Справа № 320/8287/21
Суддя: Бужак Наталія Петрівна
Дата ухвалення: 2023-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/8287/21
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Бужак Н. П.

Суддів: Костюк Л.О., Кобаля М.І.

За участю секретаря: Єжелі А.О.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2023 року, суддя Балаклицький А. І., у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Калинівської селищної ради Броварського району Київської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Калинівської селищної ради Броварського району Київської області, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Калинівської селищної ради Броварського району Київської області від 22.05.2020 №235/5-VII про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки гр. ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Калинівську селищну раду Броварського району Київської області надати ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) орієнтовним розміром 0,25 га в АДРЕСА_1 , місце розташування якої зазначене на графічному матеріалі, доданому до клопотання ОСОБА_1 від 05.02.2019 вих. №3.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідачем на підставі рішення Київського окружного адміністративного суду від 06.12.2019 року було розглянуто клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтованою площею 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, яка розташована у с. Красилівка Броварського району Київської області, однак своїм рішенням відповідач відмовив у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення вказаної земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку у зв`язку з тим, що на бажану земельну ділянку відсутня затверджена містобудівна документація.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2023 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Калинівської селищної ради Броварського району Київської області від 22.05.2020 №235/5-VII про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки гр. ОСОБА_1 .

Зобов`язано Калинівську селищну раду Броварського району Київської області повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) від 05.02.2019 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) орієнтовним розміром 0,25 га в АДРЕСА_1 , місцерозташування якої зазначене на графічному матеріалі, доданому до клопотання ОСОБА_1 від 05.02.2019 вих. №3, з урахуванням висновків суду.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 908,00 грн (дев`ятсот вісім грн. 00 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Калинівської селищної ради Броварського району Київської області ( ).

Стягнуто на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 8000,00 грн (вісім тисяч грн. 00 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Калинівської селищної ради Броварського району Київської області ().

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог та ухвали в цій частині нове рішення, яким зобов`язати Калинівську селищну раду Броварського району Київської області надати ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) орієнтовним розміром 0,25 га в АДРЕСА_1 , місце розташування якої зазначене на графічному матеріалі, доданому до клопотання ОСОБА_1 вих. №3 від 05.02.2019 року.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Частиною 2 статті 311 КАС України визначено, що якщо під час письмового провадження за наявними у справі матеріалами суд апеляційної інстанції дійде висновку про те, що справу необхідно розглядати у судовому засіданні, то він призначає її до апеляційного розгляду в судовому засіданні.

Колегія суддів, враховуючи обставини даної справи, а також те, що апеляційну скаргу подано на рішення, перегляд якого можливий за наявними у справі матеріалами на підставі наявних у ній доказів, не вбачає підстав проведення розгляду апеляційної скарги за участю учасників справи у відкритому судовому засіданні.

В матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін у розгляді справи не обов`язкова.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала можливим розглянути справу в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 05 лютого 2019 року у порядку статей 116, 118, 121 ЗК України, ОСОБА_1 звернувся до Красилівської сільської ради Броварського району Київської області з клопотанням вих. № 3 від 05.02.2019 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 .

До вказаного клопотання були додані всі передбачені чинним законодавством документи, зазначено цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розмірі, а також додано графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки.

Частиною 7 ст. 118 ЗК України встановлено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Однак, Красилівською сільською радою Броварського району Київської області у встановлений законом строк не було прийнято рішення за клопотанням вих. № 3/1 від 05.02.2019 року.

Враховуючи вищевикладене, з метою захисту своїх порушених прав, позивач звернувся до суду з позовом про визнання протиправною бездіяльності відповідача та зобов`язання вчинити дії.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2019 року у справі № 320/2401/19 адміністративний позов задоволено частково, а саме: визнано протиправною бездіяльність Красилівської сільської ради, що виявилась у неприйнятті рішень за клопотанням позивача вих. № 3 від 05.02.2019 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою та зобов`язано Красилівську сільську раду розглянути клопотання вих. № 3 від 05.02. 2019 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою та прийняти за результатами його розгляду рішення відповідно до положень частини сьомої ст. 118 Земельного кодексу України.

Вказане вище рішення суду набрало законної сили 07 січня 2020 року.

22 січня 2020 року Київським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист на примусове виконання рішення суду.

Позивач неодноразово звертався до Красилівської сільською радою Броварського району Київської області з листами за вих. № 3_3/1 від 12.12.2019, вих. № 3_3/1 від 31.01.2020, вих. № 3_3/1 від 27.02.2020 з пропозицією добровільно виконати рішення суду, проте рішення суду не було виконано добровільно, у зв`язку з чим позивач був змушений звернутись до органів Державної виконавчої служби України.

На звернення від 21.01.2020 №3_3/1 Красилівською сільською радою Броварського району Київської області листом від 28.02.2020 вих. № 326 повідомлено позивача, що 22 грудня 2019 року відбулися місцеві вибори за підсумками проведення яких було створено Калинівську об`єднану територіальну громаду Броварського району Київської області (надалі за текстом Калинівська ОТГ) у складі наступних населених пунктів: смт Калинівка, село Квітневе, село Перемога, село Скибин, село Красилівка та село Рожівка, тому всі поточні питання, які стосуються ново приєднаних населених пунктів мають бути розглянуті на засіданні колегіального органу Калинівської селищної ради.

Також у листі зазначено, що на виконання рішення Київського окружного адміністративного суду, клопотання ОСОБА_1 від 05.02.2019 № 3 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд орієнтовною площею 0,25 га в с Красилівка Броварського району Київської області по вул В Гутора буде розглянуто на позачерговому засіданні колегіального органу Калинівської селищної ради Броварського району Київської області.

31 березня 2020 року Броварським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Центрального Міжрегіонального управління Міністерства юстиції відкрито виконавче провадження № 61678224, з метою примусового виконання рішення суду у справі №320/2401/23.

08.06.2021 року на звернення позивача листом вих. № 1621 відповідач повідомив ОСОБА_1 про результати розгляду його клопотання та надав рішення Калинівської селищної ради Броварського району Київської області №235/5-VІІ від 22.05.2020, згідно з яким позивачу відмовлено в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою в зв`язку із тим, що на земельну ділянку, позначено на графічному матеріалі доданому до клопотання №3 від 05.02.2019, відсутня затверджена містобудівна документація.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 статті 3 Земельного кодексу України земельні відносини регулюються Конституцією України цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Приписи ч.2 статті 4 Земельного кодексу України визначають, що завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель.

Стаття 9 Земельного кодексу України визначає, що до повноважень Київської і Севастопольської міських рад у галузі земельних відносин на їх території належить, зокрема: розпорядження землями територіальної громади міста; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

У відповідності до ч. ч. 1, 2, 3, 4 статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. При цьому, підставою для набуття прав на земельну ділянку є відповідне рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування. Водночас ухвалення рішення є результатом певної правової процедури, яка йому передує.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання.

Згідно ч. 6 статті 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідно до ч. 7 статті 118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Згідно ч. 8, 9, 10 статті 118 ЗК України проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду може бути оскаржена до суду.

У разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку (ч.11 ст. 118 ЗК України).

Отже, аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що ними визначено підстави, порядок, строки передачі земельної ділянки у власність громадян та органи, уповноважені розглядати ці питання. Вони передбачають, зокрема, що для передачі земельної ділянки у власність зацікавлена особа звертається до відповідних органів із заявами для отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та для надання її у власність, за результатами розгляду яких такі органи приймають рішення про погодження чи відмову в погодженні проекту землеустрою.

Відповідно до частини 1 статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Згідно з п.34 ч.1 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання регулювання земельних відносин.

За нормами статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та про надання її у власність належить до виключних повноважень Калинівської сілищної ради Броварського району Київської області шляхом прийняття відповідних рішень на пленарному засіданні. При цьому рішення, дії або бездіяльність ради щодо надання земельних ділянок можуть бути оскаржені до суду.

Отже, приписами чинного законодавства встановлено, що розгляд клопотання заінтересованої особи у вирішенні зазначеного питання повинно прийматись у формі рішення, що є виключною компетенцією органів місцевого самоврядування чи органів виконавчої влади виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради.

Як убачається із матеріалів справи, на виконання рішення Київського окружного адміністративного суду від 06.12.2019 року відповідачем було розглянуто заяву позивача та прийнято рішення Калинівською селищною радою Броварського району Київської області №235/5-VІІ від 22.05.2020 року, яким ОСОБА_1 відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою земельної ділянки, в зв`язку із тим, що на земельну ділянку, позначену у графічному матеріалі, доданому до клопотання №3 від 05.02.2019 року, відсутня затверджена містобудівна документація (а.с. 8).

Як зазначалося вище, частина 7 ст. 118 ЗК України передбачає, що підставою відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Таким чином, як вірно зазначено судом першої інстанції, Земельний кодекс України визначає чіткий алгоритм дій розгляду заяв громадян про відведення у власність земельних ділянок та вичерпний перелік підстав для відмови особі в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Отже, законом встановлено вичерпний перелік підстав, за наявності яких заявникові може бути відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. У такому випадку відмова може бути визнана обґрунтованою лише тоді, коли компетентним суб`єктом владних повноважень встановлюється невідповідність місця розташування об`єкта вимогам, зазначеним у Земельному кодексі Україні, які повинні бути затверджені у встановленому законом порядку, або вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно - правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

При цьому, зі змісту оскаржуваного рішення слідує, що в ньому відсутні підстави передбачені ст. 118 ЗК України.

Посилання відповідача як на підставу для відмови позивачеві у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою в зв`язку із відсутністю містобудівної документації, є необґрунтованою, оскільки підставою відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою може бути невідповідність місця розташування ділянки вимогам містобудівної документації, виключно за умови, якщо така містобудівна документація затверджена у встановленому законом порядку.

Таким чином, для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою обов`язково повинна бути затверджена у встановленому законом порядку містобудівна документація, якій не відповідає місце розташування ділянки.

Отже, колегія суддів зазначає, що відмова відповідача у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою у зв`язку із відсутністю затвердженої містобудівної документації на відповідну земельну ділянку суперечить положенням ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України.

Відсутність затвердженої містобудівної документації на земельну ділянку виключає можливість невідповідності місця розташування ділянки містобудівній документації, що, в свою чергу, виключає можливість застосування до спірних правовідносин положень ч. 7 ст. 118 ЗК України, оскільки відсутні передбачені вказаною нормою підстави для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою.

Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, оскаржуване рішення Калинівської селищної ради Броварського району Київської області № 235/5-VII від 22.05.2020 року є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо позовних вимог про зобов`язання Калинівську селищну раду Броварського району Київської області надати ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) орієнтовним розміром 0,25 га в АДРЕСА_1 , місце розташування якої зазначене на графічному матеріалі, доданому до клопотання ОСОБА_1 від 05.02.2019 вих. №3, колегія суддів вважає, що вони задоволенню не підлягають з огляду на наступне.

Згідно з статтею 118 Земельного кодексу України прийняття рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні є одним з безпосередніх прав міської ради та належить до дискреційних повноважень цього органу.

Відповідно до приписів Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R (80) 2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 року, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Крім того, враховуючи положення Кодексу адміністративного судочинства України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

У відповідності до приписів статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності.

Враховуючи, що прийняття рішення відповідачем у спірних правовідносинах ґрунтуються на дискреційних повноваженнях, колегія суддів вважає, що вказана позовна вимога є формою втручання в дискреційні повноваження відповідача, а тому задоволенню не підлягає.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню, оскільки у даному випадку належним способом захисту порушених прав позивача є зобов`язання Калинівської селищної ради Броварського району Київської області повторно розглянути звернення позивача.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним, підстави для його скасування відсутні, так як суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

При цьому судовою колегією враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування рішення Київського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2023 року.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2023 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у строк визначений ст. 329 КАС України.

Суддя-доповідач: Бужак Н.П.

Судді: Костюк Л.О.

Кобаль М.І.