Справа № 520/5804/22
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2023-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2023 р. Справа № 520/5804/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Русанової В.Б.,

Суддів: Жигилія С.П. , Перцової Т.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 08.06.2023 (головуючий суддя І інстанції: Ніколаєва О.В.) по справі № 520/5804/22

за позовом ОСОБА_1

до Військової частини НОМЕР_1

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування не виплати ОСОБА_1 винагороди за розшук, піднімання, розмінування та знешкодження (знищення) мін у Військовій частині НОМЕР_1 ;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 винагороду за розшук, піднімання, розмінування та знешкодження (знищення) мін у Військовій частині НОМЕР_1 .

В обґрунтування позову зазначив, що до 25.03.2022 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 , де, зокрема, виконував завдання з розшуку, піднімання, розмінування та знешкодження мін. Разом з тим, станом на день виключення його із списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 , відповідач протиправно не нарахував та виплатив йому винагороду за виконання вказаних завдань.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 08.06.2023 позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 винагороди за розшук, піднімання, розмінування та знешкодження (знищення) мін у Військовій частині НОМЕР_1 за період з березня 2021 року по вересень 2021 року.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 виплатити ОСОБА_1 винагороду за розшук, піднімання, розмінування та знешкодження (знищення) мін у Військовій частині НОМЕР_1 за період з березня 2021 року по вересень 2021 року.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Військова частина НОМЕР_1 (далі відповідач), не погодившись із судовим рішенням в частині задоволення позову, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, що призвело до неправомірного висновку, просила скасувати рішення суду першої інстанції в цій частині та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції залишено поза увагою, що підставою для виплати винагороди за розшук, піднімання, розмінування та знешкодження (знищення) мін є:- витяг з розпорядчого документа вищого штабу на виконання бойового тралення, знешкодження (знищення) мін (торпед), які плавають на поверхні або викинуті на берег; -наказ командира військової частини (виконавця робіт) на виконання робіт з тралення, проведення знешкодження (знищення) мін (торпед), у якому зазначаються місце, дата, поіменно особовий склад, який залучається до складу групи розмінування (знищення);- акт виконаних робіт, затверджений командиром військової частини (виконавця робіт). Разом з тим, позивач не надав доказів, які б підтверджували наявність у нього права на отримання вищезазначеної винагороди.

При цьому зауважує, що не має можливості надати розрахунково-платіжні відомості виплачених сум позивачу, оскільки документи фінансово-економічної служби з 2008 р. по 26.02.2022 знищені на підставі акту від 25.08.2022 № 1189.

Крім того, вважає, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, оскільки відкрито провадження у справі без сплати судового збору позивачем та за відсутності документу, що посвідчує його особу . Також, звертає увагу, що підпис ОСОБА_1 у позові та доданих до нього додатків є підробленим, оскільки не відповідає тим, що проставлений ним у документах під час проходження військової служби.

Позивач не подав відзив на апеляційну скаргу.

Відповідно до ч. 1 ст. 308, п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглянута в межах доводів апеляційної скарги, в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено апеляційним судом, що старший солдат ОСОБА_1 проходив військову службу, зокрема, у Військовій частині НОМЕР_1 на посаді водія інженерно-саперного відділення інженерного взводу, є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 від 02.12.2016 (а.с. 4).

Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 25.03.2022 №85 ОСОБА_1 з 25.03.2022 виключено зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення (а.с. 5-6).

Як зазначає позивач, під час проходження військової служби він виконував завдання з розшуку, піднімання, розмінування та знешкодження (знищення) мін, проте відповідач не нарахував та не виплатив йому винагороду, передбачену Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260.

Не погоджуючись із бездіяльністю відповідача щодо не нарахування та не виплати винагороди, позивач звернувся за захистом своїх прав до суду.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем за період з березня по вересень 2021 р. нараховано позивачу винагороду за розшук, піднімання, розмінування та знешкодження (знищення) мін, що свідчить про наявність у нього права на її отримання. Разом з тим, виплату вказаної винагороди Військова частина НОМЕР_1 станом на день виключення позивача з її списків не провела, отже діяла не в межах та не в спосіб, передбачений чинним законодавством.

Враховуючи оскарження відповідачем судового рішення першої інстанції фактично лише в частині задоволення позовних вимог та межі перегляду, передбачені ст. 308 КАС України, слід зазначити наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з приписами ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Частиною 1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон № 2232-XII) обумовлено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Спеціальним законом, який визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі є Закон України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі Закон № 2011-XII).

Відповідно до ст. 9 Закону № 2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

До складу грошового забезпечення згідно з положеннями ч. 2 зазначеної статті входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджений наказом Міноборони від 07.06.2018 №260 (далі - Порядок №260, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Пунктом 2 розділу І Порядку № 260 визначено, що грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Розділом ХІХ Порядку №260 передбачено порядок виплати винагороди за розшук, піднімання, розмінування та знешкодження (знищення) мін, відповідно до п.1 якого військовослужбовцям, які під час проходження служби здійснюють розшук, піднімання, розмінування та знешкодження (знищення) вибухових предметів, а також тралення і знешкодження мін, залежно від характеру робіт виплачується винагорода у відсотках від посадового окладу за 13 тарифним розрядом, установленим у додатку 1 до постанови № 704, за кожним актом, але не більше 20 відсотків на день, зокрема, кожному військовослужбовцю групи розмінування або групи знищення - за кожне знешкодження (знищення) вибухонебезпечних предметів.

Відповідно до п. 6 розділу ХІХ Порядку №260 підставою для виплати винагороди за розшук, піднімання, розмінування та знешкодження вибухових предметів, тралення і знешкодження (знищення) мін є:

-витяг з розпорядчого документа вищого штабу на виконання бойового тралення, знешкодження (знищення) мін (торпед), які плавають на поверхні або викинуті на берег;

-наказ командира військової частини (виконавця робіт) на виконання робіт з тралення, проведення знешкодження (знищення) мін (торпед), у якому зазначаються місце, дата, поіменно особовий склад, який залучається до складу групи розмінування (знищення);

-акт виконаних робіт, затверджений командиром військової частини (виконавця робіт).

Згідно з п. 7 розділу ХІХ Порядку №260 виплата винагороди за розшук, піднімання, розмінування та знешкодження (знищення) вибухових предметів, тралення і знешкодження мін здійснюється за місцем служби військовослужбовця за минулий місяць одночасно з виплатою грошового забезпечення на підставі наказу командира військової частини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 до 25.03.2022 проходив військову службу, зокрема, у Військовій частині НОМЕР_1 на посаді водія інженерно-саперного відділення інженерного взводу.

Згідно довідки в/ч НОМЕР_1 від 12.07.2022 № 285 заборгованість щодо виплати винагороди за розшук, піднімання, розмінування та знешкодження (знищення) мін, військової частини НОМЕР_1 старшому солдату ОСОБА_1 становить : за березень 2021 року 5 632,00 грн.; за квітень 2021 року 9 152,00 грн.; за травень 2021 року - 12 672,00 грн.; за червень 2021 року - 13 376,00 грн.; за липень 2021 року - 17 600,00 грн.; за серпень 2021 року - 12 672,00 грн.; за вересень 2021 року - 14 784,00 грн (а.с. 7).

Колегія суддів зазначає, що вказана довідка видана відповідачем, містить інформацію щодо заборгованості відповідачем перед позивачем з виплати винагороди за розшук, піднімання, розмінування та знешкодження (знищення) мін, доказів її скасування або визнання недійсною суду не надано.

Доводи апеляційної скарги щодо ненадання позивачем доказів, в підтвердження виконання завдань (витягу з розпорядчого документа вищого штабу, наказу командира військової частини (виконавця робіт), актів виконаних робіт, затверджених командиром військової частини) колегія суддів вважає безпідставними, оскільки наявність заборгованості відповідача перед ОСОБА_1 на отримання винагороди за розшук, піднімання, розмінування та знешкодження (знищення) мін підтверджено копією довідки від 12.07.2022 № 285, виданою відповідачем, відомості в якій не ставляться під сумнів апелянтом.

Крім того, колегія суддів враховує доводи апеляційної скарги про неможливість надання розрахункових документів з огляду на знищення документації військової частини в пункті постійної дислокації АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч.2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже обов`язок доведення правомірності дій покладено на відповідача. Натомість, відповідачем ні суду першої, ні апеляційної інстанції не надано доказів на спростування висновків суду першої інстанції.

З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо невиплати ОСОБА_1 винагороди за розшук, піднімання, розмінування та знешкодження (знищення) мін за період з березня по вересень 2021 року та зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 провести її виплату.

Щодо доводів апелянта про порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Так, апелянт вважає, що підписи позивача у позовній заяві та додатках до неї, візуально відрізняються від підписів, зроблених ним під час проходження військової служби у Військовій частині НОМЕР_1 , що викликає сумніви у зверненні до суду саме позивача.

Колегія суддів зазначає, що належним доказом приналежності підпису особі є висновок почеркознавчої експертизи. Проте, Військовою частиною НОМЕР_1 не заявлялось клопотання про призначення експертизи ні в суді першої, ні в суді апеляційної інстанції, належних доказів в підтвердження своїх доводів відповідачем не надано, а отже зазначені ним обставини ґрунтуються на припущеннях.

Доводи апелянта щодо безпідставного відкриття судом провадження по справі за відсутності доказів сплати судового збору та документу, що посвідчує особу позивача колегія суддів вважає помилковими, оскільки , позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до Закону України " Про судовий збір", та надав суду відповідний документ, в підтвердження вказаних обставин, а саме посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_2 від 02.12.2016 (а.с. 4).

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності підстав для звільнення позивача від сплати судового збору, колегія суддів вважає помилковими, оскільки предметом позову є невиплата додаткової винагороди, яка є складовою грошового забезпечення, що фактично є заробітною платою, а отже в силу положень п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору під час розгляду даної справи.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 08.06.2023 по справі № 520/5804/22 в частині задоволення позову - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя В.Б. Русанова
Судді С.П. Жигилій Т.С. Перцова