенсації втрати частини доходу у зв`язку із порушенням строку виплати частини грошового забезпечення.

Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постановах від 14 травня 2019 року у справі № 804/2994/18, від 23 грудня 2020 року у справі № 640/7975/15-а, від 05 липня 2022 року у справі №420/7633/20 та від 09.08.2022 у справі №460/4765/20.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Щодо стягнення з відповідача судових витрат, що складаються з витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 8000,00 грн. суд зазначає наступне.

Відповідно до положень статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Водночас, про витрати на професійну правничу допомогу йдеться у статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, частиною 1 цієї статті визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до частини 2 згаданої статті за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина 3статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

Приписами частини 4 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною 5 та 6 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Зі змісту вказаних норм слідує, що від учасника справи, який поніс витрати на професійну правничу допомогу, вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Як встановлено судом, в підтвердження понесення позивачем витрат на правничу допомогу адвоката представником позивача надано договір про надання правничої допомоги між ОСОБА_1 та адвокатом Кіяшко Т.М. , що укладений 02 жовтня 2023 року, перелік правничої допомоги, що надається, Ордер на надання правничої (правової) допомоги Серії ВІ №1144295 від 02.10.2023, акт прийому передачі виконаних робіт від 10.10.2023 за договором про надання правничої допомоги, зведений акт прийому передачі виконаних робіт від 03.11.2023 за договором про надання правничої допомоги від 02.10.2023, відповідно до якого вартість послуги за складання позовної заяви про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинити певні дії - 8000 грн, квитанції про оплату Ощадбанку від 10.10.2023 на суму 5000,00 грн та від 03.11.2023 на суму 3000 грн.

Дослідивши надані докази, які підтверджують понесення позивачем судових витрат, суд доходить висновку, що такі витрати дійсно пов`язані з розглядом адміністративної справи №440/15125/23.

При вирішенні питання про відшкодування позивачеві витрат на професійну правничу допомогу адвоката слід враховувати положення статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, якою врегульовано правила розподілу судових витрат, до яких окрім інших віднесено й витрати на професійну правничу допомогу.

Так, відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на викладене, керуючись принципом співмірності витрат на правничу допомогу та обсягом наданих адвокатом послуг позивачу, з урахуванням часу, витраченого адвокатом на виконання відповідних робіт (послуг), суд вважає, що заявлена позивачем до відшкодування сума судових витрат в розмірі 8000 грн, відповідає критеріям розумності, виправданості, співмірності із складністю справи.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 3, 6-10, 243-245, 262, 263 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Департаменту захисту економіки Національної поліції України (Ліквідаційна комісія Департаменту захисту економіки Національної поліції України) (вул. Академіка Богомольця, 10, м. Київ, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Департаменту захисту економіки Національної поліції України (Ліквідаційна комісія Департаменту захисту економіки Національної поліції України) щодо нарахування та невиплати ОСОБА_1 компенсації втраченої частини доходів внаслідок порушення термінів виплати частини грошового забезпечення у вигляді щомісячної надбавки (компенсації) за роботу в умовах режимних обмежень в розмірі 15% посадового окладу за період з 07 листопада 2015 року по 15 жовтня 2019 року, з урахуванням раніше нарахованих та виплачених сум цієї надбавки, індексації грошового забезпечення за період з 07 листопада 2015 року по 31 жовтня 2017 року та частини одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби.

Зобов`язати Департамент захисту економіки Національної поліції України (Ліквідаційна комісія Департаменту захисту економіки Національної поліції України) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втраченої частини доходів внаслідок порушення термінів виплати частини грошового забезпечення у вигляді щомісячної надбавки (компенсації) за роботу в умовах режимних обмежень в розмірі 15% посадового окладу за період з 07 листопада 2015 року по 15 жовтня 2019 року, з урахуванням раніше нарахованих та виплачених сум цієї надбавки, індексації грошового забезпечення за період з 07 листопада 2015 року по 31 жовтня 2017 року та частини одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту захисту економіки Національної поліції України (Ліквідаційної комісії Департаменту захисту економіки Національної поліції України) на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 8000,00 (вісім тисяч гривень).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, а також з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на це рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Г.В. Костенко