Справа № 300/4877/23
Суддя: Главач І.А.
Дата ухвалення: 2023-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"11" грудня 2023 р. Справа № 300/4877/23
м. Івано-Франківськ
Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Главач І.А., розглянувши у порядку письмового провадження в приміщенні суду заяву представника позивача про ухвалення додаткового судового рішення в адміністративній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Завод ДК ОРІСІЛ до Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №003978/0701, №003991/0701 та №003995/0701 від 08.05.2023,
В провадженні Івано-Франківського окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Завод ДК ОРІСІЛ до Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №003978/0701, №003991/0701 та №003995/0701 від 08.05.2023.
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 22.11.2023 позов товариства з обмеженою відповідальністю Завод ДК ОРІСІЛ (надалі ТОВ "Завод ДК ОРІСІЛ", позивач) задоволено повністю. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області від 08.05.2023 №003978/0701, №003991/0701 та №003995/0701.

Судом також вирішено питання щодо розподілу судових витрат, зокрема, стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Івано-Франківській області на користь товариства з обмеженою відповідальністю Завод ДК ОРІСІЛ сплачений судовий збір у розмірі 23 260 (двадцять три тисячі двісті шістдесят) гривень 66 копійок.

Водночас при ухваленні рішення по справі №300/4877/23, судом не вирішено питання про відшкодування на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Завод ДК ОРІСІЛ витрат на професійну правничу допомогу, оскільки станом на день ухвалення судового рішення по суті спору, 22.11.2023, представник позивача не подав розрахунку та доказів, які засвідчують зміст і обсяг наданої Товариству професійної правової допомоги.

Представником позивача 27.11.2023 на адресу суду через підсистему Електронний суд скеровано заяву про ухвалення додаткового судового рішення щодо вирішення питання про розподіл судових витрат, в обґрунтування вказано, 04.10.2022 між позивачем та Адвокатським об`єднанням Юрконс укладено договір про надання правової (правничої) допомоги, предметом якого є представництво інтересів у справі №300/4877/23. Вартість послуг за умовами угоди, з урахуванням 85% знижки, становить 49 200 грн.

Крім того, ТОВ Завод ДК ОРІСІЛ за час розгляду даної справи понесено витрати на проведення експертизи за висновком, складеним ТОВ "Бюро економіко-правових експертиз" в сумі 20 000,00 грн та проведення експертиз за висновком, складеним Івано-Франківською торгово-промисловою палатою в сумі 50 532,00 грн.

Так як головуючий суддя Главач І.А. з 27.11.2023 по 01.12.2023 перебував на лікарняному, то заяву представника ТОВ Завод ДК ОРІСІЛ щодо вирішення питання про розподіл судових витрат передано судді 04.12.2023 та призначено до розгляду в судовому засіданні.

Представник відповідача подав заперечення на заяву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, в якій просив відмовити позивачу у задоволенні даної заяви.

Представник позивача скерував суду клопотання про розгляд заяви про ухвалення додаткового судового рішення за його відсутності.

В судове засідання 11.12.2023 сторони не з`явилися, хоча про дату, час і місце розгляду даної заяви повідомлялися судом належним чином.

Відповідно до частини 3 статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Пунктом 10 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що письмове провадження розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до частини 4 статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За таких обставин, суд вважає за необхідне вирішити питання щодо стягнення на користь позивача витрат на правову допомогу адвоката в даній адміністративній справі в порядку письмового провадження.

Суд, дослідивши подане клопотання та матеріали даної адміністративної справи зазначає наступне.

Частиною 3 статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі КАС України) передбачено, що суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, крім іншого, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ст. 16 КАС України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно із ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Стаття 132 КАС України визначає види судових витрат, відповідно до частини 1 якої, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (ч. 3 ст. 132 КАС України).

Згідно з ч. 1 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до ч. 2 цієї ж статті, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

В силу вимог п. 1 ч. 3 ст. 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною 4 статті 134 КАС України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження надання правової допомоги та понесення позивачем витрат надано:

- довідку від 22.11.2023 №22/11, видану Адвокатським об`єднанням Юрконс;

- свідоцтво про реєстрацію адвокатського об`єднання від 19.02.2008 №564;

- свідоцтво про державну реєстрацію юридичної особи від 12.03.2008 серії А01 №202542;

- договір про надання правничої допомоги від 04.10.2022;

- акт про надання правової допомоги від 22.11.2023 №5 із деталізацією щодо видів правової допомоги, наданої позивачу, зокрема: підготовка, написання та подання позову до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області, аналіз відзиву, підготовка та написання відповіді на відзив, аналіз пояснень відповідача, збір доказів, включаючи проведення опитування персоналу позивача та ТОВ Орісіл та складання відповідних протоколів опитування, підготовка заяв, клопотань та письмових пояснень у справі, підготовка та участь (представництво) у судових засіданнях;

- рахунок на оплату від 22.11.2023 №5 на суму 49 200 грн.;

- додаток №7 до Договору про надання правничої допомоги від 18.07.2023;

- доповнення №1 від 31.07.2023 до Додатку №7 до договору про надання правничої допомоги від 04.10.2022;

- доповнення №2 від 22.11.2023 від Додатку №7 до договору про надання правничої допомоги від 04.10.2022;

-платіжна інструкція №5293 від 24.11.2023 на суму 49 200,00 грн (оплата за правничу допомогу згідно договору від 04.10.2022 та рахунку №5 від 22.11.2023, отримувач Адвокатське об`єднання Юрконс).

Водночас, розмір витрат на оплату послуг адвоката як визначено частиною 5 статті 134 КАС України має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України", від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України", від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України", від 30.03.2004 у справі "Меріт проти України", від 28.11.2002 у справі "Лавентс проти Латвії" заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, їх розмір є розумним та обґрунтованим.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Отже, при визначенні суми відшкодування судових витрат суд повинен керуватися критерієм їхньої дійсності та необхідності, а також критерієм розумності їхнього розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи (пункт 39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).

Так, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, потребують дослідження на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категорію складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Оцінюючи характер наданої Адвокатським об`єднанням Юрконс в особі адвоката Єжова О.Ю. правничої допомоги, слід виходити із наступного.

При вирішенні питання щодо розподілу витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, суд враховує те, що надані представником позивача відповідь на відзив та додаткові пояснення у справі за своєю суттю дублюють аргументи, викладені у позовні заяві. Водночас, підготовка позовної заяви у даній справі не вимагала значного обсягу юридичної і технічної роботи, адже усі документи, необхідні для складання і подання до суду позовної заяви були у позивача в наявності, або ж могли бути ним безперешкодно отримані.

Окрім того зважаючи те, що для фахівця у галузі права, який отримав право на здійснення адвокатської діяльності, попереднє опрацювання матеріалів, опрацювання законодавчої бази, що регулюють спірні правовідносини та практики Верховного Суду з аналогічних питань, консультування щодо необхідності отримання додаткових матеріалів (доказів), формування правової позиції та проведення опитування не може становити значного робочого часу.

У даному випадку, суд враховує висновки викладені Верховним Судом у постанові від 23.12.2021 у справі №520/11348/2020, за змістом яких суд касаційної інстанції дійшов наступних висновків:

74. Водночас колегія суддів Верховного Суду вважає за необхідне зазначити, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

75. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

76. При цьому суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, ціну позову, якість підготовлених документів, витрачений адвокатом час, тощо - є неспівмірним.

Суд визнає, що позивач вільний у виборі представника та у визначенні розміру його гонорару за домовленістю сторін, проте цей вибір не повинен бути надмірно обтяжливим для іншої сторони процесу при вирішенні судом питання про розподіл судових витрат. Суд вважає, що покладені на відповідача судові витрати за правничу допомогу мають бути співмірними з сумою коштів, що підлягають сплаті як судовий збір за розгляд цього спору професійним суддею

Підсумовуючи свої міркування, суд не зменшуючи значення і роль професійного фахівця у галузі права, кваліфікованого адвоката та не зменшуючи його право на самостійне визначення і оцінку вартості власних знань, здобутого досвіду і авторитету як представника у даній справі, надання в інтересах позивача правничої консультації, вивчення та правовий аналіз матеріалів справи і судової практики щодо регулювання спірних відносин та з огляду на судові рішення Верховного Суду, які в силу вимог ч. 5 ст. 242 КАС України є обов`язковими для суду першої інстанції, на переконання суду, потребує певної затрати часу та зусилля, втім суд вважає заявлену суму витрат на правничу допомогу в розмірі 73 800 грн. неспівмірною із обсягом наданих послуг щодо підготовки, формування матеріалів та консультації клієнта.

За таких обставин, слід стягнути на користь позивача з відповідача, як суб`єкта владних повноважень, за рахунок його бюджетних асигнувань 30 000 грн.

Оцінюючи обґрунтованість витрат на проведення експертизи, судом вказується наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 137 КАС України, спеціаліст, перекладач, експерт отримують винагороду за виконані роботи (надані послуги), пов`язані із справою, якщо це не входить до їхніх службових обов`язків.

Згідно із ч. 4 ст. 137 КАС України, у випадках, коли сума витрат на оплату робіт (послуг) спеціаліста, перекладача, експерта або проведення експертизи повністю не була сплачена учасниками справи попередньо (авансом), суд стягує ці суми на користь спеціаліста, перекладача, експерта чи експертної установи зі сторони, визначеної судом відповідно до правил про розподіл судових витрат, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 5 ст. 137 КАС України, розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, перекладача чи експерта встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Згідно із ч. 6 ст. 137 КАС України, розмір витрат на оплату робіт (послуг) залученого стороною спеціаліста, перекладача чи експерта має бути співмірним із складністю відповідної роботи (послуг), її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт (надання послуг).

Частиною 7 статті 137 КАС України передбачено, що у разі недотримання вимог щодо співмірності витрат суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на оплату робіт (послуг) спеціаліста, перекладача чи експерта, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч. 8 ст. 137 КАС України, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат, які підлягають розподілу між сторонами.

При цьому, судом зазначається, що склад та розмір судових витрат, зокрема, пов`язаних із проведенням експертизи, входить до предмета доказування у справі. Розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Розмір витрат на оплату робіт (послуг) залученого стороною експерта має бути співмірним із складністю відповідної роботи (послуг), її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт (надання послуг). Відсутність документального підтвердження судових витрат, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес, тощо.

Так, позивач стверджує, що ним було понесено витрати на складання Висновку Івано-Франківської торгово-промислової палати №В-256 від 30.05.2023 та Цінової довідки Івано-Франківської торгово-промислової палати №В-260 від 30.05.2023 у сумі 50 532,00 грн.

На підтвердження понесених витрат ТОВ Завод ДК ОРІСІЛ надано:

- акт виконаних робіт від 30.05.2023 №В-259, назва послуги: експертиза товару по кількості, дослідження вартості нових товарів в країні придбання за одиницю. Вартість наданої послуги складає 24 558 грн.;

- рахунок-акт виконаних робіт від 28.11.2022, назва послуги: підтвердження виробника товару. Вартість наданої послуги складає 6720 грн.;

- акт виконаних робіт від 24.05.2023 №В-260, назва послуги: експертиза товару по кількості, дослідження вартості нових товарів в країні придбання за одиницю. Вартість наданої послуги складає 19 254 грн.;

- платіжна інструкція від 17.05.2023 №4630 на суму 43 812 грн.;

- платіжна інструкція від 30.11.2022 №4332 на суму 6720 грн.

Водночас, суд вважає, що надані позивачем документи не підтверджують понесення ним витрат на експертизу під час розгляду даної справи, оскільки відомості щодо призначення платежу в платіжних інструкціях та відомості в актах виконаних робіт не стосуються коментованих вище Висновків і Цінової довідки.

За таких умов суд вважає необґрунтованими вимоги ТОВ Завод ДК ОРІСІЛ щодо відшкодування витрат у сумі 50 532,00 грн.

Окрім того, представником ТОВ Завод ДК ОРІСІЛ також заявлено вимоги щодо стягнення з відповідача витрат на проведення експертизи, складеної ТОВ Бюро економіко-правових експертиз у сумі 20 000,00 грн., на підтвердження яких суду надано:

- договір про надання послуг від 12.05.2023 №334;

- додаток до договору від 12.05.2023 №334;

- акт надання послуг від 06.06.2023 №25 на суму 20 000,00 грн.;

- висновок експерта від 06.06.2023 №06/06-23 (т. 1 а.с.117-123);

- платіжні інструкції від 16.05.2023 №4623 на суму 10 000,00 грн. та від 07.06.2023 №4691 на суму 10 000,00 грн.

Так, суд вказує, що висновок експерта від 06.06.2023 №06/06-23 містить в собі відповіді на 13 питань, які, окрім спірних правовідносин, стосуються інших податкових періодів та інших питань бухгалтерського і податкового обліку позивача, які не є предметом дослідження у даній справі.

Оскільки безпосередньо предмету спору стосуються лише висновки експерта, сформовані як відповіді на дванадцяте та частково тринадцяте питання, то суд вважає, що стягненню із відповідача підлягає 3 076,00 грн як 15,38% від загальної кількості питань, поставлених для судово-економічної експертизи, і зважаючи на повну вартість експертизи.

Отже, суд робить висновок про наявність підстав для часткового задоволення заяви представника ТОВ Завод ДК ОРІСІЛ про ухвалення додаткового рішення.

На підставі статті 1291 Конституції України, керуючись статтями 134, 139, 143, 241-246, 250, 252 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю Завод ДК ОРІСІЛ від 27.11.2023 про ухвалення додаткового судового рішення - задовольнити частково.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області (код ЄДРПОУ ВП 43968084, вул. Незалежності, 20, м. Івано-Франківськ, 76018) на користь товариства з обмеженою відповідальністю Завод ДК ОРІСІЛ (, вул. Заводська, 12, м. Калуш, Івано-Франківська область, 77300) витрати на професійну правничу (правову) допомогу у сумі 30 000 (тридцять тисяч) гривень 00 коп.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області (код ЄДРПОУ ВП 43968084, вул. Незалежності, 20, м. Івано-Франківськ, 76018) на користь товариства з обмеженою відповідальністю Завод ДК ОРІСІЛ (, вул. Заводська, 12, м. Калуш, Івано-Франківська область, 77300) витрати на проведення експертизи у сумі 3 076 (три тисячі сімдесят шість) гривень 00 коп.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Представнику позивача та відповідачу рішення надіслати через підсистему Електронний суд.

Перебіг процесуальних строків, початок яких пов`язується з моментом вручення процесуального документа учаснику судового процесу в електронній формі, починається з наступного дня після доставлення документів до Електронного кабінету в розділ Мої справи.

Додаткове рішення може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги на додаткове рішення суду в тридцятиденний строк з дня складення повного тексту додаткового рішення.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю Завод ДК ОРІСІЛ (, вул. Заводська, 12, м. Калуш, Івано-Франківська область, 77300);

відповідач Головне управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області (код ЄДРПОУ ВП 43968084, вул. Незалежності, 20, м. Івано-Франківськ, 76018).

Суддя Главач І.А.