Справа № 280/8726/23
Суддя: Боршовський Т.І.
Дата ухвалення: 2023-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про повернення позовної заяви
"11" грудня 2023 р. справа № 280/8726/23
м. Івано-Франківськ
Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Боршовський Т.І., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування наказу від 15.04.2023 № 317, зобов`язання до вчинення дій, -
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 16.10.2023 звернулася до Запорізького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, в якому просить суд: визнати протиправним наказ командира Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України від 15.04.2023 № 317 Про завершення службового розслідування щодо вживання алкогольних напоїв та наркотичних засобів військовослужбовцями в частині ОСОБА_1 ; визнати незаконною частину 8 наказу командира Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України від 15.04.2023 № 317 Про завершення службового розслідування щодо вживання алкогольних напоїв та наркотичних засобів військовослужбовцями за якою старшого солдата ОСОБА_1 , водія електрика взводу матеріально-технічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 , притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді накладення на нього дисциплінарного стягнення сувора догана; визнати незаконною частини 11 наказу командира Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України від 15.04.2023 № 317 Про завершення службового розслідування щодо вживання алкогольних напоїв та наркотичних засобів військовослужбовцями щодо позбавлення старшого солдата ОСОБА_1 додаткової винагороди за квітень 2023 року у повному обсязі; визнати незаконною частини 16 наказу командира Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України від 15.04.2023 № 317 Про завершення службового розслідування щодо вживання алкогольних напоїв та наркотичних засобів військовослужбовцями, якою доручено помічнику командира військової частини НОМЕР_1 з фінансово-економічної роботи начальнику фінансово-економічної служби забезпечити виконання вимог наказу в частині позбавлення ОСОБА_1 щомісячної премії та додаткової винагороди; зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України виключити з службової картки старшого солдата ОСОБА_1 запис щодо дисциплінарних стягнень сувора догана, внесений в його службову картку; зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України призначити та виплатити старшому солдату ОСОБА_1 щомісячну премію та додаткову винагороду за квітень 2023 року у повному обсязі.
Суд дійшов висновку про пропуск позивачем місячного строку звернення до суду з цим позовом, а тому ухвалою від 16.11.2023 позовну заяву залишено без руху та зобов`язано позивача виправити недоліки позовної заяви у спосіб: подати до Івано-Франківського окружного адміністративного суду заяву про поновлення строку із зазначенням поважних причин пропуску строку звернення до суду із вказаним позовом та поданням доказів поважності причин його пропуску.
На виконання зазначеної ухвали від 05.12.2023 представник позивача подала до суду заяву від 28.11.2023 про визнання причин пропущення строку звернення до суду поважними та поновлення пропущенного строку. Так, згідно вказаної заяви від 28.11.2023 представник позивача зазначила, що наказ командира Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України від 15.04.2023 № 317 Про завершення службового розслідування щодо вживання алкогольних напоїв та наркотичних засобів військовослужбовцями ОСОБА_1 під особистий підпис не вручався. Про існування оспоренного наказу від 15.04.2023 № 317 позивач дізнався в кінці липня 2023 року, який ОСОБА_1 було надіслано іншим військовослужбовцем у месенджері «Вайбер». Після цього, позивач звернувся до адвоката, з яким укладено угоду про надання правової допомоги, а представник позивача звернулася до Військової частини НОМЕР_1 з листом про скасування наказу від 15.04.2023 № 317 в частині, що стосується ОСОБА_1 . Відповідач не надав відповіді на лист адвоката, а тому представник позивача 23.08.2023 повторно звернулася до Військової частини НОМЕР_1 з листом про скасування наказу від 15.04.2023 № 317 в частині, що стосується ОСОБА_1 . Листом від 05.10.2023 № 1477/1/3462 командир Військової частини НОМЕР_1 повідомив представника позивача про відсутність підстав для скасування наказу від 15.04.2023 № 317 в частині, що стосується ОСОБА_1 . Листом від 15.09.2023 № 3377 командир Військової частини НОМЕР_1 повідомив позивача про те, що службове розслідування проведено всебічно та повно, а тому відсутні підстави для скасування наказу від 15.04.2023 № 317 в частині, що стосується ОСОБА_1 . Окрім цього, представник позивача повідомила суд, що ОСОБА_1 дізнався про прийнятий наказ від 15.04.2023 № 317 після того, як неодноразово почав недоотримувати грошове забезпечення до своєї заробітної платні та інших додаткових надходжень, які мали виплачуватися під час проходження військової служби. Також представник позивача зазначила, що ОСОБА_1 на даний час проходить військову службу та боронить територію України, перебуваючи на Запорізькому напрямку. Окрім цього, в Україні в період з 12.03.2020 до 30.06.2023 безперервно був встановлений карантин, а з 24.02.2022 введений воєнний стан. З огляду на те, що ОСОБА_1 не був обізнаний про наявність наказу від 15.04.2023 № 317, представник позивача просить суд визнати поважними причини пропуску звернення до суду з цим позовом та поновити такий строк.
Досліджуючи обставини виконання позивачем вимог ухвали від 16.11.2023, вважає, що позивачем не усунено недоліків позовної заяви. Цей висновок грунтується на такому:
За правилами частини першої статті 122 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або
Відповідно до частини третьої статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Отже, з аналізу зазначених положень процесуального закону, законодавець виходить не тільки з безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, а й об`єктивної можливості цієї особи знати про такі факти.
Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк (частина 5 статті 122 цього Кодексу).
Отже, в цій категорії справ процесуальний закон визнав строк в один місяць достатнім для того, щоб особа, яка вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушено її права, свободи чи інтереси, визначилася, чи звертатиметься вона до суду з позовом за їх захистом.
В спірному випадку, представник позивача просить суд визнати протиправним наказ № 317 Про завершення службового розслідування щодо вживання алкогольних напоїв та наркотичних засобів військовослужбовцями в частині, що стосується ОСОБА_1 , який прийнятий командиром Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України 15.04.2023.
В обгрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду з цим позом, представник позивача зазначила, що ОСОБА_1 не ознайомлено із спірним наказом від 15.04.2023 № 317, а тому позивач тривалий час не володів інформацією про існування такого наказу. Так, в заяві від 28.11.2023 представник позивача повідомила суд, що про існування оспореного наказу від 15.04.2023 № 317 позивач дізнався в кінці липня 2023 року, який ОСОБА_1 було надіслано іншим військовослужбовцем у месенджері «Вайбер».
Натомість, представник позивача подала цей позов до Запорізького окружного адміністративного суду через установу поштового зв`язку лише 16.10.2023, тобто з пропуском одномісячного строку, встановленого частиною п`ятою статті 122 КАС України.
Щодо доводів представника позивача про те, що вона отримала відповідь від Військової частини НОМЕР_1 про відмову скасувати наказ від 15.04.2023 № 317 в частині, що стосується ОСОБА_1 , лише листом від 05.10.2023 № 1477/1/3462, то суд звертає увагу на таке.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.10.2020 у справі № 9901/32/20 вказала:
"...правовий інститут строків звернення до адміністративного суду за захистом свого порушеного права не містить вичерпного, детально описаного переліку причин чи критеріїв їх визначення. Натомість закон запроваджує оцінні, якісні параметри визначення таких причин - вони повинні бути поважними, реальними або, як згадано вище, непереборними і об`єктивно нездоланними на час плину строків звернення до суду. Ці причини (чи фактори об`єктивної дійсності) мають бути несумісними з обставинами, коли суб`єкт звернення до суду знав або не міг не знати про порушене право, ніщо правдиво йому не заважало звернутися до суду, але цього він не зробив і через власну недбалість, легковажність, байдужість, неорганізованість чи інші подібні за суттю ставлення до права на доступ до суду порушив ці строки.
Інакшого способу визначити, які причини належить віднести до поважних, ніж через зовнішню оцінку (кваліфікацію) змісту конкретних обставин, хронологію та послідовність дій суб`єкта правовідносин перед зверненням до суду за захистом свого права, немає. Під таку оцінку мають потрапляти певні явища, фактори та їх юридична природа; тривалість строку, який пропущений; те, чи могли і яким чином певні фактори завадити вчасно звернутися до суду, чи перебувають вони у причинному зв`язку із пропуском строку звернення до суду; яка була поведінка суб`єкта звернення протягом цього строку; які дії він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду".
"32. При вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття "дізнався" та "повинен був дізнатись".
33. Так, під поняттям "дізнався" необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів".
...35. Поняття "повинен був дізнатися" необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 N 340/1019/19)".
До позовної заяви представник позивача долучила копію заяви від 26.07.2023 № 128 про визнання незаконним наказу від 15.04.2023 № 317 Про завершення службового розслідування щодо вживання алкогольних напоїв та наркотичних засобів військовослужбовцями в частині ОСОБА_1 , яка адресована Військовій частині НОМЕР_1 .
З огляду на зміст заяви від 26.07.2023 № 128 представнику позивача вже 26.07.2023 було достеменно відомо не лише про номер та дату спірного наказу, але й зміст такого наказу, оскільки представник позивача в заяві від 26.07.2023 № 128 зазначила конкретні номери пунктів наказу від 15.04.2023 № 317 та їхній точний зміст, а саме: пункт 8 наказу командира Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України від 15.04.2023 № 317 Про завершення службового розслідування щодо вживання алкогольних напоїв та наркотичних засобів військовослужбовцями за якою старшого солдата ОСОБА_1 , водія електрика взводу матеріально-технічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 , притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді накладення на нього дисциплінарного стягнення сувора догана; пункт 11 наказу командира Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України від 15.04.2023 № 317 Про завершення службового розслідування щодо вживання алкогольних напоїв та наркотичних засобів військовослужбовцями щодо позбавлення старшого солдата ОСОБА_1 додаткової винагороди за квітень 2023 року у повному обсязі; пункт 16 наказу командира Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України від 15.04.2023 № 317 Про завершення службового розслідування щодо вживання алкогольних напоїв та наркотичних засобів військовослужбовцями, якою доручено помічнику командира військової частини НОМЕР_1 з фінансово-економічної роботи начальнику фінансово-економічної служби забезпечити виконання вимог наказу в частині позбавлення ОСОБА_1 щомісячної премії та додаткової винагороди.
Отже, отримання представником позиача відповіді від Військової частини НОМЕР_1 листом від 05.10.2023 № 1477/1/3462, не змінює момент, з якого позивач повинен був дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли представник позивача почала вчиняти дії щодо реалізації права позивача і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду.
Щодо похідної позовної вимоги про зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України призначити та виплатити старшому солдату ОСОБА_1 щомісячну премію та додаткову винагороду за квітень 2023 року у повному обсязі.
Суд звертає увагу на те, що згідно пункту 11 наказу командира Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України від 15.04.2023 № 317 Про завершення службового розслідування щодо вживання алкогольних напоїв та наркотичних засобів військовослужбовцями позивача позбавлено додаткової винагороди за квітень 2023 року у повному обсязі.
Водночас, додаткова винагорода становить суттєвий розмір в складі грошового забезпечення позивача. Тобто, за таких обставин, розумно можна припустити, що одразу після отримання грошового забезпечення за квітень 2023, без додаткової винагороди, ОСОБА_1 повинен був дізнатися про причини зменшення свого грошового забезпечення.
На вказаний факт обізнаності позивача з причинами невиплати вказує той факт, що позивач та його представник брали участь в судовому розгляді справ № 332/1859/23 та № 332/3934/23 про адміністративне правопорушення за фактом складаного 05.04.2023 протоколу щодо позивача за ст. 172-20 КУпАП України.
Зрештою, в позовній заяві та заяві від 28.11.2023 не викладено жодного пояснення того, що ОСОБА_1 після отримання грошового забезпечення за квітень 2023 року з об`єктивних обставин не знав і не міг дізнатися про підстави невиплати йому додаткової винагороди за квітень 2023 року.
Також судом враховано, що положеннями статті 233 КЗпП України в частині, що стосуються строку звернення до суду у справах, пов`язаних з недотриманням законодавства про оплату праці, мають перевагу в застосуванні перед частиною п`ятою статті 122 КАС України. Наведене дає Суду підстави для висновку, що до 19 липня 2022 року строк звернення до суду не був обмежений будь-яким строком, а у правовідносинах, що виникли після цієї дати, застосовується тримісячний строк.
Також судом враховано, що в постанові від 07.09.2023 у справі № 620/1201/23 Верховний Суд сформував такий правовий висновок: «[…] Також Суд звертає увагу, що відповідно до пункту 1 глави XIX Прикінцеві положення КЗпП України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Отже, запровадження на території України карантину є безумовною підставою для продовження строків, визначених статтею 233 КЗпП України, на строк дії такого карантину».
Отже, з набранням чинності з 19.07.2022 нової редакції статті 233 КЗпП України працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. Відповідно до пункту 1 Глави ХІХ "Прикінцеві положення" КЗпП України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.
В період з 19 грудня 2020 до 30 червня 2023 року на території України діяв режим карантину, встановлений постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», від 20 травня 2020 № 392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» та від 22 липня 2020 № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».
Представник позивача звернулася до суду з цим позовом 18.10.2023. З огляду на наведене вище правове регулювання строків звернення до суду, суд дійшов висновку про те, що позивач також пропустив трьохмісячний строк звернення до суду з цим позовом щодо зазначеної вище позовної вимоги, за відсутності доказів поважності його пропуску.
Що стосується посилання представника позивача на введення Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 на всій території України воєнного стану та існування до 30.06.2023 карантину як поважних причин пропуску строку звернення до суду з цим позовом.
Суд погоджується з представником позивача про те, що введення воєнного стану в Державі свідчить про бойові дії на території України, які можуть створити значні перешкоди для реалізації особою права на звернення до суду. Водночас, запровадження воєнного стану лише по факту не може бути підставою для визнання поважними причин пропуску строку звернення до суду. Так, необхідні відповідні обґрунтування, що в цей час в особи через воєнні дії були об`єктивні перешкоди для звернення до суду особисто чи через представника.
Вищевказані доводи суду відповідають висновкам Верховного Суду, викладеним в постанові від 29.09.2022 в справі № 500/1912/22, згідно яких сам факт запровадження воєнного стану в Україні (це ж стосується й запровадження карантину тощо), без обґрунтування неможливості звернення до суду саме позивачем у встановлені строки, у зв`язку із запровадження такого, не може безумовно вважатись поважною причиною для поновлення цих строків.
В спірному випадку, представник позивача повідомила суд, що ОСОБА_1 проходить військову службу та брав участь у бойових діях. Однак, суд звертає увагу на те, що суду не доведено обставин того, що в представника позивача адвоката Левицької Ю.В., яка на підставі договору від 15.04.2023 надає ОСОБА_1 послуги з правової допомоги, були об`єктивні перешкоди для звернення до суду з цим позовом в інтересах позивача.
Так, згідно змісту постанови Заводського районного суд м. Запоріжжя від 27.04.2023 у справі № 332/1859/23 представник позивача адвокат Левицька Ю.В. брала участь в судовому засіданні 27.04.2023 під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.
У рішенні від 03 квітня 2008 року у справі "Пономарьов проти України" Європейський суд з прав людини визнав, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Від судів вимагається вказувати підстави. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні в часі, ні в підставах для поновлення строків (пункт 41).
Згідно пункту 9 частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.
Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву (частина друга статті 123 КАС України).
Таким чином, позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування наказу від 15.04.2023 № 317, зобов`язання до вчинення дій, потрібно повернути на підставі частини другої статті 123, пункту 9 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України.
Керуючись частиною другою статті 123, пунктом 9 частини четвертої статті 169, статтею 248 Кодексу адміністративного судочинства України, -
У Х В А Л И В:
Позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування наказу від 15.04.2023 № 317, зобов`язання до вчинення дій, - повернути позивачу з усіма доданими до неї матеріалами.
Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до Івано-Франківського окружного адміністративного суду в порядку, встановленому законом.
Ухвалу суду може бути оскаржено в порядку, встановленому Кодексом адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.
Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Боршовський Т.І.