Справа № 640/708/22
Суддя: Жукова Є.О.
Дата ухвалення: 2023-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2023 року м. Київ № 640/708/22

Київський окружний адміністративний суд у складі судді Жукової Є.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доНаціонального агентства з питань запобігання корупції
третя особа:Національне антикорупційне бюро України
провизнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

05 січня 2022 року ОСОБА_1 (позивач/ ОСОБА_1 ) звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва із позовом до Національного агентства з питань запобігання корупції (відповідач/ НАЗК) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії.

Відповідно до прохальної частини позовної заяви позивач просить:

1. На підставі ч.7 ст.161 КАСУ витребувати у Національного агентства з питань запобігання корупції повідомлення та обґрунтований висновок про встановлення факту неподання декларації суддею Київського окружного адміністративного суду, які були скеровані до органу досудового розслідування - Національного антикорупційного бюро України.

2. Визнати протиправними дії Національного агентства з питань запобігання корупції щодо затвердження та направлення до Національного антикорупційного бюро України висновку про результати повної перевірки декларації судді Київського окружного адміністративного суду ОСОБА_1 за 2020 рік.

3. Зобов`язати Національне агентство з питань запобігання корупції відкликати з Національного антикорупційного бюро України висновок про результати перевірки декларації судді Київського окружного адміністративного суду ОСОБА_1 за 2020 рік.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.05.2022 провадження у справі відкрито.

Відповідно до Закону України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" від 13.12.2022 №2825-ІХ ліквідовано Окружний адміністративний суд міста Києва; утворено Київський міський окружний адміністративний суд із місцезнаходженням у місті Києві; визначено територіальну юрисдикцію Київського міського окружного адміністративного суду, яка поширюється на місто Київ.

На виконання положень п. 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" від 13 грудня 2022 року №2825-ІХ, справа № 640/708/22 за позовом ОСОБА_1 до Національного агентства з питань запобігання корупції про визнання протиправними дій, скасування рішення, надіслана 05.10.2023 до Київського окружного адміністративного суду за належністю.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.10.2023 справа розподілена судді Войтович І.І.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 23.10.2023 задоволено заяву судді Войтович І.І. про самовідвід, передано адміністративну справу №640/708/22 за позовом ОСОБА_1 до Національного агентства з питань запобігання корупції про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії до канцелярії Київського окружного адміністративного суду для визначення складу суду, згідно з частиною першою статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.10.2023, справу №640/708/22 розоділено судді Жуковій Є.О.

25 жовтня 2023 року зазначену справу було фактично передано судді Жуковій Є.О.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2023 року прийнято справу №640/708/22 до провадження судді Жукової Є.О., розгляд справи розпочато спочатку. Суд ухвалив здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, встановленими ст. ст. 257-262 КАС України без повідомлення (виклику) учасників справи. Залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Національне антикорупційне бюро України. Встановлено учасникам справи строк для подання відзиву, відповіді на відзив, заперечень та письмових пояснень.

Поряд з вказаним, ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2023 року витребувано від Національного антикорупційного бюро України належним чином засвідчені копії наступних документів, а саме: обґрунтований висновок про виявлення ознак пов`язаного з корупцією правопорушення №47-06/209/20 за ст. 366-1 Кримінального кодексу України, лист від 25.09.2020 вих.№47-06/51501/20; обґрунтований висновок про виявлення ознак пов`язаного з корупцією правопорушення №47-02/171/21 за ст. 366-3 Кримінального кодексу України, лист від 04.11.2021 вих.№47-02/79978-21. Позовні вимоги позивач обґрунтовує наступним.

19 березня 2021 року ОСОБА_1 на виконання вимог частини 1 статті 45 Закону України Про запобігання корупції від 14.10.2014 року №1700-VII, засобами поштового зв`язку до Національного агентства з питань запобігання корупції було подано у паперовому вигляді Декларацію про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру за 2020 рік.

На початку червня 2021 року на адресу позивача надійшов лист НАЗК (управління проведення спеціальних перевірок та моніторингу способу життя) від 12.05.2021 за №47-02/31561 відповідно до змісту якого відповідач не прийняв подану позивачем Декларацію про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру за 2020 рік у паперовому вигляді повторно.

Позивач, не заперечуючи факту неподання декларацій про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру за 2019 - 2020 рік шляхом заповнення на веб сайті Національного агентства з питань запобігання корупції в електронному вигляді, зазначає, що означені дії суперечать її релігійним переконанням та зауважує, що при вирішенні питання щодо можливості суддів подавати декларації в паперовому вигляді необхідно враховувати чинну на сьогоднішній день в Україні практику вирішення питань щодо відмови особи від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, від проходження військової служби та від отримання карт посвідчення особи (ID карток) з релігійних переконань.

Відтак, посилаючись на норми Конституції України, Закону України Про протидію корупції, Закону України Про захист персональних даних, Податкового кодексу України, Закону України Про альтернативну (невійськову) службу, Порядку перевірки факту подання суб`єктами декларування декларацій відповідно до Закону України Про протидію корупції та повідомлення Національного агентства з питань запобігання корупції про випадки неподання чи несвоєчасного подання таких декларацій, затвердженого НАЗК від 20.08.2021р. за №539/21, зареєстрованого в Мін`юсті 06.10.2021р. за №1303/925, Порядку проведення контролю та повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого наказом НАЗК від 15.04.2020 р. №144/20, Порядку проведення повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого наказом НАЗК від 29.01.2021 р. №26/2, зазначає, що нею було виконано обов`язок щодо доведення до суспільства та відповідних контролюючих органів відомостей про свій майновий стан та доходи у повному обсязі шляхом вказання у декларації повних та правдивих даних, підписання зазначеної декларації власноруч та подання останньої у строк, встановлений законом, до 01 квітня поточного року, що, на думку позивача, свідчить про протиправність дій відповідача, яким встановлено факт неподання декларації, а сам висновок містить доказово непідтверджені факти.

17 листопада 2023 року відповідачем було подано до суду відзив на позовну заяву за №79110, в якому відповідач просив в задоволенні позовної заяви відмовити повністю, посилаючись на наступне.

Після отримання поданої позивачем листом від 18.03.2021 р. щорічної декларації про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру за 2020 рік в паперовому вигляді, відповідачем було повідомлено позивача про необхідність подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування особисто суб`єктом декларування шляхом заповнення електронної форми на офіційному веб-сайті Національного агентства через власний персональний електронний кабінет суб`єкта декларування з використанням програмних засобів Реєстру, а також ОСОБА_1 додатково було поінформовано про кримінальну відповідальність за умисне неподання суб`єктом декларування декларації відповідно до ст.366-3 Кримінального кодексу України.

12 травня 2021 року після повідомлення відповідача Київським окружним адміністративним судом листом від 05.04.2021 р. за №02-42/2873/21 про факт неподання суддею Київського окружного адміністративного суду ОСОБА_1 щорічної декларації за 2020 рік, відповідачем було направлено повідомлення на адресу позивача про факт неподання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2020 рік, в якому зазначило про обов`язок суб`єкта декларування протягом десяти днів з дня отримання відповідного повідомлення, подати декларацію в порядку, визначеному ч.1 ст.45 Закону.

Після неподання позивачем в установлений строк щорічної декларації за 2020 рік, відповідачем було складено обґрунтований висновок №47-02/171/21 про виявлення ознак пов`язаного з корупцією правопорушення за ст.366-3 Кримінального кодексу України, який було затверджено заступником Голови національного агентства 02.11.2021 року та надіслано до НАБУ з метою вирішення питання про внесення відомостей до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань.

Відповідач, обґрунтовуючи свою позицію відповідно до викладених у відзиві на позовну заяву заперечень, зазначає, що у спірних правовідносинах діяв як уповноважений суб`єкт у сфері протидії корупції, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та чинним законодавством, в той час, як позовні вимоги позивача суперечать вимогам закону, яким встановлено обов`язковість таких дій.

Також відповідач зазначає, що Національним агентством не проводилась повна перевірка декларації позивача за 2020 рік з огляду на неподання останньою декларації в електронному вигляді, що виключає як можливість поширення на спірні правовідносини Порядку проведення повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого рішенням Національного агентства від 29.01.2021 за №26/21, так і обґрунтованість тверджень позивача про протиправність позбавлення ОСОБА_1 можливості надати письмові пояснення та неповідомлення її про включення поданої нею декларації до будь якої черги декларацій.

Крім того, посилаючись на положення Конституції України, Закону України Про судоустрій і статус суддів, Бангалорських принципів поведінки суддів, Кодексу суддівської етики, відповідач зауважує, що будь який приватний інтерес судді (у приватному статусі), в тому числі й щодо віросповідання, не може впливати на суспільний інтерес на рівні держави - високі вимоги до статусу судді (статусу публічного посадовця), а релігійні переконання судді та безпосередньо реалізація права на віросповідання не можуть заважати здійснювати суддівські обов`язки.

09 листопада 2023 року до Київського окружного адміністративного суду надійшли пояснення від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача Національного антикорупційного бюро України від 07.11.2023 року за вих.№ 102-188/34359, відповідно до змісту яких Національне антикорупційне бюро України просить в задоволенні позовних вимог відмовити повністю з огляду на наступне.

ОСОБА_1 , направивши до НАЗК щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2020 рік у паперовому вигляді, мотивуючи це відсутністю у неї електронного цифрового підпису, від використання якого вона відмовилася через релігійні переконання у серпні 2019 року, фактично порушила порядок формування такої декларації, який передбачає єдиний спосіб подання декларацій, а саме шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства, технічні особливості якого передбачають можливість подання декларацій виключно в електронній формі з використанням електронного підпису. При цьому, заповнення декларації на офіційному веб-сайті Національного агентства у паперовій формі є неможливим, оскільки суддя як суб`єкт декларування повинен подати саме декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в електронній формі, а не декларацію про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру у паперовій формі.

Також третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача Національне антикорупційне бюро України зазначає, що позивач, посилаючись на правомірність подання декларації у паперовій формі, мотивує це наявністю у неї релігійних вірувань, які виключають можливість використання електронного цифрового підпису, але не надає будь яких належних та допустимих доказів на підтвердження її належності до тієї чи іншої релігійної громади чи групи, віросповідання яких виключало б можливість використання електронного цифрового підпису, який є необхідним засобом електронної ідентифікації особи у разі подання декларації. Відтак, неподання позивачем декларації у спосіб, визначений законом, мало наслідком відсутність підстави для проведення повної перевірки декларації, а аналіз обґрунтованого висновку свідчить про факт проведення контролю за своєчасністю подання декларації, а не повну перевірку декларації позивача.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, пояснення третьої особи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

19 березня 2021 року позивачем засобами поштового зв`язку до Національного агентства з питань запобігання корупції було подано декларацію про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру за 2020 рік в паперовому вигляді, що підтверджується копіями поштових відправлень, наявних в матеріалах справи.

31 березня 2021 року за вих.№ 47-09/18799/21 відповідачем на адресу позивача було направлено повідомлення про повернення поданої позивачем декларації в паперовому вигляді з попередженням про передбачену ст.366-3 Кримінального кодексу України кримінальну відповідальність за умисне неподання суб`єктом декларування декларації.

05 квітня 2021 року за вих.№02-42/2873/21 Київським окружним адміністративним судом було направлено до НАЗК повідомлення про факт неподання чи несвоєчасного подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до тексту якого НАЗК повідомлялося про встановлення факту неподання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, а саме: щорічної декларації за 2020 рік (з 01 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року) шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції ОСОБА_1 .

12 травня 2021 року відповідачем було направлено на адресу позивача повідомлення про факт неподання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2020 рік, відповідно до тексту якого було зазначено про обов`язок суб`єкта декларування протягом десяти днів з дня отримання відповідного повідомлення подати декларацію в порядку, визначеному ч.1 ст.45 Закону.

17 вересня 2021 року за вих.№ 47-02/69651-21 відповідачем на адресу Київського окружного адміністративного суду було направлено повідомлення, відповідно до змісту якого зазначалося, що попереднє повідомлення, яке НАЗК направило на адресу позивача, повернулось без відмітки про вручення, у зв`язку з чим НАЗК просило КОАС вручити ОСОБА_1 повідомлення про факт неподання декларації за 2020 рік ОСОБА_1 під розписку, оригінал якої направити на адресу Національного агентства.

27 вересня 2021 року супровідним листом за вих.№02-42/8500/21 Київським окружним адміністративним судом на адресу НАЗК було направлено оригінал розписки ОСОБА_1 про отримання повідомлення про факт неподання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування від 17.09.2021 року за вих.№ 47-02/69651-21.

Відповідно до тексту розписки від 27.09.2021 року, копія якої міститься в матеріалах справи, суддя Київського окружного адміністративного суду ОСОБА_1 27.09.2021 року отримала повідомлення про факт неподання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування від 17 вересня 2021 року №47-02/69757-21.

Будь яких доказів щодо подання позивачем декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2020 рік в порядку, визначеному ч.1 ст.45 Закону шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції матеріали справи не містять.

Відповідачем було складено обґрунтований висновок №47-02/171/21 про виявлення ознак пов`язаного з корупцією правопорушення за ст.366-3 Кримінального кодексу України, затверджений заступником голови НАЗК 02.11.2021, який в подальшому разом з необхідними матеріалами було надіслано до НАБУ.

Відповідно до тексту зазначеного обґрунтованого висновку №47-02/171/21 про виявлення ознак пов`язаного з корупцією правопорушення за ст.366-3 Кримінального кодексу України, затвердженого заступником голови НАЗК 02.11.2021, станом на 01.11.2021 року згідно з відомостями Реєстру, декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2020 рік ОСОБА_1 не подала, хоча зареєструвалася в Реєстрі 04.10.2016 об 11 год 06 хв та подавала декларації за 2015 2018 роки у строки, визначені Законом, та за формою, визначеною Національним агентством.

При цьому, будь яких доказів, які б свідчили як про факт проведення відповідачем повної перевірки декларації судді Київського окружного адміністративного суду ОСОБА_1 за 2020 рік, так і про відображення відомостей щодо повної перевірки декларації судді Київського окружного адміністративного суду ОСОБА_1 за 2020 рік у висновку №47-02/171/21 про виявлення ознак пов`язаного з корупцією правопорушення за ст.366-3 Кримінального кодексу України, затвердженого заступником голови НАЗК 02.11.2021 матеріали даної справи не містять.

Здійснивши системний аналіз письмових доказів, наявних в матеріалах справи, оцінивши їх належність і допустимість в розумінні ст.ст.73 76 КАС України, суд зазначає наступне.

Питання, пов`язані з організацією судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд, а також з визначенням правових та організаційних засад функціонування системи запобігання корупції в Україні, змістом та порядком застосування превентивних антикорупційних механізмів, правилами щодо усунення наслідків корупційних правопорушень регулюються нормами Конституції України, Закону України Про судоустрій і статус суддів, Закону України Про запобігання корупції, Закону України Про захист персональних даних, Податкового кодексу України, Порядку перевірки факту подання суб`єктами декларування декларацій відповідно до Закону України Про запобігання корупції та повідомлення Національного агентства з питань запобігання корупції про випадки неподання чи несвоєчасного подання таких декларацій, затвердженого НАЗК від 20.08.2021р. за №539/21, зареєстрованого в Мін`юсті 06.10.2021р. за №1303/925, Порядку проведення контролю та повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого наказом НАЗК від 15.04.2020 р. №144/20, Порядку проведення повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого наказом НАЗК від 29.01.2021 р. №26/2, Порядку формування ведення та оприлюднення надання інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого рішенням НАЗК від 10.06.16 №3 в редакції наказу НАЗК від 12.12.19 № 168/19, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 15.07.2016 року за № 959/29089 (чинного на момент виникнення спірних правовідносин), тощо.

Відповідно до ст.124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Делегування функцій судів, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускається.

Відповідно до ст.127 Конституції України правосуддя здійснюють судді. У визначених законом випадках правосуддя здійснюється за участю присяжних. Суддя не може належати до політичних партій, профспілок, брати участь у будь якій політичній діяльності, мати представницький мандат, обіймати будь які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу, крім наукової, викладацької чи творчої. На посаду судді може бути призначений громадянин України, не молодший тридцяти і не старший шістдесяти п`яти років, який має вищу юридичну освіту і стаж професійної діяльності у сфері права щонайменше п`ять років, є компетентним, доброчесним та володіє державною мовою. Законом можуть бути передбачені додаткові вимоги для призначення на посаду судді.

Відповідно до ст.56 Закону України Про судоустрій і статус суддів визначаються права та обов`язки судді, зокрема і обов`язок щодо подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави і місцевого самоврядування (п.7 ч.7 . ст.56 Закону України Про судоустрій і статус суддів.

Відповідно до п.п.г п.1) ч.1 ст.3 Закону України Про запобігання корупції, суб`єктами, на яких поширюється дія цього закону, зокрема, є і судді.

Відповідно до ст.45 Закону України Про запобігання корупції, регулюються питання подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зокрема, зазначено, що особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а", "в"-"ґ" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Упродовж 30 днів після подання декларації суб`єкт декларування має право подати виправлену декларацію.

У разі притягнення суб`єкта декларування до відповідальності за неподання декларації або в разі виявлення у ній недостовірних відомостей, що підтверджується відповідним рішенням суду, яке набрало законної сили, або рішенням Національного агентства, суб`єкт декларування упродовж 10 днів зобов`язаний подати відповідну декларацію, у тому числі виправлену декларацію з достовірними відомостями.

У разі самостійного виявлення суб`єктом декларування у декларації недостовірних відомостей після спливу терміну для подання виправленої декларації, передбаченого абзацом першим цієї частини, але до початку проведення Національним агентством повної перевірки цієї декларації, суб`єкт декларування може звернутися до Національного агентства з листом з поясненням причин, що призвели до внесення недостовірних відомостей та неподання виправленої декларації у зазначений термін, додавши підтвердні документи. Подані суб`єктом декларування таким чином відомості мають бути розглянуті Національним агентством під час повної перевірки цієї декларації.

Відповідно до ст. 51-1 Закону України Про запобігання корупції визначаються засади контролю та перевірки декларацій. Так, відповідно до приписів частини першої зазначеної статті Національне агентство проводить щодо декларацій, поданих суб`єктами декларування, такі види контролю:

1) щодо своєчасності подання;

2) щодо правильності та повноти заповнення;

3) логічний та арифметичний контроль.

Згідно з частинами другою четвертою ст. 51-1 Закону України Про запобігання корупції Національне агентство проводить повну перевірку декларацій відповідно до цього Закону.

Порядок проведення передбачених цієї статтею видів контролю, а також повної перевірки декларації визначається Національним агентством.

Проведення контролю та перевірки декларацій, а також рішення, прийняті за їхніми результатами, не перешкоджають проведенню досудового розслідування та судового провадження у порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України.

Частиною п`ятою встановлено, зазначені в частині першій цієї статті види контролю щодо декларацій, поданих особами, які за посадами, що вони займають, належать до кадрового складу розвідувальних органів України та/або займають посади, перебування на яких пов`язане з державною таємницею у зв`язку з безпосереднім здійсненням такими особами оперативно-розшукової, контррозвідувальної, розвідувальної діяльності, а також особами, які претендують на зайняття таких посад, та особами, які припинили діяльність, проводять уповноважені підрозділи (уповноважені особи) відповідних державних органів чи військових формувань у порядку, що визначається Національним агентством.

Згідно з частиною шостою особливості проведення повної перевірки декларацій, поданих суддями, суддями Конституційного Суду України, встановлюються статтею 52-2 цього Закону.

Так, статтею 51-2 Закону України Про запобігання корупції визначаються вимоги до встановлення своєчасності подання декларацій.

1. Державні органи, органи влади Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, а також юридичні особи публічного права зобов`язані перевіряти факт подання суб`єктами декларування, які в них працюють (працювали або входять чи входили до складу утвореної в органі конкурсної комісії, до складу Громадської ради доброчесності), відповідно до цього Закону декларацій та повідомляти Національне агентство про випадки неподання чи несвоєчасного подання таких декларацій у визначеному ним порядку.

2. Якщо за результатами контролю встановлено, що суб`єкт декларування не подав декларацію, Національне агентство письмово повідомляє такого суб`єкта про факт неподання декларації, і суб`єкт декларування повинен протягом десяти днів з дня отримання такого повідомлення подати декларацію в порядку, визначеному частиною першою статті 45 цього Закону.

Одночасно Національне агентство письмово повідомляє про факт неподання декларації спеціально уповноваженим суб`єктам у сфері протидії корупції, а також керівнику державного органу, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, їх апарату, юридичної особи публічного права про факт неподання декларації відповідним суб`єктом декларування.

3. У разі встановлення Національним агентством факту неподання декларації суддею, суддею Конституційного Суду України Національне агентство письмово повідомляє про такі обставини відповідно Вищій раді правосуддя або Голові Конституційного Суду України.

Відповідно до ст. 51-3 Закону України Про запобігання корупції визначаються вимоги щодо повної перевірки декларацій.

1. Повна перевірка декларації полягає у з`ясуванні достовірності задекларованих відомостей, точності оцінки задекларованих активів, перевірці на наявність конфлікту інтересів та ознак незаконного збагачення чи необґрунтованості активів і може проводитися у період здійснення суб`єктом декларування діяльності, пов`язаної з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, а також протягом трьох років після припинення такої діяльності.

Повній перевірці підлягають декларації службових осіб, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище, суб`єктів декларування, які займають посади, пов`язані з високим рівнем корупційних ризиків, перелік яких затверджується Національним агентством.

Повній перевірці також підлягають декларації, подані іншими суб`єктами декларування, у разі виявлення в них невідповідностей за результатами логічного та арифметичного контролю.

Національне агентство проводить повну перевірку декларації на підставі інформації, отриманої від фізичних та юридичних осіб, із медіа та інших джерел, про можливе відображення у декларації недостовірних відомостей.

Національне агентство визначає порядок відбору декларацій для проведення повної перевірки та черговість такої перевірки на підставі оцінки ризиків, а також порядок автоматизованого розподілу обов`язків з проведення повної перевірки між уповноваженими особами Національного агентства.

Національне агентство за допомогою програмних засобів Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, забезпечує ведення черги декларацій, відібраних для проведення їх повної перевірки, та інформує суб`єкта декларування про включення поданої ним декларації до зазначеної черги декларацій.

2. У разі встановлення за результатами повної перевірки декларації відображення у декларації недостовірних відомостей Національне агентство письмово повідомляє про це керівника відповідного державного органу, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, їх апарату, юридичної особи публічного права, в якому працює відповідний суб`єкт декларування, та спеціально уповноважені суб`єкти у сфері протидії корупції.

3. У разі виявлення за результатами повної перевірки декларації ознак необґрунтованості активів Національним агентством надається можливість суб`єкту декларування протягом десяти робочих днів надати письмове пояснення за таким фактом із відповідними доказами. У разі ненадання суб`єктом декларування у зазначені строки письмових пояснень і доказів чи надання не в повному обсязі Національне агентство інформує про це Національне антикорупційне бюро України та Спеціалізовану антикорупційну прокуратуру.

4. Суб`єкт декларування має право ознайомитися з усіма матеріалами повної перевірки щодо себе за результатами її проведення. Копії матеріалів повної перевірки надаються Національним агентством на письмовий запит суб`єкта декларування протягом семи робочих днів з дня його отримання.

Відповідно до ст. 52-2Закону України Про запобігання корупції визначаються особливості здійснення повної перевірки декларацій, моніторингу способу життя суддів, суддів Конституційного Суду України. Зокрема, зазначається наступне.

1. Порядок здійснення повної перевірки декларації, поданої суддею, суддею Конституційного Суду України, моніторингу способу життя судді, судді Конституційного Суду України визначається Національним агентством за погодженням відповідно Вищої ради правосуддя або зборів суддів Конституційного Суду України. Такий порядок не може встановлювати особливості здійснення повної перевірки декларації, поданої суддею, суддею Конституційного Суду України, моніторингу способу життя судді, судді Конституційного Суду України, не передбачені цим Законом.

2. Під час повної перевірки декларації, поданої суддею, суддею Конституційного Суду України, моніторингу способу життя судді, судді Конституційного Суду України Національне агентство невідкладно, але не пізніше наступного робочого дня з дня початку такої перевірки або моніторингу способу життя інформує про це відповідно Вищу раду правосуддя або Голову Конституційного Суду України.

3. Довідку за результатами повної перевірки декларації, поданої суддею, суддею Конституційного Суду України, моніторингу способу життя судді, судді Конституційного Суду України погоджує Голова Національного агентства або його заступник.

4. Будь-який незаконний вплив, тиск або втручання у діяльність судді, судді Конституційного Суду України під час повної перевірки декларацій, моніторингу способу життя забороняється.

5. У разі наявності ознак незаконного впливу, тиску або втручання у діяльність судді, судді Конституційного Суду України під час повної перевірки декларації, моніторингу способу життя суддя, суддя Конституційного Суду України невідкладно, але не пізніше наступного робочого дня з дня, коли судді стало відомо про наявність таких ознак, повідомляє про це відповідно Вищій раді правосуддя або зборам суддів Конституційного Суду України.

6. Вища рада правосуддя, збори суддів Конституційного Суду України розглядають таке повідомлення та можуть протягом десяти робочих днів з дня його отримання внести Голові Національного агентства обов`язкове для розгляду подання про усунення порушень, виявлення та притягнення до встановленої законом відповідальності осіб, якими вчинено дії або допущено бездіяльність, що порушує гарантії незалежності суддів, суддів Конституційного Суду України під час здійснення повноважень Національного агентства.

Голова Національного агентства забезпечує розгляд такого подання, усунення порушень та протягом десяти робочих днів з дня отримання подання інформує Вищу раду правосуддя, збори суддів Конституційного Суду України про рішення, прийняті за результатами його розгляду.

7. Уповноважена особа Національного агентства, яка вчинила дії або допустила бездіяльність, що порушує гарантії незалежності суддів, суддів Конституційного Суду України, підлягає притягненню до дисциплінарної відповідальності у встановленому законом порядку.

Відповідно до Порядку перевірки факту подання суб`єктами декларування декларацій відповідно до Закону України Про запобігання корупції та повідомлення Національного агентства з питань запобігання корупції про випадки неподання чи несвоєчасного подання таких декларацій, затвердженого наказом НАЗК від 20.08.2021 р. № 539/21, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 06.10.2021 р. за №1303/36925 визначається процедура перевірки державними органами, органами влади Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування, а також юридичними особами публічного права (органами, в яких працює (працював або входить чи входив до складу утвореної в органі конкурсної комісії, до складу Громадської ради доброчесності) суб`єкт декларування (далі - відповідний орган)) факту подання суб`єктами декларування, які в них працюють (працювали або входять чи входили до складу утвореної в органі конкурсної комісії, до складу Громадської ради доброчесності), декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), згідно із Законом України «Про запобігання корупції» (далі - Закон), та повідомлення відповідним органом Національного агентства з питань запобігання корупції (далі - Національне агентства) про випадки неподання чи несвоєчасного подання таких декларацій.

Перевірка факту подання декларацій та повідомлення Національного агентства про випадки неподання чи несвоєчасного подання декларацій покладаються на уповноважений підрозділ (уповноважену особу) з питань запобігання та виявлення корупції відповідного органу, а у разі, якщо Законом не передбачено утворення (визначення) такого підрозділу (особи) - інший структурний підрозділ відповідного органу, визначений керівником (далі - відповідальний підрозділ (особа)).

Керівник відповідного органу організовує взаємодію відповідального підрозділу (особи) з іншими підрозділами з метою обліку суб`єктів декларування, у яких виник обов`язок подати декларації згідно із вимогами Закону.

4. Відповідальний підрозділ (особа) відповідного органу перевіряє факт подання декларацій суб`єктами декларування у такі строки:

1) щорічні декларації - декларації, які подаються відповідно до частини першої та абзацу другого частини другої статті 45 Закону (щороку та після припинення діяльності (після звільнення) відповідно),- протягом 10 робочих днів з граничної дати подання таких декларацій;

2) декларації при звільненні - декларації, які подаються відповідно до абзацу першого частини другої статті 45 Закону,- протягом 10 робочих днів після спливу строку у 30 календарних днів з дня припинення суб`єктом декларування діяльності, пов`язаної з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування;

3) декларації, які подають особи, зазначені у підпункті «в» пункту 2 частини першої статті 3 Закону, у разі входження (включення, залучення, обрання, призначення) до складу конкурсної комісії, утвореної відповідно до Законів України «Про державну службу», «Про службу в органах місцевого самоврядування», Закону та інших законів України, Громадської ради доброчесності, утвореної згідно із Законом України «Про судоустрій і статус суддів»,- протягом 10 робочих днів з граничної дати подання таких декларацій, визначеної в абзаці другому частини третьої статті 45 Закону.

5. Відповідальний підрозділ (особа) відповідного органу перевіряє факт подання декларацій шляхом пошуку та перегляду інформації в публічній частині Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - Реєстр), на офіційному вебсайті Національного агентства.

6. У випадку встановлення факту неподання чи несвоєчасного подання декларацій суб`єктами декларування згідно з вимогами Закону відповідальний підрозділ (особа) відповідного органу повідомляє про це Національне агентство упродовж 3 робочих днів з дня виявлення такого факту. Повідомлення Національного агентства про факт неподання чи несвоєчасного подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (додаток 1), надсилається засобами поштового зв`язку (рекомендованим листом з повідомленням про вручення).

У разі повідомлення Національного агентства про неподання чи несвоєчасне подання суб`єктом декларування декларації, подання якої передбачено частиною другою статті 45 Закону, у відповідному повідомленні вказується дата припинення зазначеним суб`єктом діяльності, пов`язаної з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування. До такого повідомлення додаються копії документів, що підтверджують дату припинення зазначеної діяльності.

Повідомлення Національного агентства про факт неподання чи несвоєчасного подання декларацій надсилає відповідний орган окремо за кожним фактом такого неподання чи несвоєчасного подання.

7. Якщо за результатами контролю встановлено, що суб`єкт декларування не подав декларацію, Національне агентство відповідно до вимог Закону письмово повідомляє такого суб`єкта про факт неподання декларації, і суб`єкт декларування повинен протягом 10 днів з дня отримання такого повідомлення подати декларацію.

Повідомлення суб`єкту декларування надсилається засобами поштового зв`язку (рекомендованим листом із повідомленням про вручення) за адресами, що зазначені в поданих таким суб`єктом деклараціях, повідомленнях відповідних органів, спеціально уповноважених суб`єктів у сфері протидії корупції (у разі їх надходження) згідно із законодавством, або вручається суб`єкту декларування особисто під підпис.

8. У разі встановлення факту неподання декларації суб`єктом декларування Національне агентство письмово повідомляє про це керівника відповідного органу та спеціально уповноважених суб`єктів у сфері протидії корупції.

У разі встановлення Національним агентством факту неподання декларації суддею, суддею Конституційного Суду України Національне агентство письмово повідомляє про такі обставини відповідно Вищій раді правосуддя або Голові Конституційного Суду України.

Повідомлення про факт неподання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (додаток 2), надсилається з урахуванням положень статті 216 Кримінального процесуального кодексу України.

Відповідно до змісту Порядку формування ведення та оприлюднення надання інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого рішенням НАЗК від 10.06.16 №3 в редакції наказу НАЗК від 12.12.19 № 168/19, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 15.07.2016 року за № 959/29089 (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) визначено наступне.

Зокрема, параграф II наведеного вище Порядку визначав порядок формування та ведення Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

1. До Реєстру включаються такі електронні документи (далі - документи):

декларації, що подаються відповідно до статті 45 Закону;

повідомлення про суттєві зміни в майновому стані суб`єкта декларування, передбачені частиною другою статті 52 Закону;

виправлені декларації, що подаються відповідно до частини четвертої статті 45 Закону.

2. Суб`єкти декларування подають до Реєстру зазначені в пункті 1 цього розділу документи шляхом заповнення електронних форм відповідних документів.

Суб`єкти декларування подають зазначені документи через мережу Інтернет з використанням програмних засобів Реєстру у власному персональному електронному кабінеті після реєстрації в Реєстрі.

3. Суб`єкт декларування повинен зареєструватися у Реєстрі з використанням особистого ключа та кваліфікованого сертифіката відкритого ключа.

Під час реєстрації у Реєстрі суб`єкт декларування повинен зазначити адресу особистої електронної пошти, що використовуватиметься для надсилання йому повідомлень.

4. Зареєстровані в Реєстрі суб`єкти декларування мають право:

доступу до персонального електронного кабінету після автентифікації із використанням особистого ключа та кваліфікованого сертифіката відкритого ключа;

подавати з використанням програмних засобів Реєстру заявки на зміну особистого ключа для доступу до персонального електронного кабінету (заявки розглядаються адміністраторами системи Реєстру не пізніше наступного робочого дня після їх отримання);

змінювати адресу особистої електронної пошти та контактний номер телефону в персональному електронному кабінеті;

створювати, змінювати, зберігати та видаляти чернетки документів у персональному електронному кабінеті;

подавати документи у разі їх відповідності технічним вимогам до форми і проходження контролю щодо правильності та повноти заповнення, переглядати подані ними документи;

подавати виправлені документи у строки та в порядку, визначені в пункті 7 цього розділу;

отримувати в персональному електронному кабінеті та на адресу особистої електронної пошти, зазначену в персональному електронному кабінеті, електронні повідомлення про підтвердження подання документів, попередження про необхідність подання документів до Реєстру, інші повідомлення.

5. Суб`єкти декларування подають декларації відповідно до статті 45 Закону з додержанням таких вимог:

1) щорічна декларація - декларація, яка подається відповідно до частини першої статті 45 Закону у період з 00 годин 00 хвилин 01 січня до 00 годин 00 хвилин 01 квітня року, наступного за звітним роком. Така декларація охоплює звітний рік (період з 01 січня до 31 грудня включно), що передує року, в якому подається декларація, та містить інформацію станом на 31 грудня звітного року.

Суб`єкти декларування, які не мали можливості до 01 квітня за місцем військової служби подати декларацію за минулий рік у зв`язку з виконанням завдань в інтересах оборони України під час дії особливого періоду, безпосередньою участю у веденні воєнних (бойових) дій, у тому числі на території проведення антитерористичної операції та здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, направленням до інших держав для участі в міжнародних операціях з підтримання миру і безпеки у складі національних контингентів або національного персоналу, подають таку декларацію за звітний рік протягом 90 календарних днів із дня прибуття до місця проходження військової служби чи дня закінчення проходження військової служби, визначеного частиною другою статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»;

2) декларація перед звільненням - декларація, яка подається відповідно до абзацу першого частини другої статті 45 Закону не пізніше двадцяти робочих днів з дня припинення діяльності, пов`язаної з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншої діяльності, зазначеної у підпунктах «а», «в» пункту 2 частини першої статті 3 Закону.

Така декларація охоплює період, який не був охоплений деклараціями, раніше поданими суб`єктом декларування, та містить інформацію станом на останній день такого періоду. Останнім днем такого періоду є день припинення діяльності, пов`язаної з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншої діяльності, зазначеної у підпунктах «а», «в» пункту 2 частини першої статті 3 Закону. Під раніше поданими деклараціями розуміються декларації, що були подані до Реєстру відповідно до Закону;

3) декларація після звільнення - декларація, яка подається відповідно до абзацу другого частини другої статті 45 Закону до 00 годин 00 хвилин 01 квітня року, наступного за звітним роком, у якому було припинено діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах «а», «в» пункту 2 частини першої статті 3 Закону. Така декларація охоплює звітний рік (період з 01 січня до 31 грудня включно), що передує року, в якому подається декларація, та містить інформацію станом на 31 грудня звітного року. Інформація про місце роботи (проходження служби) та займану посаду суб`єкта декларування у такій декларації зазначається відповідно до місця роботи (проходження служби) та займаної посади, перебування (проходження) на яких зумовили обов`язок подання такої декларації;

4) декларація кандидата на посаду - декларація, яка подається відповідно до абзацу першого частини третьої статті 45 Закону до призначення або обрання особи на посаду. Така декларація охоплює звітний рік (період з 01 січня до 31 грудня включно), що передує року, в якому особа подала заяву на зайняття посади, якщо інше не передбачено законодавством, та містить інформацію станом на 31 грудня звітного року.

Особи, зазначені в підпункті «в» пункту 2 частини першої статті 3 Закону, подають в установленому Законом порядку декларацію за минулий рік у разі входження до складу конкурсної або дисциплінарної комісії, утвореної відповідно до Законів України «Про державну службу», «Про службу в органах місцевого самоврядування», Закону та інших законів України, Громадської ради доброчесності, утвореної відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів»,- протягом десяти календарних днів після входження (включення, залучення, обрання, призначення) до складу відповідної комісії, Громадської ради доброчесності;

5) дані про об`єкт декларування, що перебував у володінні або користуванні суб`єкта декларування або членів його сім`ї, зазначаються в деклараціях, передбачених у підпунктах 1-4 цього пункту, якщо такий об`єкт перебував у володінні або користуванні станом на останній день звітного періоду або протягом не менше половини днів протягом звітного періоду.

6. Суб`єкти декларування, що є службовими особами, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище, а також суб`єкти декларування, які займають посади, пов`язані з високим рівнем корупційних ризиків, відповідно до статті 50 Закону - повідомляють Національне агентство про суттєві зміни у своєму майновому стані відповідно до частини другої статті 52 Закону шляхом подання відповідного електронного повідомлення до Реєстру через власний персональний електронний кабінет у десятиденний строк з моменту отримання доходу, придбання майна або здійснення видатку. Зазначене електронне повідомлення подається шляхом заповнення відповідної електронної форми.

7. Суб`єкт декларування має право за власною ініціативою подати виправлену декларацію, але не більше трьох разів упродовж семи днів після дня подання первинної декларації, до якої подаються виправлені версії, шляхом створення та подання виправленого документа до Реєстру.

При поданні виправлених декларацій тип декларації та звітний період не змінюються.

Відповідно до абзацу другого частини четвертої статті 45 Закону у разі притягнення суб`єкта декларування до відповідальності за неподання декларації або в разі виявлення у декларації недостовірних відомостей суб`єкт декларування зобов`язаний подати відповідну декларацію або виправлену декларацію з достовірними відомостями.

У разі виявлення у декларації недостовірних відомостей за результатами повної перевірки такої декларації уповноважена особа Національного агентства відкриває доступ у Реєстрі для подання виправленої декларації, про що повідомляє суб`єкта декларування, та встановлює строк для подання декларації.

Виправлені повідомлення про суттєві зміни у майновому стані до Реєстру не подаються.

8. Після заповнення усіх необхідних полів форми документа суб`єкт декларування підписує документ шляхом накладання на нього особистого кваліфікованого електронного підпису.

Перед підписанням документа суб`єкт декларування підтверджує ознайомлення з попередженням про настання відповідальності за подання недостовірних відомостей та про надання згоди на обробку персональних даних шляхом проставлення відповідної відмітки в документі.

Інші повідомлення, які суб`єкт декларування направляє за допомогою персонального електронного кабінету, також підписуються шляхом накладання на них особистого кваліфікованого електронного підпису.

9. Кожному поданому документу Реєстр автоматично надає унікальний ідентифікатор документа та накладає на нього електронну печатку Реєстру, що унеможливлює внесення несанкціонованих змін до поданого документа (забезпечує цілісність документа).

Подання документа до Реєстру підтверджується шляхом надсилання повідомлення суб`єкту декларування на адресу його електронної пошти, зазначену в персональному електронному кабінеті, та до персонального електронного кабінету суб`єкта декларування.

Після отримання зазначеного повідомлення суб`єкт декларування у разі виявлення неповних або недостовірних відомостей у документі подає виправлений документ (крім документів, зазначених у пункті 6 цього розділу) відповідно до цього Порядку.

Якщо суб`єкт декларування вважає, що поданий ним документ, який знаходиться в персональному електронному кабінеті суб`єкта декларування або розміщений в публічній частині Реєстру, містить інформацію, що не вносилася ним до документа, він повинен невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня виявлення такого факту повідомити про це Національне агентство через персональний електронний кабінет.

10. Дані документів, які були подані до Реєстру, зберігаються у структурованому вигляді, а також у зручній для візуального сприйняття формі (у форматах PDF, HTML).

Параграф III наведеного вище Порядку визначав строки зберігання документів у Реєстрі.

1. Усі документи, які суб`єкт декларування подав до Реєстру, зберігаються в Реєстрі й автоматично оприлюднюються (за винятком конфіденційної інформації) у публічній частині Реєстру відповідно до цього Порядку. У разі створення виправленої декларації первинний документ, до якого вносяться виправлення, не видаляється і зберігається в Реєстрі.

2. Документи, які суб`єкт декларування подав до Реєстру, зберігаються у Реєстрі упродовж всього часу виконання цією особою функцій держави або місцевого самоврядування або іншої діяльності, зазначеної у підпунктах «а», «в» пункту 2 частини першої статті 3 Закону, а також упродовж п`яти років після припинення виконання нею зазначених функцій, крім останньої поданої такою особою декларації, яка зберігається безстроково.

Відповідно до параграфу IV вказаного Порядку визначався порядок оприлюднення та надання інформації Реєстру. Зокрема, встановлювалося наступне.

1. Національне агентство забезпечує відкритий цілодобовий доступ до публічної частини Реєстру. Такий доступ передбачає можливість пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування інформації, отримання (завантаження) документів у різних найпоширеніших форматах даних, зокрема у форматах PDF, HTML тощо.

Доступ до даних Реєстру надається також у вигляді набору даних, організованого у форматі, що дає змогу його автоматизованого оброблення електронними засобами (машинозчитування) з метою повторного використання (у формі відкритих даних). Такі дані надаються як у вигляді окремих електронних документів у форматі JSON для завантаження, так і за допомогою інтерфейсу прикладного програмування (АРІ) відповідно до Положення про набори даних, які підлягають оприлюдненню у формі відкритих даних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 835.

2. Інформація, що міститься в Реєстрі, надається відповідно до Законів України «Про захист персональних даних», «Про доступ до публічної інформації».

В контексті наведених вище обставин судом критично оцінюються як доводи відповідача та третьої особи щодо відсутності в матеріалах справи доказів того, що позивач в часовий проміжок між весною 2019 року (коли вона ще подавала декларації в електронному вигляді) та весною 2020 року (коли вперше надіслала на адресу Національного агентства паперову декларацію) дійсно стала глибоко віруючою людиною, так і доводи позивача щодо неподання декларації про майновий стан та доходи за 2020 рік шляхом заповнення на веб-сайті Національного агентства в електронному вигляді з огляду на вчинення дій, що суперечать релігійним переконанням позивача, оскільки зазначені наявність чи відсутність будь яких релігійних переконань не може перешкоджати особі, уповноваженій на виконання функцій держави і має перед державою ряд обов`язків, здійснювати обов`язок щодо електронного декларування.

В той же час, позивач, заявляючи позовні вимоги щодо визнання протиправними дій Національного агентства з питань запобігання корупції щодо затвердження та направлення до Національного антикорупційного бюро України висновку про результати повної перевірки декларації судді Київського окружного адміністративного суду ОСОБА_1 за 2020 рік, а також зобов`язання Національного агентство з питань запобігання корупції відкликати з Національного антикорупційного бюро України висновок про результати перевірки декларації судді Київського окружного адміністративного суду ОСОБА_1 за 2020 рік., жодними належними та допустими доказами в розумінні ст.ст.73 76 КАС України, не обґрунтувала наявності законних підстав для звільнення ОСОБА_1 від обов`язку щодо електронного декларування, покладеного на неї відповідно до наведених вище норм ст.56 Закону України Про судоустрій і статус суддів, ст.ст.3, 45 Закону України Про запобігання корупції.

При цьому, суд критично ставиться до посилань позивача в обґрунтування своєї позиції щодо небажання подавати відповідну декларацію в електронному вигляді на необхідність врахування чинної на сьогодні в Україні практики вирішення питань, які, на думку позивача є дещо схожими до цієї справи, як то: щодо відмови особи від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, від проходження військової служби та від отримання картки посвідчення особи (ID карток) з релігійних переконань виходячи з наступного.

Так, відповідно до ст.35 Конституції України кожен має право на свободу світогляду і віросповідання. Це право включає свободу сповідувати будь яку релігію або не сповідувати ніякої, безперешкодно відправляти одноособово чи колективно релігійні культи і ритуальні обряди, вести релігійну діяльність.

Здійснення цього права може бути обмежене законом лише в інтересах охорони громадського порядку, здоров`я і моральності населення або захисту прав і свобод інших людей.

Церква і релігійні організації в Україні відокремлені від держави, а школа від церкви. Жодна релігія не може бути визнана державою як обов`язкова.

Ніхто не може бути увільнений від своїх обов`язків перед державою або відмовитися від законів за мотивами релігійних переконань. У разі, якщо виконання військового обов`язку суперечить релігійним переконанням громадянина, виконання цього обов`язку має бути замінене альтернативною (невійськовою) службою.

Крім того, норми Податкового кодексу (п.70.5 ст.70) дійсно передбачають, що фізична особа платник податків, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, зобов`язана особисто подати відповідному контролюючому органу повідомлення та документи для забезпечення її обліку за прізвищем, ім`ям, по батькові і серією та номером паспорта, а також пред`явити паспорт.

Відповідно до ст. 2 Закону України про альтернативну (невійськову) службу право на альтернативну службу мають громадяни України, якщо виконання військового обов`язку суперечить їхнім релігійним переконанням і ці громадяни належать до діючих згідно з законодавством України релігійних організацій, віровчення яких не допускає користування зброєю.

А рішенням Великої Палати Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у справі № 806/3265/17 (Пз/9901/2/18) дійсно визнано право громадян відмовлятися від отримання карт посвідчення особи (ID карток) з релігійних переконань та зазначено, що позбавлення особи можливості отримання паспорта у традиційній формі - у вигляді книжечки, і пов`язані з цим побоювання окремої суспільної групи, що отримання паспорта у вигляді ID картки може спричинити шкоду приватному життю, становить втручання держави, яке не було необхідним у демократичному суспільстві і воно є непропорційним цілям, які мали б бути досягнуті без покладення на особу особистого надмірного тягаря.

Аналіз наведених вище норм чинного законодавства України дозволяє суду прийти до висновку, що наведені норми дійсно гарантують право людини на життя, честь і гідність, недоторканість і безпеку, а також право на свободу світогляду і віросповідання, незалежно від того, є вона суддею, чи ні, проте жодною з наведених вище норм чинного законодавства не покладено на відповідача обов`язку щодо організації технічних можливостей оприлюднювати дані паперових декларацій про майно та доходи осіб, уповноважених на виконання функцій держави у відкритому доступі для суспільства, який свідчив би про потенційну можливість держави створити такі організаційно правові механізми, які забезпечать дотримання передбаченого Конституцією України права на свободу світогляду та віросповідання.

Щодо посилань позивача в обґрунтування своєї позиції на неправомірність дій НАЗК в контексті порядку складання НАЗК обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 кримінального правопорушення, передбаченого ст.366 3 КК України з огляду на подання позивачем декларації у паперовому вигляді, яке, на думку позивача, не може розглядатися як бездіяльність, тобто неподання декларації, суд зазначає наступне.

В тексті позовної заяви позивач зазначає, що з урахуванням положень Закону №1700-VII та Порядку № 26 проведення контролю та повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, правомірно очікувала, що така перевірка буде проведена об`єктивно, відповідно до встановленої правової процедури, яка визначає чітку послідовність дій перевірки декларації із зазначенням способів та методів її здійснення, підстав, порядку, форми та строків такої діяльності, в тому числі і щодо надання можливості декларанту надати пояснення стосовно претензій перевіряючих.

На підставі доказів, наявних в матеріалах справи, судом встановлено, що відповідачем було дійсно складено обґрунтований висновок №47-02/171/21 про виявлення ознак пов`язаного з корупцією правопорушення за ст.366-3 Кримінального кодексу України (умисне неподання суб`єктом декларування декларації), який був затверджений заступником голови НАЗК 02.11.2021 та скерований до НАБУ з метою вирішення питання про внесення відомостей до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань.

При цьому, будь яких доказів щодо проведення відповідачем контролю та повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, і, як наслідок складання висновку про результати повної перевірки декларації судді Київського окружного адміністративного суду ОСОБА_1 за 2020 рік матеріали даної адміністративної справи не містять з огляду на відсутність з боку відповідача обов`язку щодо такої повної перевірки декларації, поданої в паперовому вигляді, а відтак, - з порушенням процедури передбаченої ст.45 Закону «Про запобігання корупції».

Отже, законодавством не передбачено проведення повних перевірок, логічного та арифметичного контролю, та контролю за своєчасністю подання декларації, які подані до НАЗК в інший спосіб ніж шляхом заповнення електронної форми на офіційному веб-сайті НАЗК через власний персональний електронний кабінет суб`єкта декларування з використанням програмних засобів Єдиного державного реєстру декларації осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Водночас у позивача є право вибору, а саме: представляти державу та дотримуватись при цьому положень Закону та етичних аспектів, тобто бути в першу чергу публічною особою або ж діяти у власних інтересах, як фізична особа.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні від 03 грудня 2009 року №40010/04 у справі «Тамара Скугар та інші проти Росії» висловив позицію, що стаття 9 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не завжди гарантує право поводити себе у публічній сфері життя так, як того вимагають релігійні погляди. Держава, розробляючи та застосовуючи власні внутрішні процедури, не може залежати від точки зору окремих громадян, яка базується на їх релігійних віруваннях.

Парламентська Асамблея Ради Європи у своїй Резолюції від 25 грудня 2008 року №1165 (1998) вказала, що публічні особи повинні усвідомлювати, що особливий статус, який вони мають у суспільстві, автоматично збільшує рівень тиску на приватність їхнього життя (п 6).

Відповідно до рішення ЄСПЛ від 25 жовтня 2005 року №2428/05 у справі «Випич проти Польщі» перебування особи на посаді, пов`язаній із здійсненням функцій держави або органів місцевого самоврядування, передбачає не тільки гарантії захисту прав цієї особи, а й додаткові правові обтяження. Публічний характер як самих органів - суб`єктів владних повноважень, так і їх посадових осіб вимагає оприлюднення певної інформації для формування громадської думки про довіру до влади та підтримку її авторитету у суспільстві. При цьому публічні особи повинні усвідомлювати, що особливий статус, який вони мають у суспільстві, автоматично збільшує рівень тиску на приватність їхнього життя. Це, в свою чергу, включає і розширення меж допустимого втручання й у особисте та сімейне життя членів сім`ї таких осіб.

У вказаному рішенні ЄСПЛ зазначив, що населення має законний інтерес у встановленні того, що місцева політика є прозорою і доступ до декларацій в Інтернеті робить доступ до такої інформації ефективним і простим. Без такого доступу зобов`язання не мало б практичного значення або реального впливу на ступінь інформованості населення з політичних процесів.

З огляду на викладене вище, здійснивши системний аналіз доказів, наявних в матеріалах справи, суд приходить до висновку про відсутність порушення з боку відповідача процедурного алгоритму вчинення дій щодо складання висновку №47-02/171/21 про виявлення ознак, пов`язаного з корупцією правопорушення та скерування його до НАБУ, що, враховуючи факт подання позивачем до НАЗК щорічної декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2020 рік у паперовому вигляді, який не заперечується позивачем та виключає можливість здійснення заходів з боку відповідача щодо проведення повної перевірки такої декларації, має логічним наслідком відмову в задоволенні позовних вимог про визнання протиправними дій Національного агентства з питань запобігання корупції щодо затвердження та направлення до Національного антикорупційного бюро України висновку про результати повної перевірки декларації судді Київського окружного адміністративного суду ОСОБА_1 за 2020 рік, а також про зобов`язання Національного агентства з питань запобігання корупції відкликати з Національного антикорупційного бюро України висновок про результати перевірки декларації судді Київського окружного адміністративного суду ОСОБА_1 за 2020 рік.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставах, в межах та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Резюмуючи викладене, відповідачем доведений факт дотримання норм чинного законодавства, натомість, вимоги позивача є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, Київський окружний адміністративний суд, з урахуванням вимог встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, виходячи з системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, вважає, що адміністративний позов не підлягає задоволенню.

Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, відшкодуванню підлягають судові витрати сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, виключно у разі задоволення позовних вимог.

Оскільки суд дійшов висновку про відмову в задоволенні адміністративного позову, сплачений позивачем судовий збір відшкодуванню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 2, 3, 6-11, 73-77, 79, 90, 139, 241 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

1. В задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

2. Сплачений судовий збір відшкодуванню не підлягає.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Жукова Є.О.