Справа № 365/693/23
Суддя: Кучерява Л. М.
Дата ухвалення: 2023-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 365/693/23
Номер провадження: 2-а/365/13/23
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

11 грудня 2023 року смт Згурівка

Згурівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Кучерявої Л.М.

за участю секретаря судового засідання Матвієнко Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі № 2 в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, з особливостями, визначеними законом для окремих категорій термінових адміністративних справ, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Департамент патрульної поліції Національної поліції України, про визнання постанови про притягнення до адміністративної відповідальності протиправною та її скасування,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить визнати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАТ № 8057336, винесену 01.11.2023 інспектором Управління патрульної поліції в м. Києві Ніколаюком Петром Олександровичем про застосування до нього, ОСОБА_1 , адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 340,00 грн протиправною, скасувати її та закрити справу, а також позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь судові витрати.

В обґрунтування позову зазначає, що відповідно до наказу ТОВ «Автосоюз-Згурівка» № 146 від 15.04.2014 його допущено до виконання робіт на посаді водія автобуса з 16.04.2014. На закріпленому за ним автобусі марки Mercedes-Benz, д.н.з НОМЕР_1 , він здійснює пасажирські перевезення на міжміському сполученні за маршрутом Жовтневе-Київ АС «Дарниця» через смт Згурівка. Даний маршрут регламентований Паспортом автобусного маршруту регулярних перевезень міжміського сполучення «Жовтневе-Київ АС «Дарниця» через Згуріву. Дотримуючись розкладу руху автобусів на міжміському внутрішньообласному маршруті, затвердженому Управлінням інфраструктури Київської обласної державної адміністрації від 29.08.2019, 01.11.2023 приблизно о 08 год. 35 хв., він прибув до АС «Дарниця», що знаходиться в м. Києві по проспекту Ю.Гагаріна, 1. Наступний зворотній рейс мав початися о 12 год. 50 хв. У період з 08 год. 35 хв. по 12 год. 50 хв. автобус був припаркований на території АС «Дарниця». О 12 год. 40 хв., коли автобус уже знаходився на платформі для посадки пасажирів, до нього підійшов чоловік у форменому одязі поліцейського та запитав документи на право керування транспортним засобом. Пізніше о 12 год. 50 хв. цей поліцейський повернув йому документи і надав постанову про накладення на нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, відповідно до якої він визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 140 КУпАП, за порушення п. 32.1 ПДР України. Однак, позивач вважає притягнення його до адміністративної відповідальності неправомірним, а дії відповідача незаконними, оскільки позивачем не порушено вимоги ПДР України, формулювання порушення не відповідає дійсним обставинам, є надуманими.

Вважає, що постанова про накладення на нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАТ № 8057336 є незаконною та підлягає скасуванню з наступних причин. Факт керування транспортним засобом, як об`єктивна сторона правопорушення, згідно з фабулою оскаржуваної постанови, взагалі не мав місце. Крім того, оскаржувана постанова не містить інформації про здійснення працівниками поліції його зупинки. Перебуваючи в трудових відносинах з ТОВ «Автосоюз-Згурівка» та будучи лише водієм вказаного товариства, на нього жодним чином не покладено ніяких обов`язків щодо вирішення питання про погодження з уповноваженими підрозділами Національної поліції документації із здійснення пасажирських перевезень. Згідно із диспозицією ч. 2 ст. 140 КУпАП відповідальність може настати лише за порушення визначеного законодавством порядку погодження здійснення пасажирських перевезень, а не за керування транспортним засобом без такого погодження, чи порушення його порядку. Тобто, він, ОСОБА_1 не є суб`єктом правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 140 КУпАП. Крім того, 01.11.2023 паспорт маршруту, який відповідав вимогам нормативно-правових актів знаходився у нього та надавався працівнику поліції на його вимогу. Оскаржувана постанова містить у собі інформацію про порушення ним, ОСОБА_1 , вимог ч. 2 ст. 140 КУпАП та п. 32.1 ПДР України. Проте, обидві норми з точки зору рівня визначеності їх змісту, є банкетними та не розкривають у повній мірі дій (бездіяльності), які можуть характеризувати об`єктивну сторону складу адміністративного правопорушення, а лише передбачають існування інших норм, у яких сформульовано конкретні правила поведінки, за недотримання яких особу можна притягнути до відповідальності. До оскаржуваної постанови не додано жодного додатку на підтвердження вказаних у ній обставин.

13 листопада 2023 року ухвалою Згурівського районного суду Київської області відкрито провадження у адміністративній справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленнями учасників справи, з особливостями, визначеними законом для окремих категорій термінових адміністративних справ, сторонам встановлено строки для подання заяв по суті справи.

У судове засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Гончаренко О.О., не з`явились, направили до суду заяву, в якій просили судове засідання проводити без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити.

Представник відповідача Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлявся у встановленому законодавством порядку, про причини неявки суд не повідомив. Згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення відповідач 20 листопада 2023 року отримав копію ухвали про відкриття провадження у справі, копію позовної заяви з додатками та судову повістку. Своїм правом надання відзиву на позовну заяву не скористався.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Департамент патрульної поліції Національної поліції України у судове засідання також повторно не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлявся у встановленому законодавством порядку, про причини неявки суд не повідомив. 29 листопада 2023 року направив до суду пояснення, в яких зазначає, що твердження позивача, викладенні в позові є хибними, а позовні вимоги безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення. Просить у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Свою позицію обґрунтовує тим, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можлива лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами. Відповідно до ст. 252 КУпАП та п. 10 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС № 1395 від 07.11.2015, поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

На підставі ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи в судах першої та апеляційної інстанцій.

З досліджених в судовому засіданні письмових доказів, наявних в матеріалах справи, судом встановлено, що на підставі Наказу № 146 від 15.04.2014 ОСОБА_1 допущено до самостійного виконання робіт на посаді водія автобуса з 16.04.2014 та закріплено за ним автобус марки Еталон, д.н.з НОМЕР_2 , та автобус Богдан, д.н.з. НОМЕР_3 (а.с. 19).

Наказом ТОВ «Автосоюз-Згурівка» № 369/1 від 01.08.2022 закріплено за ОСОБА_1 автобус марки Mercedes-Benz, комерційний опис Sprinter 519 CDI, д.н.з НОМЕР_1 , з 01.08.2022 (а.с. 20).

Позивачем долучено до матеріалів справи: Паспорт автобусного маршруту регулярних перевезень міжміського сполучення «Жовтневе-Київ АС «Дарниця» через Згурівку» (а.с. 21-25); Додаткову угоду № 250 до Договору від 21.07.2014 року № 27.2014 про організацію перевезень пасажирів на автобусному маршруті загального користування від 20.09.2019 року (а.с. 26-42); Розклад руху автобусів на міжміському внутрішньо обласному маршруті за період з 29.08.2019 року по 21.07.2024 року (а.с 43,44); характеристику маршруту (а.с. 45-47); Таблицю вартості проїзду (а.с. 48-49).

Відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, Серії ЕАТ № 8057336 від 01.11.2023, винесену інспектором поліції Управління патрульної поліції в м. Києві Ніколаюком П.О., 01.11.2023 о 12.52 год. в м. Києві на пр-ті Ю. Гагаріна, 1/33, водій ОСОБА_1 керував автобусом, який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів за маршрутом Київ-Жовтневе без узгодженої з уповноваженим органом Національної поліції схеми маршруту руху по території міста Києва, чим порушив п. 32.1 ПДР України порушення питань, які потребують узгодження з державтоінспекцією, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 140 КУпАП, та постановою застосовано відносно ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340,00 грн (а.с. 14).

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частина 1 статті 222 КУпАП визначає перелік справ про адміністративні правопорушення, які розглядають органи Національної поліції. Зокрема, до повноважень Національної поліції віднесено розгляд справ про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 140 КУпАП.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

За загальним правилом справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення (ч. 1 ст. 276 КУпАП).

02 липня 2015 року Верховною Радою України прийнято Закон України «Про Національну поліцію», який набрав чинності 07.11.2015.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Національну поліцію» поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Діяльність поліції спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом.

Згідно з ч. 1 ст. 13 Закону України «Про Національну поліцію» систему поліції складають: центральний орган управління поліції та територіальні органи поліції.

З метою встановлення нормативно-правового регулювання здійснення проваджень уповноваженими особами Національної поліції України у справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, наказом № 1395 від 07.11.2015 року МВС України затверджено відповідну Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (далі - Інструкція).

У ч. 2 ст. 258 КУпАП зазначається, що протокол про адміністративне правопорушення не складається у разі вчинення, зокрема, адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції.

Відповідно до п. 4 Розділу І Інструкції, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України (зокрема, правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 140 КУпАП) поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Частини 9 та 10 Розділ ІІІ Інструкції передбачають, що розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка. Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з ч. 1, 2 розділу ІV Інструкції, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення. Зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення повинен відповідати статті 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У ст. 283 КУпАП зазначено, що постанова повинна містити, зокрема, зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення.

Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України «Про правила дорожнього руху» від 10.10.2001 № 1306.

Згідно п. 1.9 ПДР України особи, які порушують ці правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Оскаржуваною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 140 КУпАП та зазначено, що позивач ОСОБА_1 порушив п. 32.1. ПДР України (порушення питань, які потребують узгодження з державтоінспекцією).

Диспозиція ч. 2 ст. 140 КУпАП передбачає відповідальність за порушення визначеного законодавством порядку погодження з уповноваженим підрозділом Національної поліції:

-встановлення рекламоносіїв, технічних засобів організації дорожнього руху, проведення будь-яких робіт на автомобільних дорогах, вулицях, залізничних переїздах;

-розроблення проектної документації на будівництво, реконструкцію і ремонт автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів та об`єктів дорожнього сервісу;

-здійснення пасажирських перевезень за встановленими маршрутами руху транспортних засобів загального користування.

Згідно з п. 32.1 ПДР України уповноваженими підрозділами Національної поліції узгоджуються:

а) розміщення в смугах відведення автомобільних доріг або червоних лініях міських вулиць і доріг та їх штучних спорудах кіосків, павільйонів, рекламоносіїв, пересувних торговельних пунктів, а також на прилеглих територіях, будинках, спорудах - адміністративних приміщень підприємств, установ та організацій;

б) умови та порядок руху колон у складі більш як п`яти механічних транспортних засобів;

в) порядок буксирування двох і більше транспортних засобів.

З органами Національної поліції узгоджуються також інші питання забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачені законодавчими актами.

З аналізу ч. 2 ст. 140 КУпАП та п. 32.1 ПДР України, вбачається, що дані норми є бланкетними та не розкривають у повній мірі об`єктивну сторону адміністративних правопорушень, а тому потребують конкретизації шляхом зазначення у постанові про притягнення до адміністративної відповідальності норм закону (конкретний пункт, статтю, частину статті відповідного нормативного акту), порушення яке ставиться у вину особі.

З аналізу змісту постанови серії ЕАТ № 8057336 від 01.11.2023 вбачається, що дана постанова не містить посилання на конкретні норми закону, за порушення яких ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 140 КУпАП.

З диспозиції ч. 2 ст. 140 КУпАП суб`єктами правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 140 КУпАП (в даному випадку - порушення визначеного законодавством порядку погодження з уповноваженим підрозділом Національної поліції здійснення пасажирських перевезень за встановленими маршрутами руху транспортних засобів загального користування), можуть бути лише особи, які зобов`язані погоджувати з уповноваженим підрозділом Національної поліції здійснення пасажирських перевезень за встановленими маршрутами руху транспортних засобів загального користування.

Зі змісту статті 40 Закону України «Про автомобільний транспорт» вбачається, що водій автобуса при перевезенні пасажирів зобов`язаний: виконувати правила надання послуг пасажирського автомобільного транспорту загального користування і технічної експлуатації автобуса; мати з собою і пред`являти для перевірки уповноваженим посадовим особам документи, передбачені законодавством; дотримуватися визначеного маршруту та розкладу руху автобуса; приймати, розміщати та видавати багаж пасажирам на зупинках, передбачених розкладом руху; стежити за виконанням пасажирами своїх обов`язків та безпечним розміщенням ними багажу і ручної поклажі в автобусі; оголошувати назви зупинок і час стоянки на них; здійснювати висадку пасажирів у відведеному для цього місці в разі заправлення автобуса паливом під час виконання перевезень; вживати необхідних заходів для безпеки пасажирів у разі виникнення перешкод для руху на маршруті (туман, ожеледь тощо), які не дають змоги продовжити поїздку, а також у разі вимушеної зупинки автомобільного транспортного засобу на залізничному переїзді; зупиняти автобус за сигналом контролера, виконувати його вказівки та сприяти у здійсненні контролю.

Натомість із системного аналізу законодавства, яке регулює здійснення пасажирських перевезень за встановленими маршрутами руху транспортних засобів загального користування, погодження з уповноваженим підрозділом Національної поліції здійснення пасажирських перевезень за встановленими маршрутами руху транспортних засобів загального користування покладається на перевізника.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

З аналізу вищезазначених норм законодавства вбачається, що водій, як найманий працівник, не може бути суб`єктом адміністративного правопорушення, за яке позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності.

Крім того, у постанові серії ЕАТ № 8057336 від 01.11.2023 суть правопорушення викладена як керування водієм автобусом, який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів за маршрутом Київ-Жовтневе без узгодженої з уповноваженим органом Національної поліції схеми маршруту руху по території м. Києва, в той час як ч. 2 ст. 140 КУпАП не містить такого складу правопорушення.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 N 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст. 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду у постанові від 26.04.2018 року у справі №338/1/17 зробив висновок про те, що сама постанова про адміністративне правопорушення не може розцінюватись як беззаперечний доказ вчинення правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Частиною 1 статті 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАТ № 8057336 від 01.11.2023 не зазначено та до постанови не додано жодних доказів на підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 140 КУпАП.

Розглянувши справу суд встановив, що у діях ОСОБА_1 відсутні подія та склад адміністративного правопорушення (суб`єкт та об`єктивна сторона), передбаченого ч. 2 ст. 140 КУпАП. Крім того, в оспорюваній постанові не зазначено та до постанови не додано жодних доказів вчинення ОСОБА_1 правопорушення, за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно із ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 159 КАС України подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Суд при вирішенні справи керується, зокрема, принципом верховенства права.

У статті 62 Конституції України зазначено, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 р. у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282), доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАТ № 8057336, винесеної 01.11.2023 інспектором Управління патрульної поліції в місті Києві Ніколаюком Петром Олександровичем про застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн та закриття справи про адміністративні правопорушення.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Позивач за подання адміністративного позову сплатив судовий збір у розмірі 1073,60 грн (а.с. 50 копія квитанції). Судові витрати просив покласти на відповідача.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд враховує правову позицію Верховного Суду у справі № 543/775/17 від 18.03.2020, відповідно до якої, з огляду на необхідність однакового підходу у визначенні розміру судового збору, який підлягає застосуванню у справах щодо накладення адміністративного стягнення та справляння судового збору, за подання позовної заяви щодо вимог про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення позивач повинен сплатити судовий збір за ставкою 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При визначенні розміру судового збору має враховуватись розмір прожиткового мінімуму станом на 01 січня року, в якому мало місце звернення з позовом до суду.

Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік» установлено з 1 січня 2023 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб у розмірі 2684 гривні.

Відповідно, позивач ОСОБА_1 за подання адміністративного позову мав сплатити судовий збір у розмірі 536,80 грн.

З огляду на вище зазначене, суд вбачає за необхідне, на підставі ч. 1 ст. 139 КАС України, стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з відповідача - Управління патрульної поліції в місті Києві Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 536,80 грн.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом, сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила.

На підставі вищезазначеного та керуючись ст. 19, 62 Конституції України, ст. 9, 140, 222, 245, 247, 251, 252, 258, 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. 2, 5, 6-11, 72-79, 90, 243, 246, 250, 255, 268-272, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАТ № 8057336, винесену 01.11.2023 інспектором Управління патрульної поліції в місті Києві Ніколаюком Петром Олександровичем, про застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 340 (триста сорок) гривень 00 копійок скасувати.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 140 КУпАП закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Управління патрульної поліції в місті Києві Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_4 ) судовий збір у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

Копії рішення суду невідкладно надіслати учасникам справи.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Відповідач: Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції, адреса: вул. Святослава Хороброго, 9, м. Київ, 03048.

Третя особа: Департамент патрульної поліції, адреса: вул. Федора Ернста, 3, м. Київ, 03048, .

Головуючий суддя Л.М. Кучерява