Справа № 640/4637/21
Суддя: Єгорова Наталія Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/4637/21 Суддя (судді) першої інстанції: Васильченко І.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2023 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Єгорової Н.М.,

суддів - Сорочка Є.О., Чаку Є.В.,

при секретарі - Олешко М.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 червня 2021 року у справі за адміністративним позовом Заступника Генерального прокурора в інтересах держави в особі Міністерства культури та інформаційної політики України до Міністерства оборони України, Державного підприємства "Готель "Козацький" Міністерства оборони України, третя особа: Департамент охорони культурної спадщини виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2021 року Заступник Генерального прокурора звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва в інтересах держави в особі Міністерства культури та інформаційної політики України з позовом до Міністерства оборони України, Державного підприємства "Готель "Козацький" Міністерства оборони України, яким просив:

- зобов`язати Міністерство оборони України протягом одного місяця з дати набрання рішенням суду законної сили укласти з Міністерством культури та інформаційної політики України охоронний договір на об`єкт культурної спадщини - пам`ятку національного значення з охоронним № 260087 "Будинок, в якому мешкав видатний авіаконструктор І. Сікорський з родиною", розташовану за адресою: м. Київ, вул. Ярославів Вал, 15-Б, на умовах і в порядку, що визначені Постановою Кабінету Міністрів України від 28 грудня 2001 року № 1768;

- зобов`язати Міністерство оборони України та державне підприємство "Готель "Козацький" Міністерства оборони України привести до належного стану об`єкт культурної спадщини - пам`ятку національного значення з охоронним № 260087 "Будинок, в якому мешкав видатний авіаконструктор І. Сікорський з родиною", розташовану за адресою: м. Київ, вул. Ярославів Вал, 15-Б, шляхом здійснення консерваційних робіт;

- зобов`язати Міністерство оборони України та державне підприємство "Готель "Козацький" Міністерства оборони України привести до належного стану об`єкт культурної спадщини - пам`ятку національного значення з охоронним № 260087 "Будинок, в якому мешкав видатний авіаконструктор І. Сікорський з родиною", розташовану за адресою: м. Київ, вул. Ярославів Вал, 15-Б, шляхом здійснення реставраційних робіт.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 червня 2021 року адміністративний позов задоволено повністю.

Не погодившись з таким рішенням, відповідач - Міністерство оборони України подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, порушено норми процесуального права та не в повному обсязі встановлено обставини, що мають значення для справи.

Апелянт зазначив про те, що кошти на фінансування Міністерством оборони України консервації та реставрації об`єктів культурної спадщини не передбачені у Державному бюджеті Україні.

Додатково наголосив, що суд першої інстанції не надав оцінки доводам відповідача щодо рішення Київської міської ради від 07 липня 2020 року №24/9103 та накладенню арешту на будок за адресою: м. Київ, вул. Ярославів Вал, 15-Б на підставі клопотання слідчого.

Також зазначив, що спір у даній справі носить майновий характер, водночас під час звернення до суду з позовною заявою позивачем було сплачено судовий збір, як за вимоги немайнового характеру.

Позивач подав до суду відзив, відповідно якого просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, оскільки укладення охоронних договорів є обов`язковим та спрямоване на реалізацію державної політики у сфері охорони культурної спадщини.

Додатково зазначив про те, що реалізуючи повноваження щодо участі у формуванні державного бюджету Мінітерство оборони України повинно враховувати вимоги пам`яткоохоронного законодавства стосовно обов`язку власника об`єкта культурної спадщини утримувати його в належному стані, своєчасно здійснювати ремонт, захищати від пошкоджень, руйнувань або знищення. Крім того за відсутності передбачених цільових коштів апелянт, як центральний орган виконавчої влади мав можливість ініціювати виділення додаткових коштів з Державного бюджету України.

Також зазначив, що ухвалою Печерського районного суду м. Києва заборонено виключно відчуження об`єктів нерухомого майна, внесення змін у статутні документи ДП "Готель "Козацький" та вчинення будь-яких реєстраційних дій щодо об`єктів, водночас судом не встановлювалось заборон щодо розпорядження та користування зазначеною пам`яткою культурної спадщини.

Міністерство культури та інформаційної політики України подало до суду відзив, відповідно до якого просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Департамент охорони культурної спадщини виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) подав до суду апеляційної інстанції письмові пояснення, відповідно до яких просить залишити апеляційну скаргу без задоволенні, оскільки більше 20 років пам`ятка залишається без захисту, а дієві та вкрай необхідні заходи ні власником, ні користувачем не вживаються.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції, та вбачається з матеріалів справи у власності держави в особі Міністерства оборони України перебуває нежитловий будинок, розташований за адресою: м. Київ, вул. Ярославів Вал, 15-Б. Відомості про право власності на зазначене нерухоме майно 26 березня 2019 року внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 11 березня 1998 року №520 "Про затвердження переліку пам`яток історії та культури місцевого значення (Радянський р-н)" будинок, розташований за адресою: м. Київ, вул. Ярославів Вал, 15-Б, включено до переліку пам`яток історії та культури місцевого значення з охоронним № 981 -Кв.

Актом приймання (передачі) на баланс будівель і споруд від 17 травня 1993 року будинок було передано Міністерству оборони України у господарське відання та на баланс державного підприємства "Готель "Козацький" МОУ (далі - ДП "Готель "Козацький").

Станом на час винекнення спірних правовідносин перебування будівлі на балансі ДП "Готель "Козацький" підтверджується актом приймання (передачі) будинків, споруд і території військового містечка від 09 червня 2003 року, виданого на підставі наказу Державного секретаря Міністерства оборони України від 02 червня 2003 року № 19.

У 2000 році будинок було надано в оренду Міжнародному благодійному фонду "Музей історії повітроплавання і авіації ім. Сікорського" з умовами щодо страхування майна, його капітального ремонту, відпрацювання документації на проведення будівельних робіт, узгодження та отримання дозволів на проведення будівельних робіт.

У зв`язку з невиконанням орендарем взятих на себе зобов`язань, рішенням господарського суду м. Києва від 11 грудня 2015 року у справі № 910/23394/15, залишеного без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 21 червня 2016 року та постановою Вищого господарського суду України від 14 вересня 2016 року, будинок вилучено в Міжнародного благодійного фонду "Музей історії повітроплавання і авіації ім. Сікорського".

ТОВ "Межінсервіс" проведено обстеження технічного стану несучих конструкцій, за результатами якого складено акт від 12 грудня 2012 року, яким встановлено незадовільний стан конструкцій, а також поганий стан стін, перекриття проїзду та сходових кліток, покрівлі, елементів даху та дерев`яних перекриттів будинку.

Головним управлінням охорони культурної спадщини виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) винесено приписи від 15 серпня 2012 року № 46/п та від 09 жовтня 2012 року № 62/п щодо невиконання Міністерством оборони України та ДП "Готель "Козацький" вимог законодавства в частині утримання пам`ятки у належному санітарному, протипожежному і технічному стані за відсутності охоронного договору та зобов`язано згаданих суб`єктів усунути встановлені порушення.

Також листом від 19 вересня 2012 року № 5426 Головне управління охорони культурної спадщини виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) зверталось до Департаменту економічної та господарської діяльності Міністерства оборони України щодо необхідності проведення комплексу першочергових протиаварійних робіт з подальшою реставрацією зазначеного об`єкта та прискорення опрацювання шляхів вирішення питання належного утримання пам`ятки.

Про потребу здійснення аналогічних заходів було наголошено в листі Головного управління охорони культурної спадщини виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 26 листопада 2012 року №6403, адресованого ДП "Готель "Козацький".

Упродовж 2013 - 2014 років Управління охорони культурної спадщини виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) повідомляло Міністерство оборони України про необхідність проведення першочергових протиаварійних та реставраційних робіт, зокрема листами від 23 травня 2013 року № 066/02-1182, від 09 серпня 2013 року № 066/02-2046, від 24 січня 2014 року № 066/08-192 та від 16 липня 2014 року № 066/08-1758, а також ДП "Готель "Козацький" листом від 19 березня 2013 року №066/02-476.

Департаментом культури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) 19 серпня 2015 року складено акт № 78 про вчинення правопорушення Міністерством оборони України у зв`язку з тим, що ним не укладено охоронного договору, пам`ятка утримується в неналежному стані, а також винесено припис № 235/п, яким зобов`язано Міністерство оборони України в місячний термін із дня його отримання укласти з Департаментом охоронний договір на вказану пам`ятку місцевого значення та в найкоротший строк здійснити першочергові протиаварійні роботи (консервацію) щодо пам`ятки відповідно до розробленої і погодженої у встановленому законодавством порядку науково-проєктної документації.

На підставі зазначених вище акта та припису Департаментом культури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) винесено постанову від 04 вересня 2015 року № 57-15 "Про накладення фінансових санкцій за порушення законодавства у сфері охорони культурної спадщини", якою на Міністерство оборони України накладено фінансові санкції у розмірі 20 400 грн за ухилення власника пам`ятки від підписання охоронного договору та за недодержання вимог щодо захисту, збереження, утримання, використання, умисне доведення пам`ятки до стану руйнації.

Наказом Міністерства культури України від 06 грудня 2016 року № 1162 будинок, в якому мешкав авіаконструктор І. Сікорський з родиною, розташований за адресою: м. Київ, вул. Ярославів Вал, 15-Б включено до Державного реєстру нерухомих пам`яток України за категорією місцевого значення.

У червні - липні 2017 року інститутом "УкрНДІпроектреставрація" проведено визначення втрат первісного вигляду пам`ятки та огляд її технічного стану, за результатами чого складено акти від 19 червня 2017 року та 19 липня 2017 року, якими встановлено, що втрати пам`ятки складають 69 %, загальний стан аварійний та частково непридатний для нормальної експлуатації. Будинок потребує виконання повного комплексу ремонтно-реставраційних робіт, заміни інженерних мереж та благоустрою території.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25 січня 2018 року № 32 "Про внесення об`єктів культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України" будинок внесено до Державного реєстру нерухомих пам`яток України, надано статус національного значення з охоронним № 260087 як "Будинку, в якому мешкав видатний авіаконструктор І. Сікорський з родиною".

Розпорядженням Міністерства культури, молоді та спорту України від 06 березня 2020 року № 78/6.11.6 зобов`язано ДП "Готель "Козацький" укласти з органом охорони культурної спадщини Київської міської державної адміністрації охоронний договір, здійснити заходи щодо проведення першочергових заходів для уникнення подальшої руйнації пам`ятки та приведення її до належного стану.

Листом від 06 квітня 2020 року ДП "Готель "Козацький" повідомило Міністерство культури, молоді та спорту України про реєстрацію права власності на будівлю за державою в особі Міністерства оборони України та просило відтермінувати виконання розпорядження.

Відповідно до листа Головного управління майна та ресурсів Міністерства оборони України від 30 липня 2020 року № 503/6/5553 протягом 2017 - 2018 років вживались заходи щодо укладення охоронного договору на вказаний об`єкт культурної спадщини та проведення підготовчих робіт з реставрації. Зокрема, охоронний договір, підготовлений ДП "Готель "Козацький", було передано до управління охорони культурної спадщини Департаменту культури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), однак його повернули не підписаним із рекомендаціями звертатися до Департаменту культурної спадщини Міністерства культури України.

Також замовлено попередній етап проекту реставрації з оцінкою технічного стану та категорії складності й отримано від інституту "УкрНДІпроектреставрація" такі висновки: загальний стан пам`ятки аварійний та частково непридатний для нормальної експлуатації, інженерні мережі відключені, будинок не експлуатується. Стан зовнішніх та внутрішніх архітектурно-конструктивних і декоративних елементів непридатний для експлуатації. Фундамент, перекриття, стеля та підлога - в аварійному стані, дах місцями деформований, водовідвідна система відсутня. Будівля збережена на 31 %, категорія складності при реставрації - IV. Крім того, виконано комп`ютерне відновлення будинку та частину попередніх науково-вишукувальних робіт, що є передумовою для розроблення проекту реставрації. За умови виконання попередніх вишукувань можливо розробити проект першочергових протиаварійних робіт (орієнтовна вартість 150 тис. грн) та провести їх (орієнтовна вартість від 5 до 10 млн грн).

Однак, оскільки з 2015 року на рахунки ДП "Готель "Козацький" накладено арешти, обігових коштів для проведення робіт немає.

У свою чергу, Міністерство оборони України пропозиції до державного бюджету щодо виділення коштів для проведення необхідних протиаварійних заходів для збереження пам`ятки не подавало, відповідні бюджетні асигнування не отримувало, видатки на здійснення заходів з ремонту, відновлення та утримання зазначеної будівлі не передбачало, кошторис для проведення таких робіт не затверджувало.

Відповідно до листа Міністерства культури та інформаційної політики України від 31 липня 2020 року № 9372/6.11.2 охоронний договір на об`єкт культурної спадщини національного значення по вул. Ярославів Вал, 15-Б, у м. Києві не укладався, відомості щодо наявності погоджень науково-проєктної документації та видачі дозволів на проведення робіт за згаданою адресою відсутні.

Відсутність укладеного договору на вказану пам`ятку національного значення також підтверджується листом Департаменту охорони культурної спадщини виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 29 липня 2020 року №066-2565.

Актом від 28 серпня 2020 року складеним ТОВ "Міжнародний центр культурної спадщини та культурних цінностей" проведено візуальне обстеження пам`ятки історії "Будинок, в якому мешкав видатний авіаконструктор І. Сікорський з родиною", згідно з яким загальний стан будівлі є аварійним. Пам`ятка національного значення з охоронним № 260087 "Будинок, в якому мешкав видатний авіаконструктор І. Сікорський з родиною", розташована за адресою: м. Київ, вул. Ярославів Вал, 15-Б, що становить виняткову культурну цінність, перебуває у вкрай занедбаному стані, під загрозою остаточного руйнування та знищення, що беззаперечно свідчить про необхідність проведення першочергових робіт із консервації та реставрації.

Вважаючи бездіяльність відповідачів протиправною Заступник Генерального прокурора звернувся до суду для захисту прав та інтересів держави в особі Міністерства культури та інформаційної політики України.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог суд першої інстанції дійшов висновку про те, що Міністерство оборони України з моменту набуття права власності на нерухоме майно та отримання пам`яткою статусу місцевого, а потім національного значення (в 1998 та 2018 роках відповідно) не виконує обов`язку з укладення охоронного договору з органом охорони культурної спадщини. Крім того з метою збереження пам`ятки національного значення по вул. Ярославів Вал, 15-Б, у м. Києві Міністерство оборони України та ДП "Готель "Козацький" повинні забезпечити проведення необхідних науково-дослідних робіт, у тому числі археологічних і геологічних, забезпечити розроблення та погодження науково-проєктної документації, отримати дозвіл центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони культурної спадщини, привести цю пам`ятку до належного стану шляхом здійснення консерваційних та реставраційних робіт.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Правові, організаційні, соціальні та економічні відносини у сфері охорони культурної спадщини з метою її збереження, використання об`єктів культурної спадщини у суспільному житті, захисту традиційного характеру середовища в інтересах нинішнього і майбутніх поколінь регулюються Законом України "Про охорону культурної спадщини" від 08 червня 2020 року №1805-ІІІ.

Згідно з ст. 24 Закону України "Про охорону культурної спадщини" власник або уповноважений ним орган, користувач зобов`язані утримувати пам`ятку в належному стані, своєчасно провадити ремонт, захищати від пошкодження, руйнування або знищення відповідно до цього Закону та охоронного договору (ч. 1).

Використання пам`ятки повинно здійснюватися відповідно до режимів використання, встановлених органами охорони культурної спадщини, у спосіб, що потребує якнайменших змін і доповнень пам`ятки та забезпечує збереження її матеріальної автентичності, просторової композиції, а також елементів обладнання, упорядження, оздоби тощо (ч. 2).

Відповідно до ст. 23 Закону України "Про охорону культурної спадщини" усі власники пам`яток, щойно виявлених об`єктів культурної спадщини чи їх частин або уповноважені ними органи (особи) незалежно від форм власності на ці об`єкти зобов`язані укласти з відповідним органом охорони культурної спадщини охоронний договір.

При передачі пам`ятки, щойно виявленого об`єкта культурної спадщини чи її (його) частини у володіння, користування чи управління іншій особі істотною умовою договору про таку передачу є забезпечення особою, якій передається пам`ятка, щойно виявлений об`єкт культурної спадщини чи її (його) частина, збереження пам`ятки, щойно виявленого об`єкта культурної спадщини чи її (його) частини відповідно до вимог цього Закону та умов охоронного договору, укладеного власником або уповноваженим ним органом (особою) з відповідним органом охорони культурної спадщини.

Основним завданням охоронного договору є встановлення режиму використання пам`ятки культурної спадщини чи її частини, у тому числі території, на якій вона розташована, видів і термінів виконання реставраційних, консерваційних, ремонтних робіт, робіт з упорядження її території, інших пам`яткоохоронних заходів, необхідність яких визначається відповідним органом охорони культурної спадщини. До охоронного договору додаються: 1) акт технічного стану пам`ятки (форма якого затверджується центральним органом виконавчої влади у сфері охорони культурної спадщини) на момент укладення охоронного договору. Для ансамблів (комплексів) складається окремий акт на кожний їх об`єкт. Акт технічного стану поновлюється не рідше ніж раз на 5 років. Якщо стан пам`ятки значно змінився (після проведення ремонтних, реставраційних та інших робіт чи внаслідок дії чинників, що призвели до руйнування або пошкодження), - у п`ятиденний термін після його зміни; 2) опис культурних цінностей і предметів, які належать до пам`ятки, знаходяться на її території чи пов`язані з нею і становлять історичну, наукову, художню цінність, з визначенням місця і умов зберігання та використання; 3) план поверхів пам`яток-будівель і споруд (у масштабі 1:100); 4) план інженерних комунікацій та зовнішніх мереж (за наявності); 5) генеральний план земельної ділянки, на якій розташована пам`ятка (у масштабі 1:50, 1:100, 1:500, 1:1000 або 1:2000); 6) паспорт пам`ятки.

Отже охоронний договір є першочерговим документом, що встановлює гарантії збереження індивідуально визначеної пам`ятки культурної спадщини, що враховує її цінність, особливості та стан.

Так, охоронний договір є актом за участю суб`єкта владних повноважень та співвласника пам`ятки культурної спадщини, має форму договору, визначає взаємні права та обов`язки його учасників у публічно-правовій сфері (реалізація державного управління охороною культурної спадщини) і укладається на підставі ст. 23 Закону України "Про охорону культурної спадщини". Укладання такого договору відбувається замість видання індивідуального акта органу охорони культурної спадщини, яким покладається на власника зобов`язання щодо забезпечення збереження пам`ятки, щойно виявленого об`єкта культурної спадщини чи її (його) частини.

Укладання охоронних договорів має імперативний характер та спрямоване на реалізацію державної політики у сфері охорони культурної спадщини. Такими договорами не вирішується питання власності на об`єкт культурної спадщини, а встановлюється режим використання пам`яток та відповідальність за порушення такого режиму, види і терміни виконання реставраційних, консерваційних, ремонтних робіт, робіт з упорядження її території, інших пам`яткоохоронних заходів, необхідність яких визначається відповідним органом охорони культурної спадщини.

Законом передбачається обов`язкове укладення власником пам`ятки чи її частини охоронного договору з відповідним органом культурної спадщини вже після переходу права власності.

Частиною 3 ст. 23 Закону України "Про охорону культурної спадщини" передбачено, що порядок укладення охоронних договорів та їхні типові форми затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 2 Порядку укладення охоронних договорів на пам`ятки культурної спадщини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 грудня 2001 року № 1768 (далі - Порядок), власник пам`ятки чи її частини або уповноважений ним орган (особа) зобов`язаний не пізніше ніж через один місяць з моменту отримання пам`ятки чи її частини у власність або у користування укласти охоронний договір з відповідним органом охорони культурної спадщини.

Отже, як вірно зазначено судом першої інстанції, Міністерство оборони України протягом одного місяця з моменту набуття права власності на пам`ятку культурної спадщини було зобов`язане укласти охоронний договір. Крім того, обов`язок укладення охоронного договору покладається саме на власника пам`ятки, а не на орган охорони культурної спадщини, і саме власник повинен бути його ініціатором.

Верховний Суд у постанові від 13 грудня 2018 року у справі № 826/4605/16 зазначив про те, що п. 5 Порядку зафіксовано, що в охоронному договорі, складеному за зразком згідно з додатком, зазначаються особливості режиму використання пам`ятки, види і терміни виконання реставраційних, консерваційних, ремонтних робіт, робіт з упорядження її території, інших пам`яткоохоронних заходів, необхідність яких визначається відповідним органом охорони культурної спадщини.

За п. 6 Порядку до охоронного договору додаються: 1) акт технічного стану пам`ятки (форма якого затверджується центральним органом виконавчої влади у сфері охорони культурної спадщини) на момент укладення охоронного договору. Для ансамблів (комплексів) складається окремий акт на кожний їх об`єкт. Акт технічного стану поновлюється не рідше ніж раз на 5 років. Якщо стан пам`ятки значно змінився (після проведення ремонтних, реставраційних та інших робіт чи внаслідок дії чинників, що призвели до руйнування або пошкодження), - у п`ятиденний термін після його зміни; 2) опис культурних цінностей і предметів, які належать до пам`ятки, знаходяться на її території чи пов`язані з нею і становлять історичну, наукову, художню цінність, з визначенням місця і умов зберігання та використання; 3) план поверхів пам`яток-будівель і споруд (у масштабі 1:100); 4) план інженерних комунікацій та зовнішніх мереж (за наявності); 5) генеральний план земельної ділянки, на якій розташована пам`ятка (у масштабі 1:50, 1:100, 1:500, 1:1000 або 1:2000); 6) паспорт пам`ятки.

Таким чином, як вбачається з вищевикладених норм чинного законодавства, юридичні або фізичні особи, які є власниками об`єктів культурної спадщини чи їх частин, зобов`язані укласти з відповідним органом охорони культурної спадщини охоронний договір встановленого зразка, до якого мають бути додані додаткові документи.

Пунктом 4 Порядку передбачено, що на пам`ятки національного значення, які належать до сфери управління будь-якого центрального органу виконавчої влади, охоронний договір укладається з центральним органом виконавчої влади у сфері охорони культурної спадщини.

За приписами п. 1 Положення про Міністерство оборони України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 671, у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 19 жовтня 2016 року № 730 (далі - Положення), Міністерство оборони України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 1 Положення про Міністерство культури та інформаційної політики України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 жовтня 2019 року №885, Міністерство культури та інформаційної політики України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України, головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сферах культури, державної мовної політики, популяризації України у світі, державного іномовлення, інформаційного суверенітету України (у частині повноважень з управління цілісним майновим комплексом Українського національного інформаційного агентства "Укрінформ") та інформаційної безпеки, а також забезпечує формування та реалізацію державної політики у сферах кінематографії, відновлення та збереження національної пам`яті, міжнаціональних відносин, релігії та захисту прав національних меншин в Україні, мистецтв, охорони культурної спадщини, музейної справи, вивезення, ввезення і повернення культурних цінностей.

Отже Міністерство оборони України було зобов`язане протягом місяця з моменту набуття права власності на будинок по вул. Ярославів Вал, 15-Б, у м. Києві укласти охоронний договір з центральним органом виконавчої влади у сфері охорони культурної спадщини, а саме Міністерством культури та інформаційної політики України. Разом з тим, на час виникнення спірних правовідносин Міністерством оборони України зазначеного обов`язку не виконано.

Посилання апелянта на ту обставини, що 01 березня 2023 року укладено охоронний договір на пам`ятку культурної спадщини №4961 проте бюджетний ресурс, який передбачений на Збройні Сили України є обмеженим та не дає можливості фінансувати проекти цивільного призначення, особливо в умовах збройної агресії Російської федерації, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки протягом 1998-2021 років Міністерство оборони України, як власник будівлі не вчиняло заходів щодо укладення охоронного договору, факт укладання договору після прийняття судом першої інстанції рішення від 11 червня 2021 року не може слугувати підставою для його скасування.

Суд апеляційної інстанції погоджується з доводами апелянта, про те що в умовах сьогодення оборонна сфера є особливо важливою, водночас зазначені обставини не звільняють Міністерство борони України від обов`язку забезпечення охорони культурної спадщини об`єктів, власником яких воно є.

Щодо доводів апелянта про об`єктивність підстав невиконання покладеного на ного обов`язку у зв`язку з накладенням арешту на будівлі, зокрема будинку ім. Сікорського за адресою м. Київ, вул. Ярославів Вал, 15-Б, колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається зі змісту ухвали Печерського районного суду м. Києві від 04 січня 2018 року по справі №757/795/18-к накладено арешт на інвентарні об`єкти, власником яких є Міністерство оборони України та які перебувають у віданні Державного підприємства Міністерства оборони України "Готель "Козацький" зокрема, будинок ім. Сікорського за адресою м. Київ, вул. Ярославів Вал, 15-Б та заборонено відчуження вищевказаних об`єктів нерухомого майна Державного підприємства Міністерства оборони України "Готель "Козацький", а також заборонено державному реєстратору та нотаріусам вносити зміни в статутні документи підприємства та вчиняти будь-які інші реєстраційні дії щодо вказаних об`єктів нерухомого майна Державного підприємства Міністерства оборони України "Готель "Козацький".

Отже ухвала Печерського районного суду м. Києві від 04 січня 2018 року по справі №757/795/18-к не перешкоджала апелянту укласти охоронний договір та вчиняти дії щодо збереження пам`ятки національного значення.

Крім того, Конституція України передбачає, що власність зобов`язує і, отже, не повинна використовуватися на шкоду суспільству та його інтересам, а право власності може бути обмежене і навіть позбавлене з мотивів суспільної необхідності. Суспільний та публічний інтерес у цьому випадку є легітимною підставою для обмеження права власності.

ЦК України та Закон України "Про охорону культурної спадщини" визначають особливий правовий режим власності на культурні пам`ятки, який включає положення щодо контролю за їх збереженням та встановлює вимоги до їх власників, щодо їх збереження.

Приписами ч. 4 ст. 23 Закону України "Про охорону культурної спадщини" встановлено, що відсутність охоронного договору не звільняє особу від обов`язків, що випливають із цього Закону.

Згідно з ч. 1 ст. 24 Закону України "Про охорону культурної спадщини" встановлено, що власник або уповноважений ним орган, користувач зобов`язані утримувати пам`ятку в належному стані, своєчасно провадити ремонт, захищати від пошкодження, руйнування або знищення відповідно до цього Закону та охоронного договору.

Відповідно до ч. 4 ст. 24 Закону України "Про охорону культурної спадщини" передбачено, що у разі виникнення загрози для збереженості пам`ятки її власник або уповноважений ним орган, особа, яка набула права володіння, користування чи управління, зобов`язані негайно повідомити про це орган охорони культурної спадщини обласних, Київської та Севастопольської міських, районних державних адміністрацій та орган місцевого самоврядування, на території якого розташована пам`ятка.

Як встановлено судом першої інстанції та не спростовано відповідачами, зазначені заходи останніми не вживались. Водночас про загрозу руйнування пам`ятки "Будинок, в якому мешкав видатний авіаконструктор І. Сікорський з родиною" відповідні уповноважені органи охорони культурної спадщини місцевого та національного значення дізнались внаслідок проведених ними перевірок, за результатами яких складались відповідні акти, приписи та розпорядження.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України "Про охорону культурної спадщини" у разі, коли пам`ятці загрожує небезпека пошкодження, руйнування чи знищення, власник або уповноважений ним орган, особа, яка набула права володіння, користування чи управління, зобов`язані привести цю пам`ятку до належного стану (змінити вид або спосіб її використання, провести роботи з її консервації, реставрації, реабілітації, музеєфікації, ремонту та пристосування).

Норма згаданої статті передбачає солідарний обов`язок суб`єктів, тобто приведення пам`ятки до належного стану покладається одночасно як на її власника, так і на особу, в управлінні якої перебуває такий об`єкт.

Згідно з абз.абз. 15, 20 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про охорону культурної спадщини" консервація - це сукупність науково обґрунтованих заходів, які дозволяють захистити об`єкти культурної спадщини від подальших руйнувань і забезпечують збереження їхньої автентичності з мінімальним втручанням у їхній існуючий вигляд; реставрація - це сукупність науково обґрунтованих заходів щодо укріплення (консервації) фізичного стану, розкриття найбільш характерних ознак, відновлення втрачених або пошкоджених елементів об`єктів культурної спадщини із забезпеченням збереження їхньої автентичності.

Консерваційні роботи на пам`ятках визначаються необхідністю фізичного збереження пам`ятки в існуючому вигляді, максимального збереження автентичності об`єкта його культурної та історичної цінності, мінімального втручання в історичну субстанцію.

Роботи з консервації пам`ятки можуть бути превентивними (запобіжними) або стабілізуючими, тобто визначатися наявністю такого технічного стану пам`ятки, коли з`являється загроза її збереженню, мають місце ознаки деформації і наслідки руйнівної дії, нерідко аварійного характеру.

У свою чергу, реставраційні роботи, окрім фізичного збереження історичного вигляду пам`ятки, максимального збереження автентичності об`єкта, його культурної та історичної цінності, мінімального втручання в історичну субстанцію, передбачають відновлення частково втрачених чи пошкоджених елементів, розкриття характерних елементів об`єкта.

Отже, як вірно зазначено судом першої інстанції, повноцінне приведення пам`ятки до належного стану можливе лише шляхом проведення комплексу робіт з консервації та реставрації, оскільки саме у такому випадку об`єкт культурної спадщини буде відновлений та поверне свій первозданний вигляд.

Відповідно до ч. 2 ст. 27 Закону України "Про охорону культурної спадщини", якщо власник або уповноважений ним орган, особа, яка набула права володіння, користування чи управління, самостійно не здійснюють заходів, передбачених у частині першій цієї статті, то відповідний орган охорони культурної спадщини може зобов`язати їх здійснити ці заходи, видавши відповідне розпорядження.

Судом встановлено, що розпорядженням Міністерства культури, молоді та спорту України від 06 березня 2020 року № 78/6.11.6 серед іншого зобов`язано ДП "Готель "Козацький" в місячний строк із дня отримання цього розпорядження забезпечити приведення пам`ятки до належного стану, а саме проведення протиаварійних та невідкладних консерваційних робіт.

Згідно з ч. 1 ст. 26 Закону України "Про охорону культурної спадщини" консервація, реставрація, реабілітація, музеєфікація, ремонт, пристосування пам`яток національного значення здійснюються лише за наявності письмового дозволу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони культурної спадщини на підставі погодженої з ним науково-проектної документації.

Розробленню проектів консервації, реставрації, реабілітації, музеєфікації, ремонту, пристосування пам`яток передує проведення необхідних науково- дослідних робіт, у тому числі археологічних і геологічних.

Відповідно до п. 1.5 ДБН А.2.2-14-2016 "Склад та зміст науково- проектної документації на реставрацію пам`яток архітектури та містобудування", затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 29 грудня 2016 року № 337 (далі - ДБН А.2.2-14-2016), вимоги до розроблення науково-проектної документації є обов`язковими для всіх суб`єктів господарювання в сфері збереження пам`яток.

Підпунктом 3.11 п. З ДБН А.2.2-14-2016 визначено, що науково-проектна документація - це сукупність текстових та графічних матеріалів, які на різних стадіях проектування визначають концептуальні чи принципові архітектурні, містобудівні, інженерні, конструктивні, технологічні та інші рішення, спрямовані на збереження пам`ятки.

У пп. 9.1 п. 9 ДБН А.2.2-14-2016 передбачено, що проект розробляється на підставі вихідних даних для об`єкта реставрації, реставраційного завдання та на основі матеріалів комплексних наукових досліджень. Проект складається з текстових та графічних матеріалів, якими визначаються принципові архітектурні, містобудівні, інженерні, конструктивні і технологічні рішення, спрямовані на збереження пам`ятки.

Враховуючи вищевикладене, обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про те, що з метою збереження пам`ятки національного значення по вул. Ярославів Вал, 15-Б, у м. Києві Міністерство оборони України та ДП "Готель "Козацький" повинні: забезпечити проведення необхідних науково-дослідних робіт, у тому числі археологічних і геологічних; забезпечити розроблення та погодження науково-проєктної документації; отримати дозвіл центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони культурної спадщини; привести цю пам`ятку до належного стану шляхом здійснення консерваційних та реставраційних робіт.

Як вбачається з листа Головного управління майна та ресурсів Міністерства оборони України від 30 липня 2020 року № 503/6/5553, указані заходи щодо збереження пам`ятки вжиті не були через відсутність фінансування, аналогічні обставини зазначені представником Міністерства оборони Україні під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

Колегія суддів звертає увагу, що Міністерство оборони України бере участь у формуванні бюджету та самостійно визначає напрями використання бюджетних асигнувань, проте матеріали справи не містять доказів того, що апелянт вчиняє необхідні дії щодо збереження свого майна на виконання вимог пам`яткоохоронного законодавства України.

Також суд апеляційної інстанції звертає увагу, що передача зазначеної пам`ятки на підставі наказу Міністерства оборони України від 19 липня 2021 року №204 від ДП "Готель "Козацький" до ДП "Міністерства оборони України "Центральний проектний інститут" та підписання останній Охоронного договору від 01 березня 2023 року №4961 не можуть слугувати підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Разом з тим бездіяльність щодо зазначеної пам`ятки з кожним роком погіршує її стан через дію природних чинників, призводить до збільшення як кількості та обсягу робіт, так і їх загальної вартості, а також може спричинити повне руйнування та неможливість відновлення пам`ятки, що наразі перебуває у критичному аварійному стані.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Щодо доводів апелянта про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, в частині не залишення судом першої інстанції позовної заяви без руху у зв`язку з несплатою судового збору, колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи позивач звернувся до суду з позовом про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, отже позовні вимоги є вимогами немайнового характеру.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" від 08 липня 2011 року №3674-VI ставка судового збору за подання адміністративного позову немайнового характеру, який подано суб`єктом владних повноважень, юридичною особою або фізичною особою - підприємцем, складала 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Положеннями ч. 1 зазначеної статті передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Частиною 3 ст. 6 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Судом встановлено, що позивачем, відповідно до платіжного доручення від 15 лютого 2021 року №536 сплачено судовий збір у розмірі 6810,00 грн. за три вимоги немайнового характеру, а тому підстави для залишення позовної заяви без руху були відсутні.

Доводи апелянта про те, що зобов`язання вчинити дії щодо реставрації та консервації об`єкта культурної спадщини призведе до зміни майнового стану відповідачів, а тому позивач зобов`язаний був сплатити судовий збір за майнову вимогу, виходячи вартісної його оцінки, колегія суддів вважає помилковими.

Крім іншого, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 червня 2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України

Головуючий суддя Н.М. Єгорова

Судді Є.О. Сорочко

Є.В. Чаку

Повний текст постанови складено "11" грудня 2023 року.