Справа № 320/11143/21
Суддя: Парненко В.С.
Дата ухвалення: 2023-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2023 року № 320/11143/21

Суддя Київського окружного адміністративного суду Парненко В.С., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у місті Києві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Київській області про визнання протиправними та скасування наказів,

у с т а н о в и в:

10.09.2021 до Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (надалі - позивач) з позовом до Головного управління Національної поліції в Київській області (надалі - відповідач), у якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ відповідача №341 від 16 липня 2021 р. "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників ВП № 2 Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області" в частині оголошення суворої догани начальнику відділення поліції № 2 Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області підполковнику поліції ОСОБА_1 ;

- визнати протиправним та скасувати наказ № 355 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності" від 28 липня 2021 р. в частині звільнення з посади начальника відділення поліції № 2 Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області підполковника поліції ОСОБА_1 ;

- поновити позивача на посаді начальника відділення поліції №2 Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що його неправомірно звільнено зі займаної посади, оскільки у діях позивача відсутній склад дисциплінарного проступку; службове розслідування проведено поверхнево, без врахування всіх обставин. Також зазначає, що зі змісту спірних наказів не можливо зрозуміти, за які саме порушення, що мають ознаки дисциплінарного проступку вчинені поліцейським, останнього було звільнено.

Відповідачем подано до суду письмовий відзив на позовну заяву, в обгрунтування якого зазначає, що в діях позивача встановлено порушення вимог ст. ст. 1, 3 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, в частині додержання законодавства, статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», що виразилася в порушенні вимог статті 40-1 КПК України, а саме здійснення доставки учасників кримінального провадження без доручення дізнавача або прокурора, а також встановлено порушення наказу № 1179 від 09.11.2016 «Про затвердження етичних правил поведінки поліцейського».

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

З матеріалів справи вбачається, що позивач у період з 15.08.2000 по 06.11.2015 проходив службу в органах Міністерства внутрішніх справ України, а з 07.11.2015 по 30.04.2022 - в органах Національної поліції, що підтверджується послужним списком.

Так, з 17.02.2021 по 27.08.2021 позивач обіймав посаду начальника відділення поліції № 2 Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області.

Заступником начальника ГУ НП в Київській області начальником слідчого управління підполковником поліції В. Луговим 23.06.2021 подано на ім`я Начальника ГУ НП в Київській області генералу поліції третього рангу А. Нєбитову Доповідну записку, у якій зазначалося, що 22.06.2021 слідчим управлінням ГУНП в Київській області в порядку відомчого контролю вивчено стан досудового розслідування у кримінальних провадженнях № 0001213, розпочатому 04.06.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, № 0001159, розпочатому 28.05.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та № 0000017, розпочатому 01.02.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, досудове розслідування в яких здійснюється слідчим відділом Білоцерківського районного управління ГУНП в Київській області. У ході вивчення виявлено суттєві недоліки в організації, плануванні та безпосередньому розслідуванні цих кримінальних правопорушень. Необхідних слідчих (розшукових) дій, направлених на встановлення всіх обставин кримінальних правопорушень, не проведено. Так на місцях події не залучено працівників підрозділу оперативно-технічних заходів для проведення радіорозвідки. Також на первинному етапі розслідування доручення в порядку ст. 40 КПК України на встановлення осіб, причетних до скоєння вказаних злочинів оперативними підрозділами виконано формально та поверхнево, а причетність осіб у вчиненні вказаних злочинів ґрунтується лише на рапорті працівника оперативного підрозділу, у зв`язку з чим обставини, за яких вчинено вказані кримінальні правопорушення, на даний час належним чином не задокументовані. Начальником відділення поліції № 2 Білоцерківського районного управління поліції ГУНП в Київській області Барковським Н.Г. належним чином не організовано взаємодію органів досудового розслідування з оперативними підрозділом ввіреного підрозділу в частині належної організації роботи підпорядкованих працівників в запобіганні, виявленні та розслідуванні кримінального правопорушення, під час розслідування зазначеного кримінального провадження.

На підставі вищезазначеної доповідної записки Наказом ГУ Нацполіції в Київській області від 02.07.2021 призначено службове розслідування за відомостями, викладеними у доповідній записці заступника начальника ГУ начальника слідчого управління ГУПП в Київській області підполковника поліції Лугового В.О. від 29.06.2021.

Службове розслідування проведено 02.07.2021, за результатом, якого складено висновок (надалі Висновок).

У Висновку зазначено наступне: «слідчим управлінням ГУНП в Київській області в порядку відомчого контролю вивчено стан досудового розслідування у кримінальних провадженнях № 0001213, розпочатому 04.06.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, № 0001159, розпочатому 28.05.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та № 0000017, розпочатому 01.02.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, досудове розслідування в яких здійснюється слідчим відділом Білоцерківського районного управління ГУНГІ в Київській області. У ході вивчення виявлено суттєві недоліки в організації, плануванні та безпосередньому розслідуванні цих кримінальних правопорушень. Необхідних слідчих (розшукових) дій, направлених на встановлення всіх обставин кримінальних правопорушень, не проведено. Так на місцях події не залучено працівників підрозділу оперативно-технічних заходів для проведення радіорозвідки. Також на первинному етапі розслідування доручення в порядку ст. 40 КПК України на встановлення осіб, причетних до скоєння вказаних злочинів оперативними підрозділами виконано формально та поверхнево, а причетність осіб у вчиненні вказаних злочинів ґрунтується лише на рапорті працівника оперативного підрозділу, у зв`язку з чим обставини за яких вчинено вказані кримінальні правопорушення на даний час належним чином не задокументовані. Начальником відділення поліції № 2 Білоцерківського районного управління поліції ГУНП в Київській області Барковським Н.Г. належним чином не організовано взаємодію органів досудового розслідування з оперативними підрозділом ввіреного підрозділу в частині належної організації роботи підпорядкованих працівників в запобіганні, виявленні та розслідуванні кримінального правопорушення, під час розслідування зазначеного кримінального провадження».

16.07.2021 ГУ Нацполіції в Київській області винесено Наказ №341, яким притягнуто до дисциплінарної відповідальності окремих працівників ВП № 2 Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області, за порушення службової дисципліни, яке виразилось у порушенні ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, в частині додержання законодавства, статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», пункту 1 розділу 1 пунктів 3, 4 розділу ІІ Інструкції з організації взаємодії органів досудового розслідування з іншими органами та підрозділами Національної поліції України в запобіганні кримінальним правопорушенням, їх виявленні та розслідуванні, затвердженої наказом МВС від 07.07.2017 N 575, що призвело до неналежної організації роботи з виявлення та розкриття кримінальних правопорушень, начальнику відділення № 2 Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області підполковнику поліції ОСОБА_1 оголошено сурову догану.

З матеріалів справи вбачається, що Заступником начальника ГУ НП в Київській області начальником слідчого управління підполковником поліції В. Луговим 20.07.2021 подано на ім`я Начальника ГУ НП в Київській області генералу поліції третього рангу А. Нєбитову Доповідну записку, у якій зазначалося, що 20.07.2021 при керівництві Головного управління Національної поліції в Київській області заслухано стан досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000107, розпочатому 18.07.2021 за фактом нанесення умисного легкого тілесного ушкодження неповнолітній ОСОБА_2 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України. Так, встановлено, що дізнавачем під час здійснення дізнання визначено неправильну кваліфікацію кримінального правопорушення, а саме, не враховано поняття «Булінг» та не визначено правову кваліфікацію кримінального правопорушення, передбаченого ст. 296 КК України. Тим паче, порушено вимоги досудового розслідування щодо неповнолітніх, а саме, відібрано заяву у неповнолітнього потерпілого без залучення представника потерпілого та прийнято рішення про закриття. Дізнавач своє рішення мотивував відповідно до норм ст. 477 КПК України, що начебто ст. 125 КК України є приватним обвинуваченням і рішення про закриття приймається на підставі відмови потерпілого від обвинувачення. Однак, вказане рішення повинно прийматися виключно прокурором, та й той факт, що ст. 296 КК України, яка вбачається в діях підозрюваних осіб, не є приватним обвинуваченням. Отже, невірне тлумачення норм закону призвело до прийняття незаконного рішення про закриття кримінального провадження, уникнення від відповідальності винних осіб, а також конституційні права неповнолітнього потерпілого не відновлено (стор. 117 -118 том І).

На підставі вищезазначеної доповідної записки Наказом ГУ Нацполіції в Київській області від 20.07.2021 за № 1106 призначено службове розслідування за відомостями, викладеними у доповідній записці заступника начальника ГУ начальника слідчого управління ГУПП в Київській області підполковника поліції Лугового В.О. від 20.07.2021.

Службове розслідування проведено 22.07.2021, за результатом, якого складено висновок (надалі Висновок).

У Висновку зазначено наступне: « 1. Службове розслідування за фактами, викладеними у доповідній записці заступника начальника ГУНП в Київській області - начальника слідчого управління підполковника поліції Лугового В.О. про неналежне проведення працівниками ВП № 2 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області досудового розслідування в окремому кримінальному провадженні закінченим, а викладені відомості такими, що знайшли своє підтвердження. 2. За порушення службової дисципліни, яке виявилося у порушенні вимог ст. ст. 2, 3, 7, 8, 18, 19, 64 Закону України «Про Національну поліцію», ст. ст. 1, 2 та 3 Дисциплінарного статуту Національної поліції України», затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» від 15.03.2018 за № 2337-VIII, вимог ст. 40-1 КПК України, а саме здійснення доставки сторін кримінального провадження, без наданого доручення дізнавача або прокурора, вимог наказу № 1179 від 09.11.2016 «Про затвердження етичних правил поліцейського», що виразилося у неналежному контролі за діями підлеглих, неналежного проведення індивідуально-виховної роботи з підпорядкованим особовим складом, неналежному процесуальному контролю, що призвело до порушення службової дисципліни підпорядкованого працівника, начальника ВП № 2 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області підполковника поліції ОСОБА_1 звільнити з посади. 3. За порушення службової дисципліни, яке виразилось у порушені ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України в частині додержання законодавства, ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», вимог ст. ст. 2, 9, 40-1, 214, 284 КПК України під час здійснення досудового розслідування в кримінальному провадженні № 0000107, а також прийнятті передчасного рішення про закриття указаного кримінального провадження, начальнику сектору дізнання ВП № 2 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області старшому лейтенанту поліції ОСОБА_3 оголосити сувору догану».

28.07.2021 ГУ Нацполіції в Київській області винесено Наказ №335 про притягнення до дисциплінарної відповідальності, за порушення службової дисципліни, вимог ст. ст. 2, 3, 7, 8, 18, 19, 64 Закону України «Про Національну поліцію», ст. ст. 1, 2 та 3 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» від 15.03.2018 №2337-VIII, вимог ст. 40-1 КПК України (здійснення доставки сторін кримінального провадження, без наданого доручення дізнавача або прокурора), вимог наказу № 1179 від 09.11.2016 «Про затвердження етичних правил поліцейського», що виразилося у неналежному контролі за діями підлеглих, неналежного проведення індивідуально-виховної роботи з підпорядкованим особовим складом, не належному процесуальному контролю, що призвело до порушення службової дисципліни підпорядкованого працівника, начальника ВП № 2 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області підполковника поліції ОСОБА_1 звільнити з посади.

Позивач, вважаючи, що спірні накази є протиправним та такими, що прийняті з порушенням вимог чинного законодавства, звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до положень частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію».

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Обов`язки поліцейського визначені статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію», відповідно до вимог якої останній зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Статтею 59 Закону України «Про Національну поліцію» служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Рішення з питань проходження служби оформлюються письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких установлюються Міністерством внутрішніх справ України.

Видавати накази по особовому складу можуть керівники органів, підрозділів, закладів та установ поліції відповідно до повноважень, визначених законом та іншими нормативно-правовими актами, та номенклатурою посад, затвердженою Міністерством внутрішніх справ України.

Згідно зі статтею 19 Закону України «Про Національну поліцію» у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Відповідно до статті 1 Дисциплінарного статуту, службова дисципліна - це дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента країни і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського, зокрема, бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини; поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень.

Дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції (ст. 12 Дисциплінарного статуту).

Відповідно до статті 13 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень, як, зокрема, звільнення з посади.

З аналізу норм права, суд доходить висновку, що підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності є невиконання або неналежне виконання поліцейським дисципліни шляхом недотримання конкретних актів законодавства та наказів і інших відомчих нормативно-правових актів.

Відповідно до статті 14 Дисциплінарного статуту з метою з`ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Службове розслідування в органах внутрішніх справ - це комплекс заходів, які здійснюються в межах відомчої компетенції з метою уточнення причин та умов, що сприяли вчиненню дисциплінарного проступку, встановлення ступеня вини особи, яка його вчинила.

Щодо визнання протиправним та скасування наказу №341 від 16 липня 2021 р. "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників ВП № 2 Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області" в частині оголошення суворої догани начальнику відділення поліції № 2 Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області підполковнику поліції ОСОБА_1 , суд зазначає наступне.

Так, у Висновку зазначено наступне: «слідчим управлінням ГУНП в Київській області в порядку відомчого контролю вивчено стан досудового розслідування у кримінальних провадженнях № 0001213, розпочатому 04.06.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, № 0001159, розпочатому 28.05.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та № 0000017, розпочатому 01.02.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, досудове розслідування в яких здійснюється слідчим відділом Білоцерківського районного управління ГУНП в Київській області. У ході вивчення виявлено суттєві недоліки в організації, плануванні та безпосередньому розслідуванні цих кримінальних правопорушень. Необхідних слідчих (розшукових) дій, направлених на встановлення всіх обставин кримінальних правопорушень, не проведено. Так на місцях події не залучено працівників підрозділу оперативно-технічних заходів для проведення радіорозвідки. Також на первинному етапі розслідування доручення в порядку ст. 40 КПК України на встановлення осіб, причетних до скоєння вказаних злочинів оперативними підрозділами виконано формально та поверхнево, а причетність осіб у вчиненні вказаних злочинів ґрунтується лише на рапорті працівника оперативного підрозділу, у зв`язку з чим обставини за яких вчинено вказані кримінальні правопорушення на даний час належним чином не задокументовані. Начальником відділення поліції № 2 Білоцерківського районного управління поліції ГУНП в Київській області Барковським Н.Г. належним чином не організовано взаємодію органів досудового розслідування з оперативними підрозділом ввіреного підрозділу в частині належної організації роботи підпорядкованих працівників в запобіганні, виявленні та розслідуванні кримінального правопорушення, під час розслідування зазначеного кримінального провадження».

У матеріалах справи містяться пояснення позивача, які останній надав під час проведення службового розслідування та у яких зазначено наступне: «По суті заданих мені запитань пояснюю, що я дійсно працюю на посаді начальника відділення поліції № 2 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області з лютого місяця 2021 року. Відповідно до доповідної записки заступника начальника ГУНП в Київській області - начальника слідчого управління підполковника поліції ОСОБА_4 , можу пояснити, що слідчими слідчого відділу Білоцерківського районного управління ГУНП в Київській області здійснюється досудове розслідування в кримінальних провадженнях № 0001213, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.06.2021, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та № 0001159, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.05.2021, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. З ст. 185 КК України. Оперативне супроводження у вказаних кримінальних провадженнях здійснюють оперативні працівники Білоцерківського районного управління ГУНП в Київській області та працівники превенції відділення поліції № 2 Білоцерківського районного управління ГУНП в Київській області. З метою встановлення осіб які скоїли злочини, мною були неодноразово організовані заслуховування у вказаних кримінальних провадженнях за участю слідчих, які здійснюють досудове розслідування та оперативних працівників. В ході заслуховування обговорювалися слідчі дії які необхідно провести з метою розкриття злочинів, визначалися виконавці та мною надавалися усні вказівки, однак позитивного результату для розкриття злочинів це не дало. А тому, з тим, що мною було допущено неналежну організацію взаємодії органів досудового розслідування з оперативним підрозділом під час розкриття та розслідування вказаних кримінальних проваджень я згоден. В подальшому даний напрямок службової діяльності зобов`язуюсь тримати на постійному особистому контролі.».

Отже, під час проведення службового розслідування позивачем визнано, що ним допущено неналежну організацію взаємодії органів досудового розслідування з оперативним підрозділом під час розкриття та розслідування вищезазначених кримінальних проваджень.

З аналізу матеріалів справи та норм права, суд доходить висновку, що відповідачем правомірно застосовано до позивача дисциплінарне стягнення у вигляді - суворої догани, оскільки позивачем, як начальником відділення поліції № 2 Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області не здійснювався контролю за співробітниками, а отже позовні вимоги у даній частині не підлягають задоволенню.

Щодо визнання протиправним та скасування наказу № 355 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності" від 28 липня 2021 р. в частині звільнення з посади начальника відділення поліції № 2 Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області підполковника поліції ОСОБА_1 , суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, що підставою для звільнення позивача з посади слугувало проведення відповідачем службового розслідування на підставі Наказу ГУ Нацполіції в Київській області від 20.07.2021 за № 1106 «Про призначення службового розслідування за відомостями, викладеними у доповідній записці заступника начальника ГУ начальника слідчого управління ГУПП в Київській області підполковника поліції Лугового В.О. від 20.07.2021».

Суд звертає увагу, що позивачем не оскаржується Наказ ГУ Нацполіції в Київській області від 20.07.2021 за № 1106.

Так, під час проведення службового розслідування було встановлено наступне: « 07.07.2021 до чергової частини ВП № 2 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області надійшла заява ОСОБА_5 , про те, що 06.07.2021 по вул. Парковій в м. Тараща, Білоцерківського району, Київської області поблизу громадської вбиральні останній нанесено тілесні ушкодження невідомими жінками.

Вказану заяву зареєстровано в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції» за № 2086.

08.07.2021 підрозділом дізнання ВП № 2 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області внесено відомості до ЄРДР за № 0000107 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.125 КК України.

Керівництвом ГУНП в Київській області 20.07.2021 стан досудового розслідування у вищезазначеному кримінальному провадженні заслухано на оперативній нараді при керівництві ГУНП в Київській області.

За результатами заслуховування виявлено ряд недоліків в частині неправильної кваліфікації, не проведенні слідчих дій та прийняття передчасного рішення про закриття кримінального провадження.

Вивченням матеріалів кримінального провадження було встановлено, що, 07.07.2021 матеріали за заявою ОСОБА_5 начальником ВП № 2 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області Барковським П.Г. для прийняття рішення доручено начальнику сектору дізнання ВП № 2 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області старшому лейтенанту поліції Баляс А.В.

08.07.2021 начальником сектору дізнання ВП № 2 Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області старшим лейтенантом поліції Баляс А.В. внесено відомості до ЄРДР за № 0000107 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.125 КК України.

Відповідно до пояснення неповнолітньої ОСОБА_5 встановлено, що по АДРЕСА_1 поблизу громадської вбиральні три наглядно знайомі дівчини, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, нанесли їй тілесні ушкодження.

Допитана в якості потерпілої ОСОБА_5 підтвердила свої раніше надані покази.

Однак, дізнавачем під час здійснення дізнання визначено неправильну кваліфікацію кримінального правопорушення, а саме не враховано поняття «Булінг» та не визначено ст.296 КК України. Тим паче, порушено вимоги досудового розслідування щодо неповнолітніх, а саме відібрано заяву у неповнолітньої потерпілої без залучення законного представника потерпілого та прийнято рішення про закриття. Дізнавач своє рішення мотивував тим, що нормою ст. 477 КПК України, ст. 125 КК України є приватним обвинуваченням і рішення про закриття приймається на підставі відмови потерпілого від обвинувачення. Проте, вказане рішення може приймати лише прокурор, та й той факт, що ст. 296 КК України, яка вбачається в діях правопорушників, не є приватним обвинуваченням.

Крім цього, встановлено, що під час здійснення досудового розслідування вказаного кримінального провадження фігурантів, свідків та очевидців вказаного кримінального правопорушення навіть не опитано, доручення в порядку статті 40-1 КПК України, на встановлення відеозаписів події, яка відбулась 06.07.201 не надано.

16.07.2021 в кримінальному провадженні прийнято рішення про закриття.

20.07.2021 постанову про закриття кримінального провадження скасовано як незаконну та відновлено досудове розслідування.

Опитаний начальник сектору дізнання ВП № 2 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області Баляс А.В., пояснила, що в провадженні сектору дізнання ВП № 2 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області знаходиться кримінальне провадження № 0000107 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.125 КК України. Вищезазначене кримінальне провадження розпочате за заявою ОСОБА_5 , про те, що 06.07.2021 по вул. Парковій, в м. Тараща, Білоцерківського району, Київської області поблизу громадської вбиральні останній нанесено тілесні ушкодження невідомими жінками. Неповнолітня потерпіла особисто звернулась до ВП № 2 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області з заявою. У останньої було відібрано пояснення з приводу обставин вчиненого кримінального правопорушення. Вказану заяву зареєстровано в інформаційно- телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» за № 2086 від 08.07.2021. В подальшому начальником ВП № 2 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області їй доручено розгляд даної заяви. Так, 08.07.2021 нею прийнято рішення, про внесення даних до ЄРДР за заявою ОСОБА_2 , за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст.125 КК України. На запитання чому, після вивчення матеріалів за заявою ОСОБА_5 та встановлення наявних ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 296 КК України, ОСОБА_3 не направила вказані матеріали начальнику ВП № 2 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області та не повідомила про вказаний факт останнього, пояснити не могла.

Крім цього на запитання, чому після допиту потерпілої та встановлення факту ознак кримінального правопорушення, не змінила правову кваліфікацію та матеріали не направила до прокуратури для визначення підслідності за органом досудового розслідування, також пояснити не могла.

З приводу прийняття рішення про закриття кримінального провадження ОСОБА_3 пояснила, що неповнолітня потерпіла особисто написала заяву, що претензій немає, тому було прийнято рішення про закриття кримінального провадження.

Опитаний з даного приводу начальник ВП № 2 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області Барковський П.Г. пояснив, що 07.07.2021 до ВП № 2 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області звернулась неповнолітня ОСОБА_5 , про те, що 06.07.2021 по вул. Парковій, в м. Тараща, Білоцерківського району, Київської області поблизу громадської вбиральні останній нанесено тілесні ушкодження невідомими жінками. Неповнолітня потерпіла особисто звернулась до ВП № 2 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області з заявою. У останньої було відібрано пояснення з приводу обставин вчиненого кримінального правопорушення. Вказану заяву зареєстровано в інформаційно- телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» за № 2086 від 08.07.2021. Вищезазначені матеріали ним були вивчені особисто.

На запитання ОСОБА_1 про те, що у поясненні ОСОБА_5 пояснила, що на вулиці три наглядно знайомі дівчини нанесли їй тілесні ушкодження та чому він доручив розгляд заяви та прийняття рішення, в порядку статті 214 КПК України, підрозділу дізнання, останній пояснив, що у зв`язку, з тим, що у ВП № 2 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області відсутній орган досудового слідства, ним вказані матеріали скеровані до органу дізнання.

На запитання ОСОБА_1 , про те, що вивчивши матеріали за заявою ОСОБА_5 ним встановлено ознаки кримінального правопорушення, пояснив, що в його повноваження не входить визначення правової кваліфікації кримінального правопорушення. До нього ОСОБА_3 не зверталась, що в даних матеріалах наявні ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України.

Рішення про закриття кримінального провадження приймалось виключно дізнавачем. Крім цього, ОСОБА_1 наголосив, що всіх учасників події на вимогу запрошено до процесуального керівника Таращанського відділу Білоцерківської окружного прокуратури Київської області. Рішення прийнято на підставі заяви неповнолітньої ОСОБА_5 в присутності її бабусі, яка вказаний факт підтвердила своїм підписом.».

Статтею 18 Дисциплінарного статуту визначено, що під час проведення службового розслідування поліцейський має право на захист, що полягає в наданні йому можливості надавати письмові пояснення щодо обставин вчинення дисциплінарного проступку та докази правомірності своїх дій.

Відповідно до статті 19 Дисциплінарного статуту у висновку за результатами службового розслідування зазначаються: 1) дата і місце складання висновку, прізвище та ініціали, посада і місце служби членів дисциплінарної комісії, що проводила службове розслідування; 2) підстава для призначення службового розслідування; 3) обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку; 4) пояснення поліцейського щодо обставин справи; 5) пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи; 6) пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи; 7) документи та матеріали, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку; 8) відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; 9) причини та умови, що призвели до вчинення проступку, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення, обставини, що знімають з поліцейського звинувачення; 10) висновок щодо наявності або відсутності у діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону; 11) вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського у разі наявності в його діянні дисциплінарного проступку.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, що під час проведення службового розслідування, позивачем надавалися пояснення та останній був обізнаний, з якою метою проводиться службове розслідування.

Суд звертає увагу, що в матеріалах службового розслідування відсутні дані, що позивач не погоджувався з обставинами, які викладені у Висновку, за результатом проведення такого службового розслідування та не заперечує проти встановлених фактів під час такої перевірки.

Частиною 2 статті 2 Дисциплінарного статуту установлено, що Керівник - це службова особа поліції, наділена правами та обов`язками з організації службової діяльності підлеглих їй поліцейських та інших працівників поліції і контролю за їхньою службовою діяльністю.

Відповідно до статті 3 Дисциплінарного статуту Керівник несе відповідальність за дотримання підлеглими службової дисципліни. З метою забезпечення дотримання службової дисципліни керівник зобов`язаний: 1) створити умови, необхідні для виконання підлеглими обов`язків поліцейського; 2) поважати честь і гідність підлеглих, не допускати порушень їхніх прав та соціальних гарантій; 3) розвивати у підлеглих розумну ініціативу та самостійність під час виконання ними обов`язків поліцейського; 4) сприяти підвищенню підлеглими рівня кваліфікації, достатнього для виконання службових повноважень; 5) вивчати індивідуальні та професійні якості підлеглих, забезпечуючи прозорість і об`єктивність в оцінюванні їхньої службової діяльності; 6) забезпечити сприятливий стан морально-психологічного клімату в колективі, своєчасно вчиняти дії із запобігання порушенню службової дисципліни підлеглими та виникненню конфліктів між ними; 7) контролювати дотримання підлеглими службової дисципліни, аналізувати її стан та об`єктивно доповідати про це безпосередньому керівникові, проводити профілактичну роботу із зміцнення службової дисципліни та запобігання вчиненню підлеглими правопорушень; 8) у разі виявлення порушення підлеглим службової дисципліни вжити заходів для припинення такого порушення та застосувати дисциплінарне стягнення до порушника або порушити клопотання про застосування стягнення уповноваженим керівником.

Згідно частини 2 статті 39 КПК України, Керівник органу досудового розслідування уповноважений: визначати слідчого (слідчих), який здійснюватиме досудове розслідування, а у випадках здійснення досудового розслідування слідчою групою - визначати старшого слідчої групи, який керуватиме діями інших слідчих; відсторонювати слідчого від проведення досудового розслідування вмотивованою постановою за ініціативою прокурора або з власної ініціативи з наступним повідомленням прокурора та призначати іншого слідчого за наявності підстав, передбачених цим Кодексом, для його відводу або у разі неефективного досудового розслідування; ознайомлюватися з матеріалами досудового розслідування, давати слідчому письмові вказівки, які не можуть суперечити рішенням та вказівкам прокурора; вживати заходів щодо усунення порушень вимог законодавства у випадку їх допущення слідчим; погоджувати проведення слідчих (розшукових) дій та продовжувати строк їх проведення у випадках, передбачених цим Кодексом; здійснювати досудове розслідування, користуючись при цьому повноваженнями слідчого; здійснювати інші повноваження, передбачені цим Кодексом.

Статтею 39-1 КПК України, установлено, що Керівник органу дізнання уповноважений: визначати дізнавача, який здійснюватиме дізнання, а у випадках здійснення дізнання групою дізнавачів - визначати старшого цієї групи, який керуватиме діями інших дізнавачів; відсторонювати дізнавача від проведення дізнання за ініціативою прокурора або з власної ініціативи та призначати іншого дізнавача за наявності підстав, передбачених цим Кодексом, для його відводу (самовідводу) або неефективного дізнання; ознайомлюватися з матеріалами дізнання, давати дізнавачу письмові вказівки, що не суперечать рішенням та вказівкам прокурора; вживати заходів для усунення порушень вимог законодавства у разі їх допущення дізнавачем; здійснювати досудове розслідування кримінальних проступків, користуючись при цьому повноваженнями дізнавача; здійснювати інші повноваження, передбачені цим Кодексом.

Відповідно до статті 40-1 КПК України дізнавач при здійсненні дізнання наділяється повноваженнями слідчого. Дізнавач несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення дізнання. Дізнавач уповноважений: 1) починати дізнання за наявності підстав, передбачених цим Кодексом; 2) проводити огляд місця події, обшук затриманої особи, опитувати осіб, вилучати знаряддя і засоби вчинення правопорушення, речі і документи, що є безпосереднім предметом кримінального проступку або виявлені під час затримання, а також проводити слідчі (розшукові) дії та негласні слідчі (розшукові) дії у випадках, установлених цим Кодексом; 3) доручати проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій у випадках, установлених цим Кодексом, відповідним оперативним підрозділам; 4) звертатися за погодженням із прокурором до слідчого судді з клопотаннями про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій; 5) повідомляти за погодженням із прокурором особі про підозру у вчиненні кримінального проступку; 6) за результатами розслідування складати обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру та подавати їх прокурору на затвердження; 7) приймати процесуальні рішення у випадках, передбачених цим Кодексом, у тому числі щодо закриття кримінального провадження за наявності підстав, передбачених статтею 284 цього Кодексу; 8) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Кодексом. Дізнавач зобов`язаний виконувати доручення та вказівки прокурора, які надаються в письмовій формі. Дізнавач, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення дізнавача.

Статтею 41 КПК України установлено, що оперативні підрозділи органів Національної поліції, органів безпеки, Національного антикорупційного бюро України, органів Державного бюро розслідувань, органів Бюро економічної безпеки України, органів Державної прикордонної служби України, органів, установ виконання покарань та слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України здійснюють слідчі (розшукові) дії та негласні слідчі (розшукові) дії в кримінальному провадженні за письмовим дорученням слідчого, дізнавача, прокурора, а підрозділ детективів, оперативно-технічний підрозділ та підрозділ внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України - за письмовим дорученням детектива або прокурора Спеціалізованої антикорупційної прокуратури.

З аналізу вищезазначених норм права вбачається, що особи, які перебувають на посадах оперуповноваженого поліції здійснюють слідчі дії та розшукові дії в кримінальному провадженні лише за письмовим дорученням слідчого, дізнавача чи прокурора.

Суд звертає увагу, що у матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_1 надано доручення (дізнавачем, прокурором) на проведення слідчих дій у вищезазначеному кримінальному провадженні щодо доставки учасників кримінального провадження.

Наказом Міністерства внутрішніх справ від 09 листопада 2016 року №1179 затверджено Правила етичної поведінки поліцейських (далі - Правила), які є узагальненим зібранням професійно-етичних вимог щодо правил поведінки поліцейських та спрямовані на забезпечення служіння поліції суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку на засадах етики та загальнолюдських цінностей.

Відповідно до частини першої Розділу ІІ Правил передбачено, під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен: неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами; поводитися стримано, доброзичливо, відкрито, уважно і ввічливо, викликаючи в населення повагу до поліції і готовність співпрацювати; контролювати свою поведінку, почуття та емоції, не дозволяючи особистим симпатіям або антипатіям, неприязні, недоброму настрою або дружнім почуттям впливати на прийняття рішень та службову поведінку.

З аналізу наведених вище норм слідує, що підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності за вчинення дисциплінарного проступку є повне доведення вини особи в ході службового розслідування, метою якого є з`ясування обставин вчинення дисциплінарного порушення, уточнення ступеня вини особи.

У цьому контексті слід звернути увагу на те, що за етимологічним значенням дискредитація (від французького слова discrediter - підривати довіру) - це підрив довіри когось, приниження чиєїсь гідності, авторитету, що тісно пов`язані з морально-етичними нормами.

Вчинки, що дискредитують працівників органів внутрішніх справ та, власне, органи поліції, пов`язані насамперед із низкою моральних вимог, які пред`являються до них під час здійснення службових функцій та у повсякденному житті.

Отже, дискредитація звання рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за своєю суттю полягає у вчиненні такого проступку, що підриває довіру та авторитет органів внутрішніх справ і їх працівників в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 18.12.2019 у справі №813/3279/17 та відповідно до частини 5 статті 242 КАС України, підлягає врахуванню судом при розгляді цієї справи.

Дискредитація Національної поліції полягає у вчиненні такого проступку, що підриває довіру та авторитет таких органів і їх працівників в очах громадськості та є несумісними із подальшим проходженням служби. Вчинення дій, що дискредитують органи поліції, пов`язані насамперед із низкою моральних вимог, які пред`являються до них під час здійснення службових функцій та у повсякденному житті.

Вказана позиція викладена Верховним Судом у постанові від 12.04.2018 у справі № 815/3636/15, у якій суд зазначив, що поняття «дискредитація» перебуває у тісному зв`язку із поняттям «дотримання морально-етичних норм» та передбачає дії, спрямовані на порушення правил професійної етики та моралі, закріплених у нормативно-правових актах спеціального законодавства, які пред`являються до осіб під час здійснення ними службових функцій та у повсякденному житті. Такі проступки самі по собі або у сукупності підривають довіру та авторитет органів внутрішніх справ в очах громадськості і є несумісним із подальшим проходженням служби, що зумовлює застосування до працівників органів внутрішніх справ, який вчинив діяння, несумісне з посадою, найсуворішого стягнення - звільнення зі служби. Дискредитація звання рядового та начальницького складу є окремою підставою для звільнення, яке не пов`язано із вчиненням правопорушення та набрання чинності рішенням суду.

З аналізу матеріалів справи та норм права, суд доходить висновку, що позивачем було порушено кваліфікацію кримінального правопорушення, а саме, не враховано поняття «Булінг» та не визначено правову кваліфікацію кримінального правопорушення, передбаченого ст. 296 КК України, а отже, в даному випадку, у діях начальника ВП № 2 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_1 наявні порушення вимог ст. ст. 1, 3 Дисциплінарного статуту НПУ в частині додержання законодавства, ст.18 Закону України «Про Національну поліцію», що виразилось в порушенні вимог статті 40-1 КПК України, а саме здійснення доставки учасників кримінального провадження без доручення дізнавача або прокурора, а також встановлено порушення наказу № №179 від 09.11.2016 «Про затвердження етичних правил поведінки поліцейського».

Відповідно до статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частиною 2 статті 74 КАС України установлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Проте, позивачем не надано суду жодних пояснень та доказів у спростування здійснення ним дисциплінарного проступку, наслідком чого слугувало його подальше звільнення із займаної посади в ГУ Нацполіції в Київській області.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що під час прийняття оскаржуваного наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності, відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України, а тому позовні вимоги стосовно визнання протиправним та скасування наказу в частині притягнення до відповідальності позивача задоволенню не підлягають.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З аналізу матеріалів справи та норм права, суд доходить висновку, що відповідачем доведена правомірність винесення у відношенні позивача оскаржуваних наказів з урахуванням вимог, встановлених частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, а отже, позовні вимоги позивача не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 241 - 246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, cуд,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 - відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Парненко В.С.