Справа № 380/28789/23
Суддя: Гулкевич Ірена Зіновіївна
Дата ухвалення: 2023-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

11 грудня 2023 рокусправа № 380/28789/23
Суддя Львівського окружного адміністративного суду Гулкевич І.З., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Львівської митниці Державної митної служби України про визнання протиправною та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, зобов`язання вчинити дії, стягнення моральної шкоди,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до Львівської митниці Державної митної служби України, в якому просить:

визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209040/2023/00063 від 05.11.2023, яка полягає у відмові у пропуску через митний кордон України транспортного засобу гр. Молдови ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ) паспорт НОМЕР_1 , KIA SORENTO реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 ;

зобов`язати уповноважених осіб Львівської митниці Державної митної служби України здійснити пропуск через митний кордон України транспортного засобу гр. Молдови ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ) паспорт НОМЕР_1 , KIA SORENTO реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 ;

стягнути з Львівської митниці Державної митної служби України на користь ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ) моральну шкоду у розмірі 50000 грн та витрати на професійне правничу допомогу в розмірі 25000 грн.

Відповідно до пункту третього частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Перевіривши позовну заяву та додані до неї матеріали суддя встановив, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 КАС України з огляду на таке.

Відповідно до пунктів п`ятого, восьмого частини п`ятої статті 160 КАС України в позовній заяві зазначаються: виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви.

За змістом частини четвертої статті 161 КАС України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Частиною першою статті 15 КАС України передбачено, що судочинство і діловодство в адміністративних судах провадиться державною мовою.

Відповідно до статті 10 Конституції України державною мовою в Україні є українська мова.

Згідно із частиною першою статті 14 Закону України Про забезпечення функціонування української мови як державної у судах України судочинство провадиться, а діловодство здійснюється державною мовою.

Абзацом четвертим пункту 8 розділу І Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації від 20 серпня 2019 року № 814, передбачено, що у діловодстві суду можуть використовуватися вхідні документи, викладені іноземною мовою, забезпечені перекладом відповідно до вимог чинного законодавства.

Як убачається із доданих позивачкою до позовної заяви копій документів, окремі з них, а саме копії: паспортів громадянина Республіки Молдова ( НОМЕР_3 ), технічного паспорта на автомобіль не містять перекладу на державну мову. Ця обставина перешкоджатиме суду встановити наявність або відсутність фактів, що обґрунтовують вимоги позивачки, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Отже, позивачу належить подати до суду перекладені на державну мову копії письмових доказів, а саме: паспортів громадянина Республіки Молдова ( НОМЕР_1 та НОМЕР_4 ), технічного паспорта на автомобіль.

Згідно з частиною третьою статті 161 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

У позовній заяві позивач вказує, що звільнений від сплати судового збору у всіх судових інстанціях на підставі пункту 13 частини другої статті 3 Закону України Про судовий збір, оскільки йому була завдана шкода (майнова та немайнова), що включає в себе витрати на правову допомогу та завдані моральні збитки.

Оцінюючи такий аргумент позивачки, суд зазначає наступне.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору на сьогодні визначено Законом України від 08 липня 2011 року № 3674-VI Про судовий збір (із наступними змінами і доповненнями).

Згідно із частиною першою статті 1 Закону України Про судовий збір судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Платниками судового збору є громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи-підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом (стаття 2 Закону України Про судовий збір).

Об`єкти справляння судового збору визначені статтею 3 Закону України Про судовий збір. Так, відповідно до частини першої цієї статті судовий збір справляється, зокрема, за подання до суду позовної заяви.

Водночас пунктом 13 частини другої статті 3 цього ж Закону передбачено, що судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду.

У поданій до суду позовній заяві вимога про стягнення з відповідача моральної шкоди є похідною вимогою від вимоги про визнання протиправним та скасування рішення суб`єкта владних повноважень (картки відмови), а тому з огляду на характер спірних правовідносин та заявлених позовних вимог, позивачка не є особою, яка звільнена від сплати судового збору на підставі пункту 13 частини другої статті 3 Закону України Про судовий збір.

Адже наведене вище положення Закону України Про судовий збір передбачає звільнення від сплати судового збору у разі відшкодування шкоди, заподіяної незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю, а отже, для звільнення від сплати судового збору на цій підставі, на час звернення із вимогою про відшкодування шкоди це рішення повинне бути визнане судовим рішенням незаконним.

Суд наголошує, що матеріали адміністративного позову не містять доказів, які б підтверджували, що дії чи рішення відповідача визнані незаконними в установленому законом порядку, зокрема, відповідного судового рішення, яке набрало законної сили, в межах цієї справи ще не прийнято та, як наслідок не встановлено, що позивачу заподіяно шкоду незаконними діями чи рішеннями органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою. Тому на стадії відкриття провадження у справі суд не має можливості встановити, що спірна моральна шкода, завдана незаконними діями (рішенням) відповідача.

Крім цього, суд звертає увагу позивача на те, що витрати на правову допомогу не є шкодою, а є одним із видів судових витрат, що прямо передбачено статтею 132 КАС України.

Отже, судовий збір за заявлені позовні вимоги має бути сплачений позивачем на загальних підставах.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України Про судовий збір судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно із статтею 7 Закону України Про Державний бюджет України на 2023 рік з 01 січня 2023 року установлено прожитковий мінімум для працездатних осіб 2684 гривні.

За змістом частини другої статті 4 Закону України Про судовий збір:

за подання до адміністративного суду адміністративного позову фізичною особою ставка судового збору позовних вимог немайнового характеру становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

за подання до адміністративного суду адміністративного позову фізичною особою ставка судового збору позовних вимог майнового характеру становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до абзацу першого частини третьої статті 6 Закону України Про судовий збір за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Суддя також ураховує, що Верховний Суд у постанові від 12 листопада 2019 року у справі № 640/21330/18 дійшов правового висновку про те, що системний аналіз частини першої статті 6 Закону України Про судовий збір, частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України дає підстави для висновку, що вимога про визнання протиправними акта, дії чи бездіяльності як передумова для застосування інших способів захисту порушеного права (скасувати або визнати нечинним рішення чи окремі його положення, зобов`язати прийняти рішення, вчинити дії або утриматися від їх вчинення тощо) як наслідків протиправності акта, дії чи бездіяльності є однією вимогою.

Крім цього, суд бере до уваги положення частини третьої статті 23 Цивільного кодексу України, згідно із якими моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Аналіз цієї норми дає підстави зробити висновок про те, що позовна вимога про відшкодування моральної шкоди може полягати у відшкодуванні грошима, майном або в інший спосіб. Отже, характер такої вимоги (майновий чи немайновий) є похідним від обраного позивачем (потерпілою особою) способу відшкодування моральної шкоди. Якщо позивач просить відшкодувати моральну шкоду грошима або майном, то така позовна вимога набуває майнового характеру. Якщо ж позивач вибрав інший спосіб відшкодування моральної шкоди, який не має грошового вираження (спростування неправдивих відомостей, прилюдне вибачення тощо), то така вимога є немайновою, а тому позовна вимога про відшкодування моральної шкоди грошима або майном є майновою, а вимога про відшкодування моральної шкоди в інший (немайновий) спосіб є немайновою вимогою.

Отже, вимога про відшкодування моральної шкоди, що визначена у грошовому вимірі та складає ціну матеріальних вимог, є майновою вимогою, а тому судовий збір підлягає стягненню як за вимогу майнового характеру.

Наведене узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною в ухвалі від 08 листопада 2019 року у справі № 400/100/19 та постанові від 28 листопада 2018 року у справі № 761/11472/15-ц (61-2367св18), а також в ухвалах від 09 вересня 2020 року у справі № 202/507/20, від 30 липня 2020 року у справі № 9901/194/20.

З огляду на вищенаведені правові висновки Верховного Суду у цій позовній заяві позивачка заявила: одну позовну вимогу немайнового характеру (визнання протиправною та скасування картки відмови, зобов`язання вчинити дії), за яку повинна сплатити судовий збір у розмірі 1073,60 грн (0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб); позовну вимогу майнового характеру (стягнення моральної шкоди у розмірі 50000,00 грн), за яку повинна сплатити судовий збір у розмірі 1073,60 грн (не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб). Отже, за заявлені позовні вимоги немайнового та майнового характеру позивачка повинна сплатити судовий збір у загальному розмірі 2147,20 грн.

Суддя встановив, що позивачка не сплатила судовий збір за заявлені позовні вимоги у розмірі, який становить 2147,20 грн.

Відповідно до частини першої статті 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення.

Отже, позовну заяву належить залишити без руху, а позивачу надати строк для усунення недоліків останньої відповідно до частини першої статті 169 КАС України.

Керуючись ст. ст. 169, 248, 256, 294 КАС України, суддя

ухвалив:

Залишити без руху позовну заяву ОСОБА_1 до Львівської митниці Державної митної служби України про визнання протиправною та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, зобов`язання вчинити дії, стягнення моральної шкоди.

Особі, що звернулася із позовною заявою, встановити в десятиденний строк з дня вручення цієї ухвали усунути недоліки, у спосіб подання до суду:

- перекладених на державну мову копій письмових доказів, а саме; паспортів громадянина Республіки Молдова ( НОМЕР_1 та НОМЕР_4 ), технічного паспорта на автомобіль;

- документа про сплату судового збору в розмірі, який становить 2147,20 грн.

Роз`яснити, що у випадку неусунення у встановлений строк недоліків, позовна заява вважатиметься неподаною та буде повернута позивачу.

Копію ухвали невідкладно надіслати особі, що звернулася із позовною заявою.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

СуддяГулкевич Ірена Зіновіївна