Справа № 160/14124/23
Суддя: Рянська Вікторія В'ячеславівна
Дата ухвалення: 2023-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Рянської В.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в місті Дніпрі у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на службі, відшкодування моральної шкоди, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та зобов`язання вчинити певні дії, -
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, в якій позивач просить:
- визнати протиправним та скасувати п. 5 наказу Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області № 1052к від 07.06.2023 про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції;
- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області № 371о/с від 09.06.2023 «По особовому складу», яким реалізовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення ОСОБА_1 зі служби на підставі п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію»;
- поновити ОСОБА_1 на службі у званні майора поліції (номер жетона НОМЕР_4) на посаді заступника начальника сектору кримінальної поліції відділення поліції № 1 Криворізького районного управління поліції в Дніпропетровській області з 09.06.2023;
- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 09.06.2023 по день поновлення на посаді;
- стягнути з Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 09.06.2023 по день поновлення на службі;
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що з 15.08.2000 до 06.11.2015 він проходив службу в органах внутрішніх справ, з 07.11.2015 - в Національній поліції України. Наказом начальника Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області № 371 о/с від 09.06.2023 його звільнено з посади заступника начальника сектору кримінальної поліції відділення поліції № 1 Криворізького районного управління поліції в Дніпропетровській області з 09.06.2023 у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби. Підставою для видачі наказу про звільнення був наказ начальника Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області № 1052к від 07.06.2023 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих поліцейських Криворізького РУП ГУНП», який було видано відповідно до висновків службового розслідування, проведеного дисциплінарною комісією ГУНП в Дніпропетровській області за відомостями, викладеними у доповідній записці УГІ ГУНП від 29.05.2023 № 50/1-493. Позивач вважає накази відповідача № 1052к від 07.06.2023 в частині притягнення його до дисциплінарної відповідальності та № 371 о/с від 09.06.2023 про його звільнення протиправними, оскільки в його діях відсутній склад дисциплінарного правопорушення, він не допускав порушень службової дисципліни, висновок службового розслідування та накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції є необ`єктивними, необґрунтованими і такими, що не відповідають дійсним обставинам. Позивач зазначає, що під час служби в поліції він сумлінно ставився до виконання покладених на нього обов`язків, неодноразово був нагороджений та заохочувався. Зміст висновку службового розслідування в частині виявлених порушень повністю збігається зі змістом доповідної записки УГІ ГУНП від 29.05.2023 № 50/1-493, що на думку позивача свідчить про те, що службова перевірка фактично не проводилась. Висновок службового розслідування складено з порушеннями Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого наказом МВС України 07.11.2018 № 893, не містить усіх передбачених вказаним порядком відомостей. Вид стягнення стосовно нього був визначений без об`єктивного з`ясування всіх обставин справи, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок. Вважає погодження ним висновків про списання матеріалів ЄО до справи ВП правомірним, а дії працівників УГІ ГУНП щодо перереєстрації звернень громадян до ЄО ВП незаконними, оскільки такий порядок перереєстрації не передбачений законодавством України. Підстав для складення адміністративних матеріалів за ст. 183 КУпАП стосовно ОСОБА_2 не було, оскільки фактично неправдивого виклику поліції не було та виїзд за таким викликом не здійснювався. Тому матеріал був правомірно висновком списаний до справи ВГІ. Зазначення у висновку про порушення порядку ведення контрольно-наглядових справ щодо контролю за особою, яка перебуває під домашнім арештом, не відповідає дійсності та не наведено, яким саме вимогам не відповідають такі справи. Крім того, контрольно-наглядова справа № 92/23 перебувала на виконанні дільничних поліції, а не відділення сектору кримінальної поліції. Під час службового розслідування не було встановлено шкідливих наслідків дій або бездіяльності позивача та їх зв`язку з порушенням службової дисципліни. Вважає, що в його діях відсутні ознаки дисциплінарного проступку, тому підстави для притягнення його до дисциплінарної відповідальності та звільнення зі служби були відсутні.
Ухвалою суду від 27.06.2023 позовну заяву було залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків позовної заяви.
04.07.2023 у встановлений строк до суду надійшла заява позивача в порядку усунення недоліків з доданими до неї документами.
Ухвалою від 10.07.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, відмовлено у задоволенні клопотання позивача про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні), встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи, частково задоволено клопотання позивача про витребування доказів, витребувано у відповідача належним чином засвідчені належної якості копії: матеріалів службового розслідування, на підставі яких видано наказ Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області № 1052к від 07.06.2023 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих поліцейських Криворізького РУП ГУНП», в частині, що стосується ОСОБА_1 , наказу про призначення ОСОБА_1 на посаду заступника начальника сектору кримінальної поліції відділення поліції № 1 Криворізького районного управління поліції, посадової інструкції із зазначенням функціональних обов`язків заступника начальника сектору кримінальної поліції відділення поліції № 1 Криворізького районного управління поліції, послужного списку позивача, довідку про середньомісячне та середньоденне грошове забезпечення ОСОБА_1 за останні два місяці перед звільненням (за квітень та травень 2023 року) відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, постановлено надати суду витребувані докази у строк для подання відзиву.
19.07.2023 до суду подано відзив з доданими до нього документами, у якому відповідач просив відмовити в задоволенні позову. Обґрунтовуючи заперечення проти позовних вимог, зазначив, що позивач ОСОБА_1 проходив службу в ГУНП в Дніпропетровській області на посаді заступника начальника сектору кримінальної поліції відділення поліції № 1 Криворізького районного управління поліції. 09.06.2023 наказом ГУНП в Дніпропетровській області № 371 о/с заступника начальника сектору кримінальної поліції відділення поліції № 1 Криворізького районного управління поліції майора поліції ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції за п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» з 09.06.2023. Підставою для видання наказу про звільнення став наказ ГУНП в Дніпропетровській області № 1052к від 07.06.2023, яким на ОСОБА_1 було накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції. Підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності стало порушення ним службової дисципліни, що встановлено матеріалами службового розслідування, проведеного на підставі наказу ГУНП від 31.05.2023 № 1199, яке проводилось з метою повної і всебічної перевірки за відомостями, вказаними у доповідній записці УГІ ГУНП від 29.05.2023 № 50/1-493. Відповідач зазначає, що у ВП № 1 Криворізького РУП ГУНП 16.05.2023 встановлено 3 факти передчасного списання до справи ВП матеріалів ЄО з ознаками вчинення кримінального правопорушення та невнесення відповідних відомостей до ЄРДР. Незважаючи на наявні у вказаних матеріалах ознаки вчинення кримінального правопорушення, заступник начальника СКП ВП майор поліції ОСОБА_1 заходів щодо їх повернення до СВ ВП для внесення відповідних відомостей до ЄРДР не вжив. У подальшому вказані матеріали поліцейськими ВП було розглянуто у порядку Закону України «Про звернення громадян» та висновками списано до справи, які погодив майор поліції ОСОБА_1 . Під час перевірки службової діяльності особового складу СКП ВП виявлено порушення ведення КНС № 92/23 від 25.04.2023, № 88/23 від 30.03.2023, № 89/23 від 11.04.2023 щодо контролю за особою, яка перебуває під домашнім арештом, а саме робота в КНС не ведеться, вказані справи заведені неналежним чином, відсутні рапорти перевірки осіб та доручення щодо заведення таких справ. Опитаний під час службового розслідування ОСОБА_1 пояснив, що ним не складалися адміністративні матеріали за ст. 183 КУпАП стосовно ОСОБА_2 , оскільки останній на спецлінію « 102» не звертався, а лише повідомив про неправомірні дії поліцейських на «гарячу лінію». Також ОСОБА_1 пояснив, що погоджував висновки про списання матеріалів ЄО № 5592, 5892, 6624 та 1178 до справи у зв`язку з відсутністю ознак складу злочинів, та що особисто йому контроль за веденням КНС № 92/23, № 88/23 керівництвом СКП не доручався. З урахуванням викладеного, дисциплінарна комісія дійшла висновку, що вказані вчинки дискредитують звання рядового і начальницького складу Національної поліції України, майор поліції ОСОБА_1 вчинив діяння, несумісне зі званням поліцейського, оскільки скоїв проступок, який суперечить покладеним на працівників поліції основним обов`язкам, підривають довіру до них як до правоохоронців та носіїв влади, а також унеможливлюють подальше виконання ними обов`язків поліцейського. Кожен поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватись Конституції України, законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, сумлінно виконувати свої службові обов`язки. Позивач, склавши Присягу, добровільно взяв на себе вказані зобов`язання і був обізнаний, що за порушення цих вимог його буде притягнуто до дисциплінарної відповідальності аж до звільнення зі служби в поліції. Позивач був зобов`язаний всебічно дослідити відомості, викладені у заявах ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , та направити вказані матеріали до керівника відповідного відділу поліції для подальшого внесення відомостей до ЄРДР. При застосуванні до позивача дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в поліції ГУНП в Дніпропетровській області діяло в межах повноважень, у спосіб та у порядку, передбаченому чинним законодавством. ОСОБА_1 не надано доказів спричинення йому моральної шкоди та причинно-наслідкового зв`язку між шкодою та проведеним стосовно нього службовим розслідуванням, тому позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, у зв`язку з чим не підлягають задоволенню.
24.07.2023 надійшло повідомлення позивача про відсутність можливості надати суду витребувану копію посадової інструкції позивача, оскільки викладена в ній інформація є службовою.
11.08.2023 до суду надійшла відповідь на відзив, у якій позивач просив задовольнити позов. Ззазначив, зокрема, що заяви про кримінальні правопорушення приймалися слідчими ВП № 1, до повноважень яких належить прийняття рішення про внесення або невнесення до ЄРДР відомостей про вчинення кримінального правопорушення за відповідними заявами. До СКР ВП матеріали за заявами надійшли з висновками органу досудового розслідування про відсутність підстав для внесення до ЄРДР відомостей про кримінальне правопорушення. Позивачу не доручався контроль за перевіркою вказаних заяв. Він лише погоджував висновки про списання матеріалів перевірки заяв у справу ВП № 1. Доказів наявності у позивача повноважень щодо вирішеня питання про передання матеріалів до органу досудового розслідування для прийняття рішення про внесення відомостей до ЄРДР не надано. Крім того, у заявах громадян та матеріалах їх перевірки були відсутні необхідні відомості для висновку про наявність ознак кримінального правопорушення. Поліцейського не може бути притягнуто до відповідальності за оцінку ним доказів. Відповідачем у відзиві не спростовано тієї обставини, що позивачу не доручався контроль за веденням контрольно-наглядових справ. На момент звільнення у позивача були відсутні дисциплінарні стягнення. Також позивач зауважив, що моральну шкоду було спричинено йому незаконним звільненням, а не проведенням службового розслідування, як вважає відповідач.
Станом на час розгляду справи заперечення до суду не надійшло. Частиною четвертою статті 159 КАС України передбачено, що подання заяв по суті справи є правом учасників справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Дослідивши матеріали справи та надані докази, проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов таких висновків.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 15.08.2000 до 06.11.2015 проходив службу в органах внутрішніх справ, 07.11.2015 позивача було прийнято на службу до Національної поліції України, що підтверджується записами у трудовій книжці серії НОМЕР_1 , заповненій вперше 01.09.2000, та копією послужного списку позивача.
07.11.2015 ОСОБА_1 склав присягу працівника Національної поліції України.
Згідно з витягом з наказу від 05.07.2022 № 674 о/с «По особовому складу» майора поліції ОСОБА_1 було переміщено на посаду заступника начальника сектору кримінальної поліції відділення поліції № 1 Криворізького районного управління поліції з 05.07.2022.
12.05.2023, 15.05.2023 та 16.05.2023 поліцейськими УГІ ГУНП на підставі наказу Головного управління від 12.01.2022 № 55, а також на виконання завдань, визначених у протоколі наради керівництва ДГІ НП України від 15.03.2023 № 6, спільно з поліцейськими Дніпропетровського управління внутрішньої безпеки ДВБ НП України проведено заходи щодо перевірки організації службової діяльності у Криворізькому РУП ГУНП та відділеннях поліції №№ 1, 2, 3, 4 цього ж районного управління поліції, в результаті яких встановлено, що керівництвом та окремими поліцейськими відповідних підрозділів кримінальної поліції належна увага вказаному напрямку службової діяльності не приділялась, унаслідок чого мають місце недоліки та порушення, які вказані у доповідній записці від 29.05.2023 № 50/1-493 «Про результати проведених заходів підтримки і контролю у Криворізькому РУП ГУНП та відділеннях поліції №№ 1, 2, 3, 4 цього ж районного управління поліції».
31.05.2023 начальник УГІ ГУНП в Дніпропетровській області Таран О. рапортом на ім`я начальника ГУНП в Дніпропетровській області Щадила А. за відомостями, викладеними у доповідній записці від 29.05.2023 № 50/1-493, ініціював організацію проведення службового розслідування.
Наказом Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області № 1199 від 31.05.2023 «Про організацію проведення службового розслідування» було призначено службове розслідування за відомостями, викладеними у доповідній записці УГІ ГУНП від 29.05.2023 № 50/1-493 «Про результати проведених заходів підтримки і контролю у Криворізькому РУП ГУНП та відділеннях поліції №№ 1, 2, 3, 4 цього ж районного управління поліції».
07.06.2023 начальником ГУНП в Дніпропетровській області затверджено висновок за результатами службового розслідування за відомостями, вказаними у доповідній записці УГІ ГУНП від 29.05.2023 № 50/1-493 «Про результати проведених заходів підтримки і контролю у Криворізькому РУП ГУНП та відділеннях поліції № № 1, 2, 3, 4 цього ж районного управління поліції». Відповідно до вказаного висновку дисциплінарна комісія факти порушень службової дисципліни окремими поліцейськими Криворізького РУП ГУНП, що призвели до виявлених порушень, вказаних у доповідній записці УГІ ГУНП від 29.05.2023 № 50/1-493 «Про результати проведених заходів підтримки і контролю у Криворізькому РУП ГУНП та відділеннях поліції №№ 1, 2, 3, 4 цього ж районного управління поліції», вважала такими, що знайшли своє об`єктивне підтвердження, а в діях окремих поліцейських Криворізького РУП ГУНП дисциплінарні проступки вважала встановленими. Дисциплінарною комісією було запропоновано, зокрема, за порушення службової дисципліни, недотримання вимог пунктів 1, 2 частини 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», пункту 1 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, пункту 11 розділу ІІ Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС України від 08.02.2019 № 100, пункту 2.3.6 посадової інструкції № 45.1/2-7дск від 03.01.2023, Присяги поліцейського, що виразилось у невжитті заходів щодо внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань під час розгляду заяв ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 щодо вчинення кримінальних правопорушень та погодженні висновків про списання до справи матеріалів за вказаними заявами, невжитті заходів з усунення недоліків у роботі сектору кримінальної поліції, тобто вчиненні в умовах воєнного стану проступку, який суперечить покладеним на працівників поліції основним обов`язкам, застосувати до заступника начальника сектору кримінальної поліції відділення поліції № 1 Криворізького районного управління поліції ГУНП майора поліції ОСОБА_1 (НОМЕР_4) дисциплінарне стягнення у виді звільнення із служби в поліції.
У висновку службового розслідування, затвердженому 07.06.2023, зазначено, що службовим розслідуванням встановлено, зокрема, таке.
«У ВП № 1 Криворізького РУП ГУНП 16.05.2023 під час проведених заходів встановлено 3 факти передчасного списання до справи ВП матеріалів ЄО з ознаками вчинення кримінального правопорушення та невнесення відповідних відомостей до ЄРДР.
Так, 28.04.2023 та 23.04.2023 до ЄО ВП за № 5592 і 5892, відповідно, зареєстровано звернення ОСОБА_3 щодо шахрайських дій представника агенції «Юнайтед Пет Фут» ОСОБА_7 з приводу працевлаштування за кордоном та отримання ним грошового переказу в сумі 8750 гривень.
Також, 26.01.2023 до ЄО ВП за № 1178 зареєстровані звернення ОСОБА_4 за фактом крадіжки з автомобіля ВАЗ-2105, д.н.з. НОМЕР_2 , палива з баку у кількості 30 л, акумулятора та запасної каністри з паливом ємністю 20 л, на загальну суму 4700 гривень.
Незважаючи на наявні у вказаних матеріалах ознаки вчинення кримінального правопорушення, заступник начальника СКП ВП майор поліції ОСОБА_1 заходів щодо їх повернення до СВ ВП для внесення відповідних відомостей до ЄРДР не вжив.
У подальшому вказані матеріали поліцейськими ВП було розглянуто у порядку Закону України «Про звернення громадян» та висновками списано до справи, які погодив майор поліції ОСОБА_1 .
Під час перевірки службової діяльності особового складу СКП ВП виявлено порушення ведення КНС № 92/23 від 25.04.2023, № 88/23 від 30.03.2023, № 89/23 від 11.04.2023 щодо контролю за особою, яка перебуває під домашнім арештом, а саме робота в КНС не ведеться, вказані справи заведені неналежним чином, відсутні рапорти перевірки осіб та доручення щодо заведення таких справ.
Опитаний під час службового розслідування заступник начальника сектору кримінальної поліції відділення поліції № 1 Криворізького районного управління поліції ГУНП майор поліції ОСОБА_1 пояснив, що ним не складалися адміністративні матеріали за ст. 183 КУпАП стосовно ОСОБА_2 , оскільки останній на спецлінію « 102» не звертався, а лише повідомив про неправомірні дії поліцейських на «гарячу лінію». Також майор поліції ОСОБА_1 пояснив, що погоджував висновки про списання матеріалів ЄО № 5592, 5892, 6624 та 1178 до справи у зв`язку з відсутністю у матеріалах ознак складу злочинів, за якими була проведена повна та об`єктивна перевірка.
Крім того, майор поліції ОСОБА_1 зазначив, що особисто йому контроль за веденням КНС № 92/23, № 88/23 керівництвом СКП не доручався».
З урахуванням викладеного, дисциплінарна комісія дійшла висновку, що вказані вчинки дискредитують звання поліцейського, майор поліції ОСОБА_1 вчинив діяння, несумісне зі званням поліцейського, оскільки скоїв проступки, які суперечать покладеним на працівників поліції основним обов`язкам, підривають довіру до нього як до правоохоронця та носія влади, а також унеможливлюють подальше виконання ним обов`язків поліцейського.
07.06.2023 Головним управлінням Національної поліції в Дніпропетровській області видано наказ № 1052к «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих поліцейських Криворізького РУП ГУНП», згідно з пунктом 3 якого за порушення службової дисципліни, недотримання вимог пунктів 1, 2 частини 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», пункту 1 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, пункту 11 розділу ІІ Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС України від 08.02.2019 № 100, пункту 2.3.6 посадової інструкції № 45.1/2-7дск від 03.01.2023, Присяги поліцейського, що виразилось у невжитті заходів щодо внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань під час розгляду заяв ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 щодо вчинення кримінальних правопорушень та погодженні висновків про списання до справи матеріалів за вказаними заявами, невжитті заходів з усунення недоліків у роботі сектору кримінальної поліції, тобто вчиненні в умовах воєнного стану проступку, який суперечить покладеним на працівників поліції основним обов`язкам, застосовано до заступника начальника сектору кримінальної поліції відділення поліції № 1 Криворізького районного управління поліції ГУНП майора поліції ОСОБА_1 (НОМЕР_4) дисциплінарне стягнення у виді звільнення із служби в поліції.
Згідно із записом, що міститься у наказі, позивач з ним ознайомлений 08.06.2023.
09.06.2023 Головним управлінням Національної поліції в Дніпропетровській області видано наказ № 371 о/с «По особовому складу» про звільнення майора поліції ОСОБА_1 (НОМЕР_4) заступника начальника сектору кримінальної поліції відділення поліції № 1 Криворізького районного управління поліції з 09.06.2023 відповідно до пункту 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України). Підстава: наказ ГУНП від 07.06.2023 № 1052к.
Примірник наказу № 371 о/с від 09.06.2023 позивач отримав 14.06.2023, що підтверджується його підписом у наказі.
Не погодившись з оскаржуваними наказами про накладення дисциплінарного стягнення та звільнення зі служби, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає таке.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII (далі - Закон №580-VIII в редакції на час виникнення спірних правовідносин).
Завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: 1) забезпечення публічної безпеки і порядку; 2) охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; 3) протидії злочинності; 4) надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги (стаття 2 цього Закону).
Відповідно до частини першої статті 3 Закону № 580-VIII у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.
За змістом частини першої, четвертої статті 8 Закону № 580-VIII поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
Під час дії воєнного стану поліція діє згідно із призначенням та специфікою діяльності з урахуванням тих обмежень прав і свобод громадян, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, що визначаються відповідно до Конституції України та Закону України «Про правовий режим воєнного стану».
Відповідно до частини першої статті 59 Закону № 580-VIII служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.
За змістом частини першої статті 17 Закону № 580-VIII поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу в поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.
За змістом пунктів 1, 2 частини першої статті 18 Закону № 580-VIII поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.
Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію», зобов`язує поліцейського бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України.
Згідно з пунктом 11 розділу ІІ Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС України від 08.02.2019 № 100, поліцейський органу (підрозділу) поліції, якому доручено розгляд заяви або повідомлення про іншу подію та прийняття відповідного рішення в межах Закону України «Про звернення громадян» або Кодексу України про адміністративні правопорушення, у разі встановлення в матеріалах відомостей, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, невідкладно рапортом доповідає про це керівникові органу (підрозділу) поліції або особі, яка виконує його обов`язки. Керівник органу (підрозділу) поліції або особа, яка виконує його обов`язки, доручає уповноваженій службовій особі невідкладно зареєструвати рапорт працівника поліції в ІТС ІПНП (журналі ЄО) та не пізніше 24 годин з моменту реєстрації надіслати зазначені матеріали до органу досудового розслідування органу (підрозділу) поліції для внесення відповідних відомостей до ЄРДР.
Частиною першою статті 64 Закону № 580-VIII передбачено, що особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту:
«Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки».
У разі вчинення протиправних діянь, згідно з частиною першою статті 19 Закону № 580-VIII, поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону, а також з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України «Про оборону України».
Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом (частина друга статті 19 Закону № 580-VIII).
Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII затверджено Дисциплінарний статут Національної поліції України (далі - Дисциплінарний статут, в редакції на час виникнення спірних відносин).
Згідно з преамбулою до Дисциплінарного статуту, цей Статут визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження. Дія цього Статуту поширюється на поліцейських, осіб, які мають спеціальні звання Бюро економічної безпеки України, співробітників Служби судової охорони та осіб рядового і начальницького складу Державного бюро розслідувань, які повинні неухильно додержуватися його вимог.
Відповідно до частини першої статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.
Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу (частина друга статті 1 Дисциплінарного статуту).
Згідно з частиною третьою статті 1 Дисциплінарного статуту, службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію», зобов`язує поліцейського, зокрема: бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції.
Поліцейський перебуває під захистом держави. Права поліцейського та порядок їх реалізації з урахуванням особливостей служби в поліції визначаються Конституцією та законами України. Обмеження прав поліцейського не допускається, крім випадків, визначених законом (частина четверта, п`ята цієї статті Статуту).
Відповідно до частини шостої статті 1 Дисциплінарного статуту під час виконання службових обов`язків поліцейський має право: 1) на повагу до своєї особистості, коректне ставлення з боку керівників, колег та інших осіб; 2) вимагати письмового оформлення обсягу посадових (функціональних) обов`язків за відповідною посадою та створення умов, необхідних для їх виконання; 3) приймати у межах, визначених посадовими (функціональними) обов`язками, рішення або брати участь у їх підготовці; 4) на доступ до службової інформації, необхідної для виконання обов`язків за посадою; 7) ознайомлюватися з матеріалами особової справи, висновками службового розслідування, що проводиться стосовно нього, а також долучати до нього свої пояснення; 8) робити копії матеріалів особової справи, висновків службового розслідування за допомогою технічних засобів з урахуванням обмежень, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, законами України «Про захист персональних даних», «Про державну таємницю» та іншими законами; 9) на неупереджений розгляд скарг, поданих на його рішення, дії чи бездіяльність, а також на неупереджений розгляд поданих ним скарг, у тому числі на рішення, дії чи бездіяльність його керівників; 10) на правничу допомогу та захист своїх прав під час розгляду скарг або під час проведення службових розслідувань.
Відповідно до частини першої статті 11 Дисциплінарного статуту за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.
Дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції (стаття 12 Дисциплінарного статуту).
За змістом частини третьої, п`ятої статті 13 Дисциплінарного статуту до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції. Застосування до поліцейського інших видів дисциплінарних стягнень, не передбачених цим Статутом, забороняється.
Дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків. Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони (частини перша, друга статті 13 Статуту).
Статтею 14 Дисциплінарного статуту визначено, що службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.
Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.
Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення. Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, медіа (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку. Службове розслідування проводиться на засадах неупередженості та рівності всіх поліцейських перед законом незалежно від займаної посади, спеціального звання, наявних у них державних нагород та заслуг перед державою. У разі вчинення поліцейським більше двох дисциплінарних порушень проводиться одне службове розслідування. Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022, який затверджено Законом України № 2102-IX від 24.02.2022 року, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
У подальшому воєнний стан неодноразово продовжувався та діяв як на час виникнення спірних правовідносин, так і на час розгляду справи.
Розділом V Дисциплінарного статуту унормовано особливості проведення службового розслідування в період дії воєнного стану.
Відповідно до частини першої, другої статті 26 Дисциплінарного статуту у період дії воєнного стану службове розслідування проводиться з дотриманням вимог цього Статуту з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Службове розслідування призначається та проводиться у формі письмового провадження.
Службове розслідування за фактом порушення поліцейським службової дисципліни може проводитися як дисциплінарною комісією, так і однією особою, у тому числі безпосередньо уповноваженим керівником, який одноособово здійснює передбачені Статутом повноваження дисциплінарної комісії (далі - уповноважена особа).
Під час проведення службового розслідування уповноважена особа зобов`язана запропонувати поліцейському або іншій особі, обізнаній з обставинами вчинення дисциплінарного проступку, надати пояснення (частина перша статті 27 Статуту).
Частинами третьою, п`ятою та шостою статті 26 цього Статуту унормовано, що службове розслідування має бути завершене протягом 15 календарних днів з дня його призначення уповноваженим керівником. До строку проведення службового розслідування не зараховується документально підтверджений час перебування поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, у відрядженні чи на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, розташованих на підконтрольних органам державної влади територіях. За результатами службового розслідування уповноважена особа складає висновок. Службове розслідування вважається завершеним у день затвердження керівником, який призначив службове розслідування.
З метою належної організації заходів, спрямованих на зміцнення службової дисципліни в діяльності органів та підрозділів Національної поліції України, запобігання надзвичайним подіям за участю поліцейських, упорядкування питань призначення, проведення службових розслідувань за фактами порушення поліцейськими службової дисципліни наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 № 893 затверджено Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України (далі Порядок № 893, в редакції на час спірних відносин).
За змістом пункту 1 розділу І Порядку № 893 цей Порядок визначає процедуру проведення службового розслідування стосовно поліцейського, права учасників службового розслідування, порядок оформлення його результатів, прийняття та реалізації рішень за результатами службового розслідування.
Відповідно до пунктів 1, 4 розділу V Порядку № 893 проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків.
Службове розслідування має встановити: наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування; наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій; ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок; обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього; відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; вид і розмір заподіяної шкоди; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.
Відповідно до положень розділу VI Порядку № 893 висновок службового розслідування є підсумковим документом службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування готує і підписує дисциплінарна комісія.
У вступній частині висновку службового розслідування викладаються такі відомості: дата і місце складання висновку службового розслідування, прізвище та ініціали, посада і місце служби (роботи) голови (заступника голови) та членів дисциплінарної комісії, що проводила службове розслідування; підстава для проведення службового розслідування; форма розгляду справи дисциплінарною комісією (відкрите засідання чи письмове провадження).
В описовій частині висновку службового розслідування викладаються відомості, встановлені під час проведення службового розслідування: обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, час, місце, спосіб, мотив учинення дисциплінарного проступку, його наслідки (їх тяжкість), що настали у зв`язку з цим; посада, звання, прізвище, ім`я, по батькові, персональні дані (дата і місце народження, освіта, період служби в поліції і на займаній посаді - із дотриманням вимог Закону України «Про захист персональних даних»), відомості, що характеризують поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; пояснення поліцейського щодо обставин справи, а в разі відмови від надання такого пояснення - інформація про засвідчення цього факту відповідним актом про відмову надати пояснення чи поштове повідомлення про вручення або про відмову від отримання виклику для надання пояснень чи повернення поштового відправлення з позначкою про невручення; пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи; пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи; документи та матеріали, що підтверджують та (або) спростовують факт учинення дисциплінарного проступку; обставини, що обтяжують або пом`якшують відповідальність поліцейського, визначені статтею 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України; причини та умови, що призвели до вчинення виявленого дисциплінарного проступку, обставини, що знімають із поліцейського звинувачення.
У резолютивній частині висновку службового розслідування дисциплінарною комісією зазначаються: висновок щодо наявності або відсутності в діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону, іншого нормативно-правового чи організаційно-розпорядчого акта, наказу керівника, який було порушено. У разі неможливості встановлення за результатами службового розслідування факту наявності/відсутності в діях (бездіяльності) поліцейського складу дисциплінарного проступку внаслідок неможливості отримання доступу до необхідних документів такі обставини розцінюються на користь поліцейського, стосовно якого призначено службове розслідування; вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського в разі наявності в його діянні ознак дисциплінарного проступку; запропоновані заходи, спрямовані на усунення виявлених під час службового розслідування недоліків, причин та умов виникнення обставин, які стали підставою для призначення службового розслідування.
Висновок службового розслідування затверджує керівник, який його призначив, або особа, яка виконує обов`язки керівника. Враховуючи думку членів дисциплінарної комісії та на підставі поданих матеріалів службового розслідування уповноважений керівник може прийняти рішення про накладення на поліцейського іншого виду дисциплінарного стягнення, що відрізняється від запропонованого дисциплінарною комісією.
Відповідно до частини першої статті 29 Дисциплінарного статуту, у разі встановлення за результатами службового розслідування в діях поліцейського дисциплінарного проступку видається письмовий наказ про застосування до нього одного з видів дисциплінарного стягнення з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
Дисциплінарні стягнення застосовуються в порядку зростання від менш суворого, яким є зауваження, до більш суворого - звільнення зі служби в поліції (частина друга статті 29 Статуту).
За змістом статті 31 Дисциплінарного статуту поліцейський має право подати рапорт про перегляд застосованого до нього дисциплінарного стягнення або його скасування протягом трьох днів з дня його виконання (реалізації) шляхом подання рапорту до прямого керівника особи, яка застосувала дисциплінарне стягнення, а також шляхом звернення до суду в установленому порядку. Поліцейський має право оскаржити застосоване до нього дисциплінарне стягнення, звернувшись до адміністративного суду.
Отже, протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції, є дисциплінарним проступком, за вчинення якого до поліцейського, винного в його учиненні, застосовуються заходи дисциплінарного стягнення, зокрема, і звільнення зі служби в поліції.
На підставі пункту 6 частини першої статті 77 Закону № 580-VIII поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
З системного аналізу наведених норм законодавства вбачається, що єдиною підставою для застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення, зокрема, у вигляді звільнення зі служби у поліції, є відповідний наказ начальника, прийнятий на підставі висновку службового розслідування, яке проводиться з метою повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку.
Під час судового розгляду справи встановлено та матеріалами справи підтверджено, що оскаржуваний наказ Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області № 371 о/с від 09.06.2023 про звільнення позивача зі служби в поліції за п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» прийнятий у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України наказом Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 07.06.2023 № 1052к, прийнятим за наслідками проведеного службового розслідування, оформленого висновком від 07.06.2023 та затвердженим начальником ГУНП в Дніпропетровській області 07.06.2023.
За вказаним висновком під час службового розслідування були встановлені обставини вчинення позивачем дисциплінарного проступку, що полягає у порушенні службової дисципліни, недотримання вимог пунктів 1, 2 частини 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», пункту 1 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, пункту 11 розділу ІІ Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС України від 08.02.2019 № 100, пункту 2.3.6 посадової інструкції № 45.1/2-7дск від 03.01.2023, Присяги поліцейського, що виразилось у невжитті заходів щодо внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань під час розгляду заяв ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 щодо вчинення кримінальних правопорушень та погодженні висновків про списання до справи матеріалів за вказаними заявами, невжитті заходів з усунення недоліків у роботі сектору кримінальної поліції, тобто вчиненні в умовах воєнного стану проступку, який суперечить покладеним на працівників поліції основним обов`язкам.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, що підставою для дисциплінарної відповідальності є дисциплінарний проступок, склад якого включає суб`єкт, суб`єктивну сторону, об`єкт і об`єктивну сторону.
Саме з метою повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, проводиться службове розслідування, яке полягає у перш за все у зборі, перевірці та оцінці матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського та яке має встановити: наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (яких) було призначено службове розслідування; наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій; ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок; обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього, відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень, вид і розмір заподіяної шкоди, причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.
При цьому, дисциплінарна відповідальність поліцейського виникає виключно у разі вчинення безпосередньо ним дисциплінарного проступку, тобто у разі невиконання чи неналежного виконання саме ним службової дисципліни, і такі обставини щодо вчинення цією особою дисциплінарного проступку, встановлюються під час службового розслідування щодо особи порушника.
Однак досліджені судом матеріали службового розслідування, висновки якого покладено в основу оскаржуваного наказу про застосування до позивача дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби, не свідчать про доведеність відповідачем вини останнього у вчиненні дисциплінарного проступку, несумісного зі званням поліцейського, що підриває довіру до нього як до правоохоронця та носія влади, а також унеможливлює подальше виконання ним обов`язків поліцейського.
У висновку службового розслідування від 07.06.2023 в порушення положень пункту 4 розділу VI Порядку № 893 не в повній мірі відображені відомості щодо обставин вчинення майором поліції ОСОБА_1 дисциплінарного проступку, його наслідки (тяжкість), що настали у зв`язку з цим.
За таких обставин, службове розслідування не можна вважати таким, що проведено при повному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин вчинення позивачем дисциплінарного проступку.
Перевіряючи рішення суб`єкта владних повноважень на відповідність вимогам частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, зокрема, має перевірити чи прийнято воно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення. При цьому, даючи юридичну оцінку правильності застосування дисциплінарного стягнення, суд має виходити з характеру дисциплінарного проступку, обставин, за яких його вчинено, обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність.
Суд зазначає, що службова дисципліна поліцейського полягає у виконанні (дотриманні) законодавчих та підзаконних актів із питань службової діяльності та бездоганному і неухильному додержанні порядку і правил, що такими нормативними актами передбачені. При цьому, керівник органу (підрозділу) поліції повинен бути прикладом дотримання законодавства України, професійно-етичних вимог, основних принципів професійної діяльності та правил поведінки поліцейських, а також вимагати їх дотримання від підлеглих, а також відповідати за віддані (видані) розпорядження (доручення) і накази, наслідки їх реалізації, та не має права перекладати свою відповідальність на підлеглих.
Позивач, приступивши до виконання обов`язків заступника начальника сектору кримінальної поліції відділення поліції № 1 Криворізького районного управління поліції, у спірних правовідносинах був зобов`язаний не лише особисто дотримуватися та неухильно виконувати вимоги законодавства та контролювати їх виконання та дотримання підлеглими.
Поряд з цим, на переконання суду, встановлення фактів невжиття заходів щодо повернення матеріалів до СВ ВП для внесення відповідних відомостей до ЄРДР та затвердження висновків про списання матеріалів ЄО до справи ВП (по заявам № 5592, 5892, 6624 та 1178) не доводить вчинення позивачем діяння, несумісного зі званням поліцейського, а відтак не є самостійною підставою для висновку про вчинення поліцейським дій, що дискредитують орган поліції та подальшу несумісність із проходженням служби.
За змістом висновку службового розслідування та оспорюваного п. 3 наказу № 1052к від 07.06.2023, порушення службової дисципліни позивачем полягає, серед іншого, у порушенні ним пункту 2.3.6 посадової інструкції № 45.1/2-7дск.
Однак, ні копії матеріалів службового розслідування, надані відповідачем на виконання ухвали суду, ні зміст висновку службового розслідування від 07.06.2023, ні оскаржуваний п. 3 наказу № 1052к від 07.06.2023 не містять викладу посадових обов`язків, які повинен був виконувати позивач, що наведені у пункті 2.3.6 посадової інструкції № 45.1/2-7дск.
Наведені обставини свідчать про неповноту проведеної щодо позивача службової перевірки, без об`єктивного з`ясування всіх обставин справи, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок.
Матеріалами службового розслідування не доведено наявності в діях позивача дисциплінарного проступку, про який йдеться у висновку службового розслідування, не було визначено, які саме дії (бездіяльність) позивача призвели до негативних наслідків (їх тяжкість), не доведено і фактів порушення позивачем Присяги поліцейського.
Суд звертає увагу, що до позивача було застосовано найсуворіший вид дисциплінарного стягнення, без співставлення тяжкості допущених позивачем порушень службової дисципліни, без врахування даних, що його характеризують, та вважає, що такий вид стягнення не є співмірним.
З огляду на викладені обставини у сукупності з наданими сторонами доказами, звільнення позивача зі служби в поліції у спірних правовідносинах відбулось не на підставі та не у спосіб, що передбачений чинним законодавством, тому наказ Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 07.06.2023 № 1052к «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих поліцейських Криворізького РУП ГУНП» в частині щодо застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в поліції є протиправним та підлягає скасуванню.
Враховуючи, що наказ Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 09.06.2023 № 371 о/с прийнято з метою реалізації наказу від 07.06.2023 № 1052к, він також підлягає скасуванню як протиправний.
Щодо вимог позивача про поновлення на посаді, суд зазначає наступне.
Частина шоста статті 43 Конституції України гарантує громадянам захист від незаконного звільнення.
Законом України «Про Національну поліцію» не визначено процедури поновлення протиправно звільненого поліцейського на посаді, відповідно, застосуванню підлягають норми трудового законодавства.
За приписами частини першою статті 235 Кодексу законів про працю України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.
Суд звертає увагу, що визнання протиправним та скасування акта індивідуальної дії (наказу про звільнення) має наслідком його недійсність з моменту прийняття. Тобто такий акт індивідуальної дії від моменту прийняття не породжує жодних правових наслідків, крім тих, що пов`язані з його скасуванням.
Таким чином, встановлення судом факту незаконного звільнення поліцейського і, як наслідок, поновлення його на службі, є нерозривними складовими одного процесу із захисту порушеного права, що співпадають у часі.
Відповідно до положень статті 241-1 Кодексу законів про працю України строки виникнення і припинення трудових прав та обов`язків обчислюються роками, місяцями, тижнями і днями. Коли строки визначаються днями, то їх обчислюють з дня, наступного після того дня, з якого починається строк.
Таким чином, працівник вважатиметься звільненим з наступного дня після того дня, з якого починається строк звільнення.
Відповідно до пункту 2.27 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58, днем звільнення вважається останній день роботи.
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що поновлення на службі незаконно звільненого поліцейського повинно відбуватись з дня, наступного за днем звільнення.
Враховуючи, що день звільнення вважається останнім днем служби, позивач підлягає поновленню на посаді заступника начальника сектору кримінальної поліції відділення поліції № 1 Криворізького районного управління поліції в Дніпропетровській області днем, наступним за днем звільнення, тобто з 10.06.2023, а не з 09.06.2023, як просить позивач.
Щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини другої статті 235 Кодексу законів про працю України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.
Обчислення середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження проводиться відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 (далі Порядок №100).
Відповідно до абзацу 4 пункту 2 Порядку № 100 у всіх інших випадках середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата.
Відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» виплата грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ із специфічними умовами навчання здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством внутрішніх справ. Ця норма є бланкетною та обумовлює існування спеціального нормативно-правового акту для унормування порядку (механізму) нарахування і виплати грошового забезпечення поліцейським.
Згідно пунктом 9 Розділу 1 Порядку № 260 при виплаті поліцейським грошового забезпечення за неповний місяць розмір виплати за кожний календарний день визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення за повний місяць на кількість календарних днів у місяці, за який здійснюється виплата.
Відповідно до абзацу 1 пункту 6 Розділу III Порядку № 260 поліцейським, звільненим зі служби в поліції, а потім поновленим на службі у зв`язку з визнанням звільнення незаконним, за час вимушеного прогулу з дня звільнення виплачуються всі види грошового забезпечення (в тому числі премія), які були їм визначені на день звільнення. Підставою для нарахування та виплати грошового забезпечення є наказ керівника органу поліції про поновлення особи на службі або скасування наказу про його звільнення.
Зі змісту Порядку № 260 грошове забезпечення поліцейських обраховується та виплачується з розрахунку календарних днів відповідного місяця їх служби.
Отже, при визначенні розміру грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, який підлягає присудженню на користь позивача з відповідача, необхідно застосовувати норми Порядку № 260, беручи до уваги кількість календарних днів для обрахунку грошового забезпечення.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 17 березня 2021 року у справі № 815/6557/16, від 09 квітня 2020 року у справі № 540/426/19, від 26 квітня 2019 року і у справі № 815/1829/17.
При цьому, розрахунок середньоденної заробітної плати повинен здійснюватися відповідно до Порядку №100 з урахуванням положень Порядку № 260 в частині застосування при такому розрахунку саме календарних днів відповідного місяця.
Відповідно до пункту 5 Порядку № 100 нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.
Пунктом 8 Порядку № 100 визначено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.
Згідно з наданою суду довідкою ГУНП в Дніпропетровської області № 2052 від 14.07.2023 грошове забезпечення позивача станом на день звільнення становило:
- посадовий оклад: квітень 2023 року - 2850,00 грн, травень 2023 року - 2850,00 грн.;
- оклад за спеціальние звання: квітень 2023 року - 2000,00 грн, травень 2023 року - 2000,00 грн;
- надбавка за стаж служби в поліції: квітень 2023 року - 2185,50 грн, травень 2023 року - 2185,50 грн;
- надбавка за специфічні умови проходження служби: квітень 2023 року 4219,50 грн, травень 2023 року - 4219,50 грн;
- надбавка за роботу в умовах режимних обмежень: квітень 2023 року - 285,00 грн, травень 2023 року - 285,00 грн.;
Суд зазначає, що період вимушеного прогулу позивача становить 185 днів та обчислюється, починаючи з першого дня після звільнення - з 10.06.2023 до дня ухвалення рішення суду про поновлення позивача на роботі, тобто до 11.12.2023.
Враховуючи викладене, середній заробіток позивача за час вимушеного прогулу, який підлягає стягненню на його користь з відповідача, становить 191563,80 грн (1035,48 грн х 185) (без відрахування податків та зборів).
Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 15 лютого 2019 у справі № 826/6583/14, суми, які суд визначає до стягнення з роботодавця на користь працівника як середній заробіток за час вимушеного прогулу, обраховуються без віднімання сум податків та зборів. Податки і збори із суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, присудженої за рішенням суду, підлягають нарахуванню роботодавцем при виконанні відповідного судового рішення та, відповідно, відрахуванню із суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу при виплаті працівнику, внаслідок чого виплачена працівнику на підставі судового рішення сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу зменшується на суму податків і зборів. Крім того, справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, а суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів.
Отже, стягненню підлягає сума середнього грошового забезпечення за час вимушеного прогулу без віднімання податків та інших обов`язкових платежів.
Згідно із пунктами 2, 3 частини першої статті 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць, та поновлення на посаді у відносинах публічної служби.
Таким чином, рішення суду в частині поновлення позивача на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць підлягає негайному виконанню.
Статтею 56 Конституції України передбачено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.
Частиною 1 статті 22 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Відповідно до статті 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Згідно зі статті 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала:1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.
Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Суд зазначає, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди повинен визначатися залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Тобто, для відшкодування шкоди обов`язково необхідна наявність шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинно-наслідкового зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.
При цьому, обов`язок доказування спричиненої моральної шкоди, її розміру та інших обставин, покладається на особу, що позивається із таким позовом.
За змістом частини 1 статті 73 і статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Водночас, позивачем жодним чином не обґрунтовано вимоги про стягнення моральної шкоди, не надано суду жодних переконливих доказів на підтвердження причинного зв`язку між протиправним діями (бездіяльністю) відповідача у спірних правовідносинах, та завданням моральної шкоди.
При цьому, сам лише факт порушення прав позивача не може слугувати виключною підставою для стягнення моральної шкоди.
Враховуючи те, що позивачем належним чином не доведено заподіяння відповідачем моральних чи фізичних страждань, наявності причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні у спірних правовідносинах, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення моральної шкоди є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.
Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин у справі, відповідно до якого розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
За змістом положень частин першої, другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи викладене, на підставі наданих доказів у їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню.
Відповідно до ч. 1 статті 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Статтею 139 КАС України врегульовано питання розподілу судових витрат. Частиною 1 статті 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
За змістом наведених правових норм, документально підтверджені судові витрати підлягають відшкодуванню стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
Згідно з частиною сьомою статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Позивачем за подання позовної заяви, а саме за вимогу про визнання протиправним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності було сплачено судовий збір як за вимогу немайнового характеру в сумі 1073,60 грн, що підтверджується квитанцією до платіжної інструкції № N1CFY3643K від 03.07.2023.
У зв`язку із задоволенням зазначеної позовної вимоги, відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України витрати позивача зі сплати судового збору в сумі 1073,60 грн підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
У позовній заяві позивач зазначив, що поніс витрати на правничу допомогу адвоката в сумі 6000,00 грн, та просив стягнути з відповідача на його користь витрати на правничу допомогу.
Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 4 статті 134 КАС України).
Відповідно до положень частини 5 статті 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу у цій справі позивачем надано до суду договір про надання правової допомоги № б/н від 14.06.2023, квитанцію до платіжної інструкції № N0LEX5632M від 14.06.2023 на суму 6000,00 грн, ордер серії АЕ № 1205714 від 14.06.2023, копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю № 1278 від 20.05.2004.
За умовами договору про надання правової допомоги № б/н від 14.06.2023, укладеного між адвокатом Амельчишиним О.В. (виконавцем) та ОСОБА_1 (клієнтом), клієнт надає виконавцю повноваження захисника, представника в інтересах заявника, позивача (відповідача), третьої особи ОСОБА_1. з усіма правами без обмежень.
Відповідно до п. 1.1 Договору клієнт зобов`язується сплатити авансом виконавцю за надану правову допомогу (представництво інтересів) кошти за обумовлену п.п.1.1.2 - 1.1.4. договору участь виконавця:
- у судовому засіданні в суді першої інстанції - 3000,00 грн за кожне судове засідання;
- за фактом виконаної роботи 6000,00 грн за складення позовної заяви та клопотання про витребування доказів.
Згідно з квитанцією до платіжної інструкції № N0LEX5632M від 14.06.2023 позивачем сплачено Амельчишину О.В. 6000,00 грн за правову допомогу.
Вирішуючи питання про розподіл витрат на правничу допомогу у даній адміністративній справі, судом враховано, що справа розглянута у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), судові засідання для розгляду справи не проводилися. До суду було подано такі заяви позивача по суті справи: позовну заяву, яка містить клопотання про витребування доказів, з доданими до позовної заяви документами, відповідь на відзив.
З урахуванням вищенаведеного, беручи до уваги обсяг наданих адвокатом послуг, а також часткове задоволення позовних вимог, обґрунтованим, документально підтвердженим і пропорційним до предмета спору розміром витрат на правничу допомогу є сума 2000,00 грн, яка відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись статтями 2, 9, 77, 90, 139, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на службі, відшкодування моральної шкоди, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 07.06.2023 № 1052к «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих поліцейських Криворізького РУП ГУНП» в частині щодо застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в поліції.
Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 09.06.2023 № 371 о/с про звільнення ОСОБА_1 .
Поновити ОСОБА_1 посаді заступника начальника сектору кримінальної поліції відділення поліції № 1 Криворізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області з 10.06.2023.
Допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на службі в Національній поліції на посаді заступника начальника сектору кримінальної поліції відділення поліції № 1 Криворізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області.
Стягнути з Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 середньомісячне грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 10.06.2023 у сумі 191563,80 грн (сто дев`яносто одна тисяча п`ятсот шістдесят три гривні 80 копійок) із відрахуванням загальнообов`язкових податків та зборів.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Стягнути з Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1073,60 грн (одна тисяча сімдесят три гривні 60 копійок) та витрати на правничу допомогу в сумі 2000,00 грн (дві тисячі гривень).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач: Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області, місцезнаходження: 49101, м. Дніпро, вул. Троїцька, буд. 20-а, .

Повний текст рішення складено 11.12.2023.

Суддя В.В. Рянська