Справа № 480/7224/22
Суддя: Єресько Л.О.
Дата ухвалення: 2023-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

11 грудня 2023 року

м. Київ

справа №480/7224/22

адміністративне провадження № К/990/36342/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Єресько Л.О.,

суддів: Загороднюка А.Г., Соколова В.М.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Шаповаленко Руслан Олександрович, на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2023 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 02 серпня 2023 року у справі № 480/7224/22 за позовом ОСОБА_1 до Сумської філії Харківського національного університету внутрішніх справ, Харківського національного університету внутрішніх справ про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовною заявою до Сумської філії Харківського національного університету внутрішніх справ (далі - відповідач 1), Харківського національного університету внутрішніх справ (далі - відповідач 2), в якому просив суд:

- визнати протиправними дії Сумської філії Харківського національного університету внутрішніх справ, що полягають у зменшенні ОСОБА_1 розміру додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою КМУ №168, зі 100 000 гривень до 30 000 гривень, за період з 24 лютого 2022 року по 30 червня 2022 року включно;

- визнати протиправними дії Сумської філії Харківського національного університету внутрішніх справ, що полягають у не нарахуванні та не виплаті ОСОБА_1 додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою КМУ №168, за період з 01 липня 2022 року по 31 жовтня 2022 року;

- зобов`язати Сумську філію Харківського національного університету внутрішніх справ, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову грошову винагороду, передбачену Постановою КМУ №168, у розмірі 100000 гривень, за період з 24 лютого 2022 року по 30 червня 2022 року включно, з урахуванням раніше виплачених сум;

- зобов`язати Сумську філію Харківського національного університету внутрішніх справ, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову грошову винагороди передбачену Постановою КМУ №168, за період з 01 липня 2022 року до кінця дії воєнного стану.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2023 року, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 02 серпня 2023 року, у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій, ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Шаповаленко Руслан Олександрович, подав касаційну скаргу до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 06 листопада 2023 року касаційну скаргу залишено без руху, з підстав недотримання вимог статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України). Заявникові надано строк у десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги шляхом реєстрації свого електронного кабінету в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, а також надання до суду касаційної інстанції уточненої касаційної скарги із зазначенням про наявність одного з випадків визначених підпунктами "а-г" пункту 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України та обґрунтувати посилання на конкретний підпункт.

27 листопада 2023 року від скаржника на виконання ухвали про залишення без руху надійшла уточнена касаційна скарга на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2023 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 02 серпня 2023 року у справі № 480/7224/22, а також повідомлено про те, що адвокат Шаповаленко Руслан Олександрович має зареєстрований електронний кабінет у підсистемі «Електронний Суд».

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених)статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

В уточненій касаційній скарзі в обґрунтування підстав касаційного оскарження судових рішень скаржник посилається на підпункти "а", "г" пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України та пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України відповідно до якого відсутній висновок Верховного Суду щодо нарахування та виплати додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» №168 від 28 лютого 2022 року (далі - Постанова № 168) поліцейським відрядженим до закладів вищої освіти зі спеціальними умовами навчання.

Суд касаційної інстанції зазначає, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України (відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах) скаржник повинен обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права.

Варто зауважити, що при поданні касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України зазначена скаржником норма права, щодо правильного застосування якої відсутній висновок Верховного Суду, повинна врегульовувати спірні правовідносини, а питання щодо її застосування ставилося перед судами попередніх інстанції в межах підстав позову, але суди таким підставам позову не надали оцінки у судових рішеннях, - що може бути визнано як допущення судами попередніх інстанцій порушення норм процесуального права, або надали, як на думку скаржника, неправильно.

Зі змісту рішень судів попередніх інстанцій, оприлюднених в Єдиному державному реєстрі судових рішень слідує, що позивач оспорює протиправність дій відповідача, що полягають у зменшенні позивачу розміру додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою КМУ №168, зі 100 000 гривень до 30 000 гривень, за період з 24 лютого 2022 року по 30 червня 2022 року та невиплаті додаткової винагороди (передбаченої пунктом 1 Постанови № 168) за період з 01 липня 2022 року по 31 жовтня 2022 року.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції виходив з того, що право на отримання збільшеної до 100 000, 00 грн додаткової винагороди відповідно до з Постанови № 168, мають право лише поліцейські, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів. Водночас, матеріали справи не містять належних доказів безпосередньої участі позивача за період з лютого по червень 2022 у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів.

Щодо наданих позивачем довідок від 15 серпня 2022 року №14029 ГУНП в Сумській області та Добровольчого формування №1 від 09 серпня 2022 року та розстановку нарядів, затверджених директором Сумського ЦППП "Академії поліції" Сумської філії ХНУВС, як на підтвердження обставин, які дають право на отримання збільшеної до 100 000,00 грн, суди обох інстанцій дійшли висновку, що вказані докази не є належними та достатніми в підтвердження обставин, що дають право на отримання збільшеної допомоги, оскільки не містить посилання на будь-які накази керівника або бойові розпорядження та не підтверджують безпосередньої участі позивача у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів.

Крім того, судами враховано, що позивача за період з 24 лютого 2022 року по 30 червня 2022 року та з 01 липня 2022 року не було включено до відповідного списку поліцейських, які безпосередньо брали участь в бойових діях (заходах) у районах ведення бойових дій, що затверджені відповідним наказом Головнокомандувача Збройних Сил України. Наказів командира (начальника) про виплату позивачу додаткової винагороди та додаткової винагороди у збільшеному розмірі не приймалося.

Поряд із цим судами установлено, що за період з 24 лютого 2022 року по 30 червня 2022 року виплата допомоги відповідачем проведена в розмірі 30 000 грн згідно із Постановою № 168.

У касаційній скарзі скаржник зазначає, що звернувся до суду із цим позовом до того, як набрав чинність наказ Міністерства внутрішніх справ України від 28 листопада 2022 року № 775 «Про затвердження Порядку та умов виплати додаткової винагороди поліцейським на період дії воєнного стану» (далі - Наказ/Порядок № 775), який встановлює, що додаткова винагорода не виплачується поліцейським, відрядженим до закладів вищої освіти зі специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, з 01 липня 2022 року. Касатор вказує, що застосування Наказу № 775 і затвердженого ним Порядку до спірних правовідносин звужує права позивача як поліцейського на отримання додаткової винагороди у розмірі 30 000 грн, встановленої у пункті 1 Постанови № 168, яка у період з 01 липня 2022 року позивачу не виплачується взагалі.

Із обсягу установлених обставин у цій справі слідує, що є поліцейським, відрядженим до закладу вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських та відповідно до посадових обов`язків, затверджених наказом ХНУВС від 18.11.2019 № 782 основним завданням позивача, який перебуває на посаді викладача циклу спеціальних дисциплін є провадження освітньої діяльності.

Суд звертає увагу на те, що у постанові Верховного Суду від 18 вересня 2023 року у справі № 420/6607/22 за схожих правовідносин висловлена позиція щодо застосування пункту 1 Постанови № 168 у ситуації, коли поліцейський не виконував (не виконувала) службових обов`язків, які витікають із завдань і повноважень поліції. Зокрема у цій постанові Суд зазначив: «Системний і цільовий способи тлумачення пункту 1 Постанови № 168 у його взаємозв`язку з нормами статті 94 Закону України «Про Національну поліцію» і приписами Указів Президента України від 24 лютого 2022 року №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69 «Про загальну мобілізацію» дає Верховному Суду підстави для висновку, що додаткова винагорода є видом грошового забезпечення поліцейського, яке виплачується йому за період проходження служби під час дії воєнного стану. Ця винагорода має тимчасовий характер, а її виплата зумовлена виконанням службових обов`язків в обставинах військової агресії російської федерації проти України. Тому статус поліцейського сам по собі автоматично не забезпечує особі права на отримання додаткової винагороди.

Також колегія суддів звертає увагу на постанову Верховного Суду від 18 жовтня 2023 року у справі № 420/16628/22, у якій викладалися висновки у справі за подібними правовідносинами стосовно виплати додаткової винагороди (передбаченої пунктом 1 Постанови № 168) на період дії воєнного стану поліцейським, відрядженим до закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання.

Зокрема у цій постанові Верховний Суд звертав увагу на те, що виконання поліцейським функціональних обов`язків за штатною посадою у закладі вищої освіти із специфічними умовами навчання, який здійснює підготовку поліцейських, куди він відряджений відповідно до статті 71 Закону № 580-VIII, за своїм змістом і завданнями - пам`ятаючи про мету діяльності цього закладу і його правовий статус - не охоплюється основними повноваженнями поліції, якими вона наділена відповідно до своїх завдань, визначених Законом № 580-VIII, зокрема в умовах дії правового режиму воєнного стану. Тому період, протягом якого поліцейський не реалізовував завдань поліції, визначених Законом, відповідно не забезпечував здійснення заходів правового режиму воєнного стану, не утворює - у зіставленні з правовим статусом поліцейського - юридичних підстав для виплати додаткової винагороди, встановленої пунктом 1 Постанови № 168. У Порядку № 775 - в частині пунктів, застосування яких, з погляду позивача, не може мати зворотної дії в часі - ця «підстава» набула, по суті, нормативного закріплення, що ніяким чином не заперечує того, що підхід до трактування і застосування пункту 1 Постанови № 168 до правовідносин, пов`язаних з виплатою додаткової винагороди на період дії воєнного стану поліцейським, відрядженим до закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, який існував до затвердження Порядку № 775.

Відтак, зазначене свідчить, що скаржник просить сформувати висновок щодо застосування норм права по правовідносинам, стосовно який вже наявний висновок Верховного Суду у справах № 420/6607/22, № 420/16628/22.

Щодо доводів касаційної скарги в частині оцінки судами попередніх інстанцій довідок ід 15 серпня 2022 року №14029 ГУНП в Сумській області та Добровольчого формування №1 від 09 серпня 2022 року та розстановку нарядів, затверджених директором Сумського ЦППП "Академії поліції" Сумської філії ХНУВС, якими позивач підтверджував обставини, які надають право на отримання збільшеної до 100 000,00 грн, колегія суддів зазначає, що вони фактично зводяться до незгоди із наданою судами оцінкою доказів, заперечень щодо встановлених обставин цієї справи з одночасним тлумаченням позивачем власного їх викладення, а також переконанні Суду у необхідності переглянути зміст оскаржуваних рішень.

Водночас необхідно зауважити, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. У свою чергу, якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів.

Разом із тим сама по собі незгода сторони з їх оцінкою не може бути підставою для скасування судових рішень.

Колегія суддів підкреслює, що виходячи з визначених процесуальним законом меж, предметом касаційного перегляду можуть бути виключно питання права, а не факту.

Таким чином посилання скаржника у касаційній скарзі на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та порушення норм процесуального права зводяться до незгоди із висновками судів попередніх інстанції щодо обставин справи та наполяганні на переоцінці наявних у справі доказів, що не є належним обґрунтуванням підстави касаційного оскарження судових рішень відповідно до частини четвертої статті 328 КАС України.

Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Скаржнику було роз`яснено, що з урахуванням змін до КАС України, які набрали чинності 08.02.2020, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження або їх некоректне (помилкове) визначення, або визначення безвідносно до предмета спору у конкретній справі, у якій подається касаційна скарга, унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

Таким чином, скаржником не виконано вимоги ухвали Верховного Суду від 06 листопада 2023 року про залишення касаційної скарги без руху в частині визначення підстав та обґрунтувань підстав касаційного оскарження судових рішень.

Зазначене дає підстави вважати, що встановлений судом строк для усунення недоліків касаційної скарги закінчено, проте виявлені недоліки скаржником не усунуто.

Відповідно до частини другої статті 332 КАС України, до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

Згідно з пунктом першим частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Відповідно до частини сьомої статті 332 КАС України копія ухвали про повернення касаційної скарги надсилається учасникам справи у порядку, визначеному статтею 251 цього Кодексу. Скаржнику надсилається копія ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами. Копія касаційної скарги залишається в суді касаційної інстанції.

Суд роз`яснює скаржнику, що відповідно до положень частини восьмої статті 169 КАС України повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

На підставі викладеного, керуючись статтями 169, 332, 355 КАС України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Шаповаленко Руслан Олександрович, на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2023 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 02 серпня 2023 року у справі № 480/7224/22 за позовом ОСОБА_1 до Сумської філії Харківського національного університету внутрішніх справ, Харківського національного університету внутрішніх справ про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - повернути скаржнику.

Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи.

Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

Роз`яснити заявникові, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді Л.О. Єресько
А.Г. Загороднюк В.М. Соколов