Справа № 120/15767/23
Суддя: Дончик Віталій Володимирович
Дата ухвалення: 2023-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

м. Вінниця

11 грудня 2023 р. Справа № 120/15767/23

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дончика Віталія Володимировича, розглянувши в письмовому провадженні матеріали справи за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії

в с т а н о в и в :

12.10.2023 року ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області та отримує пенсію, відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" з грудня 2022 року.

Вказав, що у серпні 2023 року звернувся до відповідача із заявою про перерахунок та виплату грошового забезпечення та всіх одноразових виплат при звільненні за період з 01.02.2020 року по день звільнення зі служби, враховуючи розмір прожиткового мінімуму, встановленого на 01.01.2020 року. Крім цього, просив виготовити оновлену довідку про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2022 року із зазначенням розміру посадового окладу та окладу за військове звання, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з Постановою №704 та направити таку довідку для подальшого перерахунку пенсії до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

25.08.2023 року відповідач листом №4701-4633/47-17 відмовив у перерахунку грошового забезпечення та виготовленні оновленої довідки у зв`язку із відсутністю правових підстав.

На переконання позивача, його право на перерахунок складових грошового забезпечення з 01.02.2020 року та на отримання довідки про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2022 року є беззаперечним, оскільки обумовлене підвищенням прожиткового мінімуму та, відповідно, зміною грошового забезпечення, у зв`язку із чим, він звернувся з цим позовом до суду.

Ухвалою суду від 17.10.2023 року позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

31.10.2023 року на виконання вимог ухвали суду позивач подав заяву на усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 06.11.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у адміністративній справі, розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

21.11.2023 року на адресу суду надійшло клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду. Обґрунтовуючи подане клопотання вказав, що відповідно до частини 5 статті 122 КАС України, для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Предметом спору є незгода позивача із розмірами грошового забезпечення, виплаченого йому за період з 01.02.2020 року по 02.12.2022 року та розмірами одноразової грошової допомоги при звільненні, матеріальної допомоги на оздоровлення та грошової компенсації за невикористану відпустку, які виплачені позивачу при звільненні 02.12.2022 року.

Враховуючи, що позивач звернувся до суду 12.10.2023 року та пропустив місячний строк звернення до суду, встановлений частиною 5 статті 122 КАС України, представник відповідача просить адміністративний позов залишити без розгляду.

Ухвалою суду від 27.11.2023 року позовну заяву залишено без руху з наданням позивачу строку для усунення виявленого судом недоліку позовної заяви шляхом подання до суду заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду, оформленої у відповідності до статті 167 КАС України, із наданням відповідних доказів поважності причин пропуску такого строку.

05.12.2023 року на адресу суду надійшла заява позивача про поновлення строку звернення до суду, обґрунтовуючи яку вказав, що з метою з`ясування питання дотримання його права на виплату грошового забезпечення в належному розмірі, позивач звернувся до відповідача із заявою 18.08.2023 року.

Відповідь з інформацією про нараховане грошове забезпечення отримав 05.10.2023 року, відтак, на переконання позивача, до суду звернувся в межах строку, визначеного статтею 233 КзПП України.

Визначаючись щодо дотримання позивачем строку звернення до суду, суд зазначає, що відповідно до частини 1 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

19.07.2022 року набрав чинності Закон України від 01.07.2022 року №2352-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» (далі - Закон №2352-ІХ), згідно з яким, частина перша і друга статті 233 КЗпП України діють у новій редакції. Зокрема, відповідно до статті 233 КЗпП України в редакції Закону №2352-ІХ працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).

На момент звернення до суду із цим позовом частиною 2 статті 233 КЗпП України у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, встановлено тримісячний строк, який обчислюється з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні.

В той же час, відповідно до пункту 1 глави XIX Прикінцеві положення КЗпП України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Постановою Кабінету Міністрів України №651 від 27.06.2023 року "Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 р. на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Тобто, строки, передбачені статтею 233 КЗпП України, які продовжені на строк дії карантину, закінчились 01.07.2023 року.

Водночас, з адміністративним позовом позивач звернувся до суду лише 09.10.2023 року (дата відмітки штемпеля на конверті поштового відправлення).

Суд зазначає, що за заявою учасника справи поновлює пропущений строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення (ч. 1 ст. 121 КАС України).

Водночас, під поважними причинами пропущення строку звернення до суду необхідно розуміти обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиялвення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій. Такі обставини мають бути підтверджені належними доказами.

Суд вважає за необхідне звернути увагу на гарантії права на справедливий суд, встановлені Міжнародним пактом про громадянські і політичні права, прийнятим 16.12.1966 року Генеральною Асамблеєю ООН. Так, відповідно до статей 2, 14 вказаного Міжнародного пакту, кожна держава, яка бере участь у цьому Пакті, зобов`язується забезпечити всякій особі, права і свободи якої, визнані в цьому Пакті, порушено, ефективний засіб правового захисту, навіть коли це порушення було вчинене особами, що діяли як особи офіційні; забезпечити, щоб право на правовий захист для будь-якої особи, яка потребує такого захисту, встановлювалось компетентними судовими, адміністративними чи законодавчими органами або будь-яким іншим компетентним органом, передбаченим правовою системою держави, і розвивати можливості судового захисту; всі особи є рівними перед судами і трибуналами; кожен має право при визначенні його прав та обов`язків у будь-якому цивільному процесі на справедливий і публічний розгляд справи компетентним, незалежним і безстороннім судом, створеним на підставі закону.

Важливість захисту права на доступ до суду також підкреслюється тим, що вказане питання включено до Стратегії розвитку системи правосуддя та конституційного судочинства на 2021 - 2023 роки, затвердженою Президентом України від 11.06.2021 року №231/2021, в якій зазначено, що перешкоди в доступі до суду віднесено до основних проблем у сфері правосуддя.

Суд також вважає за необхідне зазначити, що протягом усього періоду дії воєнного стану, запровадженого на території України у зв`язку із збройною агресією російської федерації, суворе застосування адміністративними судами процесуальних строків стосовно звернення до суду із позовними заявами, апеляційними і касаційними скаргами, іншими процесуальними документами може мати ознаки невиправданого обмеження доступу до суду, гарантованого статтями 55, 124, 129 Конституції України, статтею 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права та статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 29.09.2022 року у справі №500/1912/22.

Крім цього, положення частини 1 статті 234 КЗпП України встановлюють, що у разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, суд може поновити ці строки, якщо з дня отримання копії наказу (розпорядження) про звільнення або письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні (стаття 116), минуло не більше одного року.

Разом з тим, суд зауважує, що в матеріалах справи відсутні докази, які б спростовували твердження позивача щодо дати, з якої необхідно обраховувати перебіг тримісячного строку звернення до суду з цим позовом.

Враховуючи, що про порушення своїх прав позивач дізнався 05.10.2023 року, з адміністративним позовом до суду звернувся в межах строку, встановленого статтею 233 КЗпП України.

Відповідно до частини 14 статті 171 КАС України, якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, суд продовжує розгляд справи, про що постановляє ухвалу не пізніше наступного дня з дня отримання інформації про усунення недоліків.

З огляду на викладене, на переконання суду, наявні підстави для продовження розгляду даної справи.

Керуючись ч. 14 ст. 171, ст.ст. 248, 256 КАС України, -

у х в а л и в :

Строк звернення до суду з адміністративним позовом ОСОБА_1 вважати таким, що не пропущений.

Продовжити розгляд адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Суддя Дончик Віталій Володимирович