Справа № 460/24544/23
Суддя: О.Р. Гресько
Дата ухвалення: 2023-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

11 грудня 2023 року м. Рівне №460/24544/23

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді О.Р. Греська, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1

доВійськової частини НОМЕР_1
про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій,
В С Т А Н О В И В:

До Рівненського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі по тексту позивач) до Військової частини НОМЕР_1 (далі по тексту відповідач, ВЧ НОМЕР_1 ) про:

визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не нарахування та невиплати позивачу додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі Постанова №168), у розмірі, збільшеному до 100 000,00 грн в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні, та у відпустці за станом здоров`я внаслідок тяжкого поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за період 01.04.2023 по 30.04.2023, з урахуванням фактично виплачених сум;

зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу додаткову винагороду, передбачену Постановою №168 у розмірі, збільшеному до 100 000,00 грн в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустці за станом здоров`я внаслідок тяжкого поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за період з 01.04.2023 по 30.04.2023, з урахуванням фактично виплачених сум.

Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначає, що він проходить військову службу у ВЧ НОМЕР_1 . Під час проходження військової служби внаслідок безпосередньої участі у бойових діях 16.10.2022 позивач отримав поранення. Діагноз: вибухове поранення. Вогнепальне осколкове сліпе поранення м`яких тканин нижньої третини обличчя з вогнепальним багато уламковим переломом нижньої щелепи та дефектом тіла с обох сторін. Вогнепальні осколкові сліпі поранення м`яких тканин правого передпліччя та кисті з вогнепальним переломом 4,5 п`ясних кісток та дистальної третини променевої кістки.

ОСОБА_1 перебував на лікуванні у зв`язку з пораненням, отриманим у зв`язку із захистом Батьківщини, ступінь тяжкості якого кваліфіковано як «тяжке», загалом у період із 01.04.2023 по 30.04.2023.

Відтак, у зв`язку з отриманням бойового поранення тяжкого ступеню, що пов`язане із захистом Батьківщини, позивач набув право на отримання додаткової винагороди, у розмірі до 100 000,00 грн, відповідно до п.1 Постанови №168, за періоди стаціонарного лікування та перебування у відпустці за станом здоров`я.

Проте, відповідач не здійснював виплату додаткової грошової винагороди відповідно до Постанови №168 за період перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустках за станом здоров`я на підставі постанови (висновку) ВЛК з 01.04.2023 по 30.04.2023. Позивач вважає протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування в повному обсязі йому 100 000,00 грн додаткової винагороди за періоди перебування на стаціонарному лікуванні починаючи з 01.04.2023 по 30.04.2023.

Просить суд задовольнити позов.

Ухвалою суду від 25.10.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін, встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

ВЧ НОМЕР_1 подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечив проти задоволення позовних вимог. В обґрунтування заперечень зазначає, що на виконання Указів Президента України від 24.02.2022 № 64 «Про введення воєнного етану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію» Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову №168, п.2-1 якої установлено, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.

Так, Міністром Оборони України в подальшому було видано окреме доручення № 912/3/29 від 23.06.2022 з метою врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168. Та в подальшому окремим дорученням Міністра оборони України № 912/3/29 від 23.06.2022 керувались всі підрозділи Міністрства Оборони України для врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди.

В подальшому починаючи з 01.02.2023 наказом №44 від 25.01.2023 були внесені зміни до порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року №260, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26 червня 2018 року за № 745/32197, які врегульовують питання що до виплати додаткової винагороди відповідно Постанови №168.

З 24.02.2022 по 01.02.2023 на підставі окремого доручення Міністра оборони України №912/з/29 від 23.06.2022 проводилось врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди передбаченої Постановою №168, та починаючи з 01.02.2023 врегулювання виплати додаткової винагороди проводилось на підставі наказу №44 від 25.01.2023 «Про внесення Змін до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям ЗСУ та деяким іншим особам».

Відповідачем було призначено службову перевірку, в подальшому стало відомо що на день видання наказу на виплату додаткової винагороди на період з 01.04.2023 по 30.04.2023 (згідно Постанови №168) позивач не надав до військової частини підтверджуючих документів безперервного перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва), у зв`язку з отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії,- за весь час (періоди) перебування на такому лікуванні або у відпустці.

Крім того, позивач не підтвердив той факт що він, починаючи з 16.10.2022 по теперішній час знаходиться на безперервному стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку з отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії, за весь час (періоди) перебування на такому лікуванні або у відпустці.

Крім того, під час службової перевірки були відібрані пояснення у Начальника медичної служби-начальника медичного пункту ВЧ НОМЕР_1 капітана м/с В. Дрозда, в якому він зазначає: «Дійсним доповідаю, що матрос за мобілізацією ОСОБА_1 , вчасно не надав довідки з лікувальних закладів та виписні епікрізи в період з 01.04.2023 по 30.04.2023 через що не був доданий до наказу на виплату додаткової винагороди».

Просить суд відмовити у задоволенні позову.

За приписами ч. 5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні, справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення сторін.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проходив службу у Збройних Силах України, з 21.04.2022 у ВЧ НОМЕР_1 як старший стрілець навідник.

З довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 18.10.2022 за №1334, виданою ВЧ НОМЕР_1 вбачається, що матрос за мобілізацією ОСОБА_1 16.10.2022 одержав: вибухове поранення. Вогнепальне осколкове сліпе поранення м`яких тканин нижньої третини обличчя з вогнепальним багато уламковим переломом нижньої щелепи та дефектом тіла с обох сторін. Вогнепальні осколкові сліпі поранення м`яких тканин правого передпліччя та кисті з вогнепальним переломом 4,5 п`ясних кісток та дистальної третини променевої кістки.

Відповідно до форми 100 позивач отримав первинну медичну допомогу 16.10.2022.

Наказом ВЧ НОМЕР_1 від 11.02.2023 №42 позивачу надано відпустку та звільнено від виконання службових обов`язків у зв`язку з хворобою строком на 30 діб з 11.02.2023 по 12.03.2023.

Відповідно перевідного епікризу №453 від 25.04.2023 ОСОБА_1 в період з 11.03.2023 по 25.04.2023 проходив стаціонарне лікування в госпіталі Військової частини НОМЕР_2 .

В період з 25.04.2023 по 29.05.2023 матрос ОСОБА_1 проходив стаціонарне лікування у відділенні абдомінальної хірургії Військово-медичного клінічного центру Південного регіону, що підтверджується виписним епікризом з медичної карти хворого №1906/60.

З довідки Військово-лікарської комісії від 29.05.2023 №927 вбачається, що позивачу проведено медичний огляд ВЛК (хірургічного профілю) ВМКЦ Південного регіону 29.05.2023. Діагноз та постанова ВЛК про причинний зв`язок, захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва): Стан після операції (04.05.2023) МОС нижньої щелепи, з усуненням рубцевої деформації м`яких тканин підборіддя з приводу наслідків вибухового поранення (16.10.2022), вогнепального осколкового сліпого поранення м`яких тканин нижньої третини обличчя та язика, з вогнепальним двобічним багатоуламковим переломом нижньої щелепи, з дефектом кісткової тканини в ділянках підборіддя та тіла в межах 36-45 зубів, у вигляді часткової вторинної травматичної аденгії нижньої щелепи в ділянці 31,32,33,34,35,36,41, 42,43,44,45,46 зубів, рубцевої деформації та дефектом м`яких тканин підборіддя (згідно наказу МОЗ України №370 від 04.07.2007 поранення тяжкого ступеню).

На підставі рапорту позивача до довідки ВЛК №927 наказом ВЧ НОМЕР_1 від 30.05.2023 №152 позивачу надано відпустку та звільнено від виконання службових обов`язків у зв`язку з хворобою строком на 45 діб з 30.05.2023 по 13.07.2023.

06.09.2023 позивач через свого представника звернувся до відповідача через Міністерство оборони України та просив нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в повному розмірі в період з 01.04.2023 по 30.04.2023 та з 01.07.2023 по 31.07.2023, щомісячну доплату у вигляді підвищеної додаткової винагороди, передбачену Постановою № 168, з урахуванням фактично виплачених сум.

ВЧ НОМЕР_1 листом від 05.10.2023 за вих.№3728 було надано відповідь на звернення позивача, що підставою не нарахування та невиплати додаткової грошової винагороди за час перебування позивача на стаціонарному лікуванні внаслідок тяжкого поранення пов`язаного із захистом Батьківщини, стало не звернення позивача із рапортом до командування ВЧ, а також ненадання позивачем довідки про обставини травми (поранення контузії каліцтва) за Формою 5.

За весь час перебування на лікуванні йому мала бути виплачена збільшена до 100 000,00 грн додаткова винагорода пропорційно часу такого лікування.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування в повному обсязі 100 000,00 грн додаткової винагороди за періоди перебування на стаціонарному лікуванні починаючи з 01.04.2023 по 30.04.2023, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.6 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Згідно зі ст.24 Конституції України гарантується рівність конституційних прав і свобод та рівність всіх громадян перед законом.

На виконання ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Частиною 2 ст.2 КАС України встановлено, що у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1-3 ст.1 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу № 2232-XII від 25.03.1992 (далі - Закон № 2232-XII) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту, посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає у тому числі проходження військової служби.

Згідно з ст.1-2, 9 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

Держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону. Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Відповідно до п.2, 3 постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснювати в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, розвідувальними органами, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації.

Згідно з положеннями Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого Наказом Міністерства оборони України 07 червня 2018 року №260 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 №745/32197, грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення. До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років. До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія. До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту); допомоги.

Грошове забезпечення за останніми займаними посадами виплачується за період звільнення від виконання службових обов`язків у зв`язку з хворобою та перебуванням на лікуванні в лікарняних закладах та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою (відпустці за станом здоров`я), але не більше чотирьох місяців із дня вибуття з військової частини (крім випадків, передбачених чинним законодавством України, більш тривалих строків перебування на лікуванні). Грошове забезпечення після чотирьох місяців безперервного перебування на лікуванні в лікарняних закладах виплачується на підставі висновку лікарняного закладу (військово-лікарської комісії), рішення командира військової частини про продовження перебування в лікарняних закладах та відповідно до вимог чинного законодавства. Військовослужбовцям строкової військової служби, які перебувають у відрядженнях, відпустках і на лікуванні в лікарняних закладах, грошове забезпечення виплачується за весь період перебування у відрядженнях, відпустках і на лікуванні.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією держави-терориста російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України Про правовий режим воєнного стану постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 год 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб.

Одночасно, військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування постановлено запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України Про правовий режим воєнного стану заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Відповідно до п.31 ч.11 ст.85 Конституції України та ст. 5 Закону України Про правовий режим воєнного стану Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX Про затвердження Указу Президента України Про введення воєнного стану в Україні затверджено Указ Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 Про введення воєнного стану в Україні.

Законом України від 15.03.2022 №2119-IX Про затвердження Указу Президента України Про продовження строку дії воєнного стану в Україні затверджено Указ Президента України від 14.03.2022 №133/2022 Про продовження строку дії воєнного стану в Україні з 05 год 30 хв 26.03.2022 строком на 30 діб.

Законом України від 21.04.2022 №2212-IX Про затвердження Указу Президента України Про продовження строку дії воєнного стану в Україні затверджено Указ Президента України від 18.04.2022 № 259/2022 Про продовження строку дії воєнного стану в Україні з 05 год 30 хв 25.04.2022 строком на 30 діб.

Законом України від 22.05.2022 №2263-IX Про затвердження Указу Президента України Про продовження строку дії воєнного стану в Україні затверджено Указ Президента України від 17.05.2022 №341/2022 Про продовження строку дії воєнного стану в Україні, яким продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 год 30 хв 25.05.2022 строком на 90 діб.

Законом України від 15.08.2022 №2500-IX Про затвердження Указу Президента України Про продовження строку дії воєнного стану в Україні затверджено Указ Президента Про продовження строку дії воєнного стану в Україні від 12.08.2022 № 573/2022, яким продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 год 30 хв 23.08.2022 строком на 90 діб, до 21.11.2022.

Законом України від 16.11.2022 №2738-IX Про затвердження Указу Президента України Про продовження строку дії воєнного стану в Україні затверджено Указ Президента України від 07.11.2022 № 757/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", яким продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 год 30 хв 21.11.2022 строком на 90 діб.

Законом України від 07.02.2023 №2915-ІХ Про затвердження Указу Президента України Про продовження строку дії воєнного стану в Україні затверджено Указ Президента України від 6 лютого 2023 року № 58/2023 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", яким продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 год 30 хв 19.02.2023 строком на 90 діб.

Законом України від 02.05.2023 №3057-ІХ Про затвердження Указу Президента України Про продовження строку дії воєнного стану в Україні затверджено Указ Президента України від 01.05.2023 № 254/2023 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", яким продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 год 30 хв 20.05.2023 строком на 90 діб.

Законом України від 27.07.2023 №3275-ІХ «Про затвердження Указу Президента України Про продовження строку дії воєнного стану в Україні затверджено Указ Президента України від 26.07.2023 №451/2023 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", яким продовжено строк дії воєнного стану в Україні продовжується з 05 год 30 хв 18.08.2023 строком на 90 діб.

Законом України від 08.11.2023 №3429-ІХ «Про затвердження Указу Президента України Про продовження строку дії воєнного стану в Україні затверджено Указ Президента України від 06.11.2023 №734/2023 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", яким продовжено строк дії воєнного стану в Україні продовжується з 05 год 30 хв 16.11.2023 строком на 90 діб.

Відповідно до пункту 2, 3Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України "Про правовий режим воєнного стану" заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію» Постановою №168 (в первісній редакції) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 грн в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Постановою Кабінету Міністрів України від 01.04.2022 №400, яка набирає чинності з дня її опублікування та застосовується з 24 лютого 2022 року, було внесено зміни до Постанови №168, а саме:

пункт 1 постанови доповнено абзацами такого змісту:

відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 грн, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які:

у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії;

захоплені в полон (крім тих, які добровільно здалися в полон) або є заручниками, а також інтерновані в нейтральні держави або безвісно відсутні (у разі, коли зазначені події сталися як до введення воєнного стану, так і після його введення);

загинули (померли внаслідок отриманих після введення воєнного стану поранень, травм), - виплата здійснюється за весь місяць, у якому особа загинула (померла).

В подальшому, Постанову №168 доповнено п.2-1 (зміни внесені постановою Кабінету Міністрів України від 07.07.2022 № 793 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168»), яким установлено, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.

Згідно з п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 07.07.2022 №793 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168», вказаний п.2-1 Постанови №168 підлягає застосуванню з 24 лютого 2022 року.

Відповідно до п.1 Положення про Міністерство оборони України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 671 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 19.10.2016 № 730) (далі - Положення № 671), Міністерство оборони України (далі за текстом - Міноборони) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України.

Міноборони є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, який забезпечує формування та реалізує державну політику з питань національної безпеки у воєнній сфері, сферах оборони і військового будівництва у мирний час та особливий період. Міноборони є центральним органом виконавчої влади та військового управління, у підпорядкуванні якого перебувають Збройні Сили та Держспецтрансслужба.

Міноборони є уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі державної авіації.

Відповідно до п.8 Положення №671 Міноборони в межах повноважень, передбачених законом, на основі і на виконання Конституції та законів України, актів Президента України та постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, актів Кабінету Міністрів України видає накази, організовує і контролює їх виконання.

Накази Міноборони, які відповідно до закону є регуляторними актами, розробляються, розглядаються, приймаються та оприлюднюються з урахуванням вимог Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності». Нормативно-правові акти Міноборони підлягають державній реєстрації в установленому законодавством порядку.

Накази Міноборони, видані в межах повноважень, передбачених законом, є обов`язковими для виконання центральними органами виконавчої влади, їх територіальними органами, місцевими держадміністраціями, органами влади Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами і організаціями незалежно від форми власності і громадянами.

Відповідно до ст.9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за №745/32197, затверджено «Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» (далі - Порядок №260).

До 01.02.2023 Порядок №260 не містив в собі норм щодо виплати додаткової винагороди на період дії воєнного стану, передбаченої Постановою №168.

Наказом Міністерства оборони України від 25.01.2023 №44, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 30.01.2023 за №177/39233, набирає чинності з дня його офіційного опублікування та застосовується з 01.02.2023, затверджено зміни до Порядку №260.

Вказаними змінами Порядок №260 доповнено новим розділом XXXIV. Виплата додаткової винагороди на період дії воєнного стану.

Пунктами 10-12 розділу XXXIV Порядку №260 передбачено, що у період дії воєнного стану до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 грн також включаються військовослужбовці, які [...] у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних),- з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 грн у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 за № 1109/15800, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини.

Така довідка видається відповідно до наказу командира військової частини про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва) військовослужбовцем.

Керівниками військово-лікарських (лікарсько-експертних) комісій закладів охорони здоров`я в системі Міністерства оборони України під час надання рекомендацій про потребу у відпустці за станом здоров`я військовослужбовцям, які одержали поранення (травму, контузію, каліцтво) під час захисту Батьківщини, після закінчення стаціонарного лікування у військовому (цивільному) лікарняному закладі (у тому числі закордонному) одночасно надаються медичні висновки про ступінь важкості поранення для прийняття рішення командирами військових частин цих військовослужбовців щодо надання їм відпустки для лікування після тяжкого поранення та виплати винагороди у розмірі 100 000 гривень за час цієї відпустки.

Отже, виходячи зі змісту наведених норм в контексті спірних правовідносин, суд дійшов висновку про те, що збільшена до 100 000,00 гривень додаткова винагорода виплачується військовослужбовцю за період перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого) та за період перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення (за висновком ВЛК), який отримав поранення пов`язане із захистом Батьківщини і цей факт має бути підтверджено довідкою про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 за №1109/15800, видану командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини.

Крім викладеного, суд звертає увагу, що в матеріалах справи міститься довідка військово лікарської комісії від 29.05.2023 №927, згідно з якою за ступенем тяжкості, поранення позивача визначено як «важкого ступеню», а також довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 18.10.2022 №1334, видана ВЧ НОМЕР_1 .

Відповідно до довідки про суму нарахованого грошового забезпечення та винагороди військового стану вбачається, що ОСОБА_1 не нараховано додаткову винагороду за час перебування позивача на стаціонарному лікуванні з 01.04.2023 по 30.04.2023, яке підтверджується перевідним епікризом №453 від 25.04.2023 та виписним епікризом з медичної карти хворого №1906/60 Військово-медичного клінічного центру Південного регіону.

Таким чином, судом встановлено та підтверджено матеріалами справи право позивача на виплату додаткової винагороди, встановленої Постановою №168 за періоди перебування на стаціонарному лікуванні, а саме: з 01.04.2023 по 30.04.2023, у розмірі, збільшеному до 100 000,00 грн.

Суд також враховує, що факт перебування позивача на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я та його перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення (контузії, травми, каліцтва) за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії у зв`язку з безпосередньою участю у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, що підтверджується наданими до суду доказами.

При цьому, під час розгляду справи відповідач не надав до суду доказів та не вказав аргументованих доводів щодо підстав невиплати позивачу додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою №168 у розмірі до 100 000,00 грн за період з 01.04.2023 по 30.04.2023 пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом).

Так, твердження відповідача про те, що позивач не підтвердив той факт що він починаючи з 16.10.2022 по теперішній час знаходиться на безперервному перебуванні на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку з отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії, за весь час (періоди) перебування на такому лікуванні або у відпустці, є необґрунтованими з огляду на те, що відповідно до довідки про суму нарахованого грошового забезпечення та винагороди військового стану ОСОБА_1 нараховано додаткову винагороду за період з 01.11.2022 по 31.03.2023, тобто після отримання тяжкого поранення.

Твердження відповідача, щодо призначеної службової перевірки, в ході якої стало відомо що на день видання наказу на виплату додаткової винагороди за період з 01.042023 по 30.04.2023 (згідно постанови КМУ №168) позивач не надав до військової частини підтверджуючих документів безперервного перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку з отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії, за весь час (періоди) перебування на такому лікуванні або у відпустці також не знайшло свого підтвердження під час судового розгляду.

Відповідачем на підтвердження своїх аргументів не надано копії наказу про призначення службової перевірки (розслідування) та матеріалів за наслідками такої, а також пояснень начальника медичної служби на які посилається відповідач.

При прийнятті рішення суд враховує, що бездіяльність - це не вчинення у встановлений законом строк дії, яку суб`єкт владних повноважень повинен вчинити, та в даному випадку вказана бездіяльність стосується саме не нарахування та невиплати позивачу додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168 у розмірі, збільшеному до 100 000,00 грн в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні, та у відпустці за станом здоров`я внаслідок тяжкого поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за період 01.04.2023 по 30.04.2023, з урахуванням фактично виплачених сум.

Відповідно до пунктів 3, 4, 10 ч.2 ст.245 КАС України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправним та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо звернення позивача, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Відповідно до ч.2 ст.9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У даній справі суд вважає, що належним способом захисту порушених прав позивача буде визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не нарахування та невиплати позивачу додаткової винагороди, передбаченої №168 у розмірі, збільшеному до 100 000,00 грн в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні, та у відпустці за станом здоров`я внаслідок тяжкого поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за період 01.04.2023 по 30.04.2023, з урахуванням фактично виплачених сум; зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу додаткову винагороду, передбачену Постановою №168 у розмірі, збільшеному до 100 000,00 грн в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустці за станом здоров`я внаслідок тяжкого поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за період з 01.04.2023 по 30.04.2023, з урахуванням фактично виплачених сум.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст.77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Підсумовуючи, суд приходить висновку, що позовні вимоги позивача належать до задоволення.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні, оскільки позивач звільнений від його сплати.

Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100 000,00 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні, та у відпустці за станом здоров`я внаслідок тяжкого поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за період 01.04.2023 по 30.04.2023, з урахуванням фактично виплачених сум.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100 000,00 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустці за станом здоров`я внаслідок тяжкого поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за період з 01.04.2023 по 30.04.2023, з урахуванням фактично виплачених сум.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_3 )

Відповідач - Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 . ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_4 )

Повний текст рішення складений 11.12.2023.

Суддя Олег ГРЕСЬКО