Справа № 932/7483/23
Суддя: Кудрявцева Т. О.
Дата ухвалення: 2023-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 932/7483/23
Провадження № 2а/932/242/23
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 грудня 2023 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі судді Кудрявцевої Т.О., розглянувши у приміщенні суду у м. Дніпрі за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради, Комунального підприємства «Транспортна інфраструктура міста» Дніпровської міської ради, про визнання незаконною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, визнання протиправними дій, стягнення грошових коштів та моральної шкоди, -
17.08.2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із адміністративним позовом, у якому просить визнати незаконною та скасувати постанову Серії 1ДІ №00374908 від 07.08.2023 року до повідомлення Серії ІД01214737 від 12.06.2023 року про притягнення його до адміністративної відповідальності; визнати дії головного спеціаліста інспектора з паркування відділу тимчасового затримання транспортних засобів інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Журби Д.С. щодо складання акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу та доставки для зберігання на спеціальний майданчик транспортного засобу Volkswagen, номерний знак НОМЕР_1 , протиправними; стягнути з Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради на його користь сплачену суму штрафу у розмірі 340,00 грн.; стягнути з Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради на його користь моральну шкоду в розмірі 5000,00 грн.; стягнути з КП «Транспортна інфраструктура міста» Дніпровської міської ради на його користь кошти, які були сплачені за евакуацію автомобіля Volkswagen, номерний знак НОМЕР_1 , в сумі 2110,00 грн. та за його зберігання на штрафмайданчику 144,00 грн., що разом становить 2254 грн.00 коп.
В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 07 серпня 2023 року інспектором з паркування інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Журбою Д.С. винесено відносно нього постанову серії 1ДІ №00374908 за повідомленням серії ІД01214737 від 23.06.2023 року про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП. У повідомленні зазначено про фіксування порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортного засобу Volkswagen, дн НОМЕР_1 , за адресою: м.Дніпро, вул.Павла Нірінберга,2, суть правопорушення: зупинка у місцях, де відстань між суцільною лінією розмітки і транспортним засобом, що зупинився, менше ніж 3 метри. 07.08.2023 року він був змушений звернутися до ДМР Інспекції з питань контролю за паркуванням, оскільки постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності не отримав. Так, 10.08.2023 року він отримав постанову про притягнення до адміністративної відповідальності серія 1ДІ №00374908 до повідомлення ІД №01214737, де вказана аналогічна суть правопорушення. Крім притягнення до адміністративної відповідальності автомобіль було евакуйовано на штрафний майданчик. Разом з тим на його запит направлено Акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу та запис з нагрудного відеореєстратору. Вказав, що Акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу підписують інспектор з паркування, особа, що виконує роботи з доставлення такого засобу на спеціальний майданчик чи стоянку, та два понятих, однак даний акт не підписаний понятими; відеозаписи є неналежними доказами, оскільки здійснені без додержання вимог закону, а саме не зафіксовано місця розташування транспортного засобу по відношенню до нерухомих об`єктів. У зв`язку з зазначеними подіями, щоб забрати одразу свій транспортний засіб, він був вимушений сплатити адміністративний штраф у розмірі 50% від суми, вказаної в повідомленні, а саме 340,00 грн., також був вимушений сплатити наступні платежі для повернення автомобіля зі штрафного майданчика: 144,00 грн. зберігання транспортного засобу, 2110,00 грн. евакуація транспортного засобу. Вищевказану постанову про накладення адміністративного стягнення вважає незаконними, а дії по евакуації автомобіля на штрафний майданчик такими, що вчинені з порушення вимог діючого законодавства України. При притягненні до адміністративної відповідальності інспектор вважав, що ним було порушено р.15 п.15.9 ПДР, ч.3 ст.122 КУпАП. Вказує, що, так, ним було залишено автомобіль Volkswagen, номерний знак НОМЕР_1 , де відстань між суцільною лінією розмітки та його транспортним засобом була більше ніж три метри, також він впевнився у достатній відстані до пішохідного переходу, відрізок зазначеної дороги добре оглядався, не перешкоджав ані руху інших транспортних засобів та не створював загрозу безпеці руху та не міг призвести до аварійної ситуації, тому порушення ПДР з його боку не було. Також, він вважає, що розмітка не відповідає правилам Правил дорожнього руху, оскільки на автошляху нанесений знак 1.20, який попереджає про наближення до розмітки 1.13, яка позначає місце, де водій повинен у разі потреби зупинитися і дати дорогу транспортним засобам, що рухаються по перехрещувальній дорозі, однак ця розмітка відсутня та нанесена розмітка пішохідного переходу. Разом з тим відсутня розмітка біля краю проїзної частини або по верху бордюри 1.10.1 та 1.10.2, які позначають місця, де заборонено стоянку. З фотофіксацією обставин порушення правил зупинки в режимі фотозйомки, шляхом створення зображень транспортного засобу фіксацією, яка начебто підтверджує його правопорушення, він не погоджується, оскільки з фото не можливо встановити якої довжини був вимірювальний прилад, а зафіксований метраж неможливо ідентифікувати; при здійсненні відеозапису не зафіксовано місця розташування транспортного засобу по відношенню до нерухомих об`єктів та/або географічних координат, тому вважає, що постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності неправомірна та підлягає скасуванню, а дії інспектора з паркування ОСОБА_2 є протиправними. Вважає неналежним доказом фотофіксацію даного правопорушення, оскільки замір відстані на місці вчинення правопорушення під час його вчинення, що підтверджувало б факт зупинки автомобіля у місцях, де відстань між суцільною лінією розмітки і транспортним засобом, що зупинився, менш ніж 3 метри, не можливо встановити факт порушення ним ПДР.
Також, позивач зазначає, що він зазнав моральної шкоди, а саме відчув емоційне потрясіння, коли не побачив свого транспортного засобу, вважав, що було здійснено його викрадення, що спричинило підвищення у нього тиску та підрив емоційної рівноваги і душевних страждань; до з`ясування щодо місця знаходження його автомобіля, а також його повернення його психічний стан та стан здоров`я було погіршено, що спричинило йому моральної шкоди, яку він оцінює у розмірі 5000 грн.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями від 17.08.2023 року зазначена адміністративна справа передана в провадження судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Кудрявцевій Т.О.
Ухвалою суду від 21.08.2023 року було задоволено клопотання позивача про звільнення його від сплати судового збору.
Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 21.08.2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
21.09.2023 року на адресу суду від представника інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради надійшов відзив на адміністративний позов, в якому представник просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. У відзиві представник відповідача, окрім посилання на норми КУпАП, КАС України, зазначив, що 23.06.2023 року інспектором з паркування було виявлено адміністративне правопорушення, яке передбачено частиною 3 статті 122 КУпАП, а саме: зупинка транспортного засобу Volkswagen, номерний знак НОМЕР_1 , у місцях, де відстань між суцільною лінією розмітки чи протилежним краєм проїзної частини і транспортним засобом, що зупинився, менше 3 метрів за адресою: м.Дніпро, вул.Павла Нірінберга, в районі буд.№2, чим порушено вимоги п.п. «д» п.15.9 розділу 15 Правил дорожнього руху. У відповідності до положень статті 14-2 КУпАП інспектором з паркування було здійснено фотофіксацію обставин порушення правил паркування в режимі фотозйомки шляхом створення зображень транспортного засобу в момент вчинення правопорушення, на яких було зафіксовано: дату порушення 23.06.2023 р.; місце розташування транспортного засобу по відношенню до нерухомого об`єкта: м. Дніпро, вул. Павла Нірінберга, в районі буд. №2; географічні координати: 48.4687903, 35.0558549; час вчинення порушення: 12:21. Враховуючи, що було проведено фотофіксацію обставин порушення в режимі фотозйомки та через відсутність технічних можливостей встановити особу, зазначену у частині першій статті 14-2 КУпАП на місці вчинення правопорушення (яка є суб`єктом правопорушення), інспектором з паркування, у повній відповідності до вимог ст. 279-1 КУпАП, було розміщено повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності до постанови серія ІД № 01214737 на лобовому склі вказаного транспортного засобу. У зв`язку з вчиненням позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП, а саме: зупинки транспортного засобу у місцях, де відстань між суцільною лінією розмітки чи протилежним краєм проїзної частини і транспортним засобом, що зупинився, менше 3 метрів, інспектором з паркування здійснено тимчасове затримання транспортного засобу Volkswagen, номерний знак НОМЕР_1 , шляхом доставки для зберігання на спеціальний майданчик, за адресою: м.Дніпро, вул.Курчатова, 8. Після встановлення відповідальної особи інспектором з паркування було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення серії 1ДІ № 00374908 від 07.07.2023 року згідно з ч.5 ст. 279-1, ст.ст. 283, 284 КУпАП - без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Вказана постанова не була надіслана відповідальній особі рекомендованим листом у відповідності до ч.7 ст.279-1 КУпАП, оскільки штраф був сплачений у розмірі 50% у день скоєння адміністративного правопорушення.
Зазначає, що фотознімки транспортного засобу позивача, які були зроблені інспектором з паркування, повністю відповідають вимогам примітки до ст. 142 КУпАП. Зокрема, вказано географічні координати 48.4687903,35.0558549, які підтверджують знаходження транспортного засобу позивача у місці, де заборонено зупинку за адресою м. Дніпро, вулиця Павла Ніріберга, в районі буд. №2. На фотознімках відображено дату: 23.06.2023р. та час вчинення порушення: о 12:21 годині. Окрім того, позивач не заперечує, а навпаки підтверджує своїми поясненнями, що транспортним засобом Volkswagen, номерний знак НОМЕР_1 , була здійснена зупинка в районі будинку №2 по вулиці Павла Нірінберга у м. Дніпро, де відстань між суцільною лінією розмітки і транспортним засобом, що зупинився, менше ніж 3 метри. На записі з нагрудної бодікамери головного спеціаліста-інспектора з паркування ОСОБА_2 вбачається, що на першому відео зафіксований зовнішній вигляд транспортного засобу при візуальному огляді транспортного засобу, на другому - сам процес погрузки транспортного засобу на евакуатор із зазначенням часу. З матеріалів фотофіксації чітко вбачається, що позивачем здійснена зупинка в районі будинку №2 по вулиці Павла Нірінберга у м. Дніпро, де відстань між суцільною лінією розмітки і транспортним засобом, що зупинився, менше ніж 3 метри, чим порушено пп. «д» п. 15.9 розділу 15 ПДР, таким чином фотофіксація містить докази вчинення адміністративного правопорушення, а саме заміри відстані від суцільної лінії розмітки до колеса транспортного засобу. Така зупинка автомобіля позивача, залишила відстань до суцільної лінії розмітки менше ніж 3 м., а саме 2 м. 40 см., що могло привезти до спонукання всіх транспортних засобів, що рухались у смузі зупинки автомобіля позивача, виїжджати на зустрічну смугу в порушення ПДР та відповідно створення небезпеки іншим учасникам дорожнього руху. Зазначена фотофіксація, у відповідності до вимог ст. 283 КУпАП, розміщена на вебсайті ipkp.dniprorada.gov.ua, та є належним та допустимим доказом, який підтверджує факт вчинення адміністративного правопорушення позивачем. Таким чином, вважає, що вимоги позивача в частині скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії ІД №01043885 від 20.09.2022 року є необґрунтованим та безпідставним. Твердження позивача щодо відсутності розмітки 1.13, 1.10.1 і 1.10.2 не має значення та не впливає на кваліфікацію правопорушення, оскільки в оскаржуваній постанові чітко зазначено, що позивачем порушено вимоги п.п. «д» п. 15.9 розділу 15 Правил дорожнього руху в частині заборони зупинки транспортному засобу у місцях, де відстань між суцільною лінією розмітки, розділювальною смугою чи протилежним краєм проїзної частини і транспортним засобом, що зупинився, менше 3 м. Враховуючи викладене, твердження позивача про відсутність доказів вчинення водієм транспортного засобу адміністративного правопорушення, спростовано доказами по справі що додаються.
Зазначає, що інспектором з паркування заміри здійснювалися за допомогою рулетки вимірювальної геодезичної фібергласової Р-ЗОМ13ф. Оскільки позначки вимірювальної рулетки нанесені дрібно, інспектору з паркування необхідно зафіксувати показники рулетки окремим кадром, з метою чіткої фіксації відстані. Таким чином, якщо фіксувати позначки вимірювальної рулетки разом з транспортним засобом, не виявляється можливим чітко сфокусувати показник на стрічці вимірювального засобу. Враховуючи викладене, дії інспектора з паркування відповідають вимогам чинного законодавства, а твердження позивача не можуть слугувати підставою для скасування оскаржуваної постанови.
Враховуючи вищевикладене, тимчасове затримання транспортного засобу здійснювалось згідно з вимогами діючого законодавства, відповідно до вимог КУпАП та Порядку тимчасового затримання транспортних засобів та їх зберігання, тому твердження позивача є хибними та не можуть слугувати підставою для скасування оскаржуваної постанови.
Щодо вимоги про стягнення моральної шкоди представник відповідача зазначає, що наведені позивачем обставини не свідчать про наявність причинного зв`язку між його моральними стражданнями і діями відповідача та вини останнього в її заподіянні. Більш того, водій зі стажем водіння понад 22 років не міг допустити такі грубі порушення ПДР, не знаючи про те, що вчиняє порушення. Отже, виходячи з фактичних обставин, наявних в матеріалах справи доказів, вважає, що позивачем не підтверджено у встановленому законом порядку факту заподіяння йому моральної шкоди. Крім того, позивачем не наведено обґрунтований розрахунок суми заявленої моральної шкоди, під яким слід розуміти визначення грошового еквіваленту факту заподіяння моральної шкоди залежно від характеру і обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних та ін.), яких він зазнав, характеру немайнових втрат (їх тривалість, можливість відновлення і т.д.). Враховуючи викладене, через відсутність доказів причинно-наслідкового зв`язку між шкодою позивача і діями відповідача твердження позивача не можуть слугувати підставою для задоволення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди.
Розглянувши справу, дослідивши докази у справі, суд дійшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог з огляду на наступне.
Згідно зі статтею 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 55 Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.
Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Відповідно до частини першої статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Частиною другою статті 2 цього Кодексу передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 4 КАС України, адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.
Відповідно до вимог ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
Пунктом 1 частини першої статті 19 КАС України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, постановою від 07 липня 2023 року серії 1ДІ №00374908 у справі про адміністративне правопорушення, інспектором з паркування відділу тимчасового затримання транспортних засобів інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Журба Д.С. було накладено на позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680,00 гривень за скоєння ним правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КпАП України. В постанові зазначено, що ОСОБА_1 23.06.2023 року о 12 год. 21 хв. на вул.Павла Нірінберга, 2 в м.Дніпро здійснив зупинку у місцях, де відстань між суцільною лінією розмітки і транспортним засобом, що зупинився, менше ніж 3 м., чим порушив р.15 п.15.9 ПДР України.
Згідно з пунктом 1.1. Правил дорожнього руху України ці Правила, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.
Відповідно до пункту 1.9. Правил дорожнього руху України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
Відповідно до ч. 1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Пункт 1 статті 247 КУпАП визначає обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності наявність події і складу адміністративного правопорушення, а наявність такої події доводиться шляхом надання доказів.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 283 КпАП України, постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
Частиною 4 ст. 283 КпАП України передбачено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, крім даних, визначених частинами другою і третьою цієї статті, повинна містити відомості про адресу веб-сайта в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації та порядок звільнення від адміністративної відповідальності.
Згідно з вимогами ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Відповідно до вимог ст. 251 КпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Зупинка і стоянка транспортних засобів на дорозі повинні здійснюватися у спеціально відведених місцях чи на узбіччі (п. 15.1 ПДР України).
Разом з тим, відповідно до п. 15.9 (д) ПДР України зупинка забороняється у місцях, де відстань між суцільною лінією розмітки, розділювальною смугою чи протилежним краєм проїзної частини і транспортним засобом, що зупинився, менше 3 м.
Порушення правил зупинки, стоянки є адміністративним порушенням, відповідальність за вчинення якого передбачена ч. 3 ст. 122 КУпАП.
Частиною 3 ст.122 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність, зокрема, за порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху.
Згідно з приміткою до статті, суб`єктом правопорушення в цій статті є особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, а в разі вчинення передбачених частинами першою - третьою цієї статті правопорушень у виді перевищення обмеження швидкості руху транспортних засобів, проїзду на заборонний сигнал регулювання дорожнього руху, порушення правил зупинки, стоянки, а також установленої для транспортних засобів заборони рухатися смугою для маршрутних транспортних засобів, тротуарами чи пішохідними доріжками, виїзду на смугу зустрічного руху, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в автоматичному режимі, а також у разі порушення правил зупинки, стоянки транспортних засобів, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), - відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України. У разі внесення змін до постанови про накладення адміністративного стягнення з підстав, встановлених абзацом третім частини першої статті 279-3 цього Кодексу, суб`єктом цього правопорушення може бути особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, зафіксованого в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису).
Стаття 14-2 КУпАП визначає, що адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів, що дають змогу здійснювати фотозйомку або відеозапис та функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.
Згідно п. 8.1 Правил дорожнього руху, регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.
Судом було оглянуто роздруковані фотознімки та встановлено, що автомобіль марки Volkswagen, дн НОМЕР_1 , був розміщений за адресою м. Дніпро вул.Павла Нірінберга, 2, менше ніж 3 метри від відстані між суцільною лінією розмітки та транспортним засобом.
Тобто, наявні в матеріалах справи докази дають можливість достеменно встановити, що позивачем було порушено правила зупинки, стоянки, що суттєво перешкоджає дорожньому руху та створює загрозу безпеці руху. Разом з цим, доводи позивача на підтвердження правомірності його дій не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи.
За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, є доведеним, а отже дії інспектора з паркування є правомірними.
Позивач, на вимогу ч.1 ст.77 КАС України, не надав жодних належних доказів, які б підтверджували обґрунтованість позовних вимог та спростовували б правомірність оскаржуваної постанови.
Таким чином, суд доходить до висновку, що оспорювана позивачем постанова винесена на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені КУпАП, обґрунтовано, тобто прийнята з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо та своєчасно, підстав для її скасування немає, а тому у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності, слід відмовити.
Щодо вимог позивача про визнання дій головного спеціаліста інспектора з паркування відділу тимчасового затримання транспортних засобів інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Журби Д.С. щодо складання акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу та доставки для зберігання на спеціальний майданчик транспортного засобу Volkswagen, номерний знак НОМЕР_1 , протиправними, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини 1 статті 265-2 КУпАП у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення, передбачені, зокрема частинами третьою, четвертою і п`ятою статті 122 (в частині порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, порушення правил зупинки чи стоянки на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю), працівник уповноваженого підрозділу України, що забезпечує безпеку дорожнього руху, тимчасово затримує транспортний засіб шляхом блокування або доставляє його для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку, що дозволяється виключно у випадку, якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху (якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху), в тому числі за допомогою спеціального автомобіля - евакуатора. Про тимчасове затримання робиться відповідний запис у протоколі про адміністративне правопорушення.
Згідно з частиною 3 статті 265-2 КУпАП у разі, якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво не перешкоджає дорожньому руху або не створює загрозу безпеці руху, крім розміщення транспортного засобу на місцях, призначених для зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, такий транспортний засіб не може бути доставлений для зберігання на спеціальний майданчик. Випадки тимчасового затримання транспортного засобу та доставлення його для зберігання на спеціальний майданчик визначені частиною третьою статті 265-4 цього Кодексу. При тимчасовому затриманні транспортного засобу місце розташування такого транспортного засобу має бути обов`язково зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису). Інформація про тимчасове затримання транспортного засобу має невідкладно передаватися на абонентський номер рухомого (мобільного) зв`язку та на адресу електронної пошти, зазначені належними користувачами або особами, за якими зареєстровані транспортні засоби, відповідно до статті 279-4 цього Кодексу.
Тобто, виключною підставою для доставлення затриманого транспортного засобу для зберігання на спеціальний майданчик зазначено - якщо транспортний засіб суттєво перешкоджає дорожньому руху.
Стаття 265-4 КУпАП визначає, що тимчасове затримання транспортного засобу інспектором з паркування здійснюється шляхом доставки для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку за допомогою спеціального автомобіля - евакуатора і дозволяється виключно у випадках, встановлених цією статтею. При тимчасовому затриманні транспортного засобу складається акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, форма якого затверджується Кабінетом Міністрів України.
Тимчасове затримання транспортного засобу шляхом доставки для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку здійснюється у разі вчинення порушення, передбаченого частиною третьою статті 122 (порушення правил зупинки, стоянки в межах відповідного населеного пункту), частиною першою статті 152-1 цього Кодексу, у випадках, передбачених частиною третьою цієї статті, а так само у разі вчинення порушення, передбаченого частиною другою статті 152-1 цього Кодексу.
Для цілей цього Кодексу розміщення транспортного засобу є таким, що суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху, якщо транспортний засіб: 1) поставлено на проїзній частині у два і більше рядів; 2) розташовано у заборонених Правилами дорожнього руху місцях зупинки або стоянки, а саме: а) на залізничних переїздах; б) на трамвайних коліях; в) на естакадах, мостах, шляхопроводах і під ними, у тунелях; г) на пішохідних переходах і ближче 10 метрів до них з обох боків, крім випадків зупинки для надання переваги в русі; ґ) на перехрестях та ближче 10 метрів від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на ній пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга; д) на проїзній частині, де відстань між суцільною лінією розмітки чи протилежним краєм проїзної частини і транспортним засобом, що зупинився, менше 3 метрів; е) ближче 30 метрів від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, а за їх відсутності - ближче 30 метрів від дорожнього знака такої зупинки з обох боків; є) ближче 10 метрів від позначеного місця виконання дорожніх робіт і в зоні їх виконання; ж) у місцях, де буде неможливим зустрічний роз`їзд або об`їзд транспортного засобу, що зупинився; з) ближче 10 метрів від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду; 3) своїм розташуванням робить неможливим рух інших транспортних засобів або створює перешкоду для руху пішоходів, у тому числі осіб з інвалідністю на спеціальних засобах пересування та пішоходів із дитячими колясками; 4) розташовано на виділеній смузі для руху громадського маршрутного транспорту; 5) розташовано на позначеній відповідними дорожніми знаками та/або дорожньою розміткою велодоріжці; 6) перешкоджає руху або роботі снігоприбирального та іншого технологічного комунального транспорту у разі запровадження надзвичайного стану або у разі оголошення окремої місцевості зоною надзвичайної екологічної ситуації; 7) порушує схему паркування транспортних засобів таким чином, що він блокує проїзд по двох або більше смугах руху.
При тимчасовому затриманні транспортного засобу місце розташування такого транспортного засобу має бути обов`язково зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису).
Інспектори з паркування зобов`язані невідкладно інформувати про тимчасове затримання транспортного засобу відповідні підрозділи Національної поліції із зазначенням державного номера затриманого транспортного засобу, точного часу його затримання та місця зберігання (адреса та телефони спеціального майданчика чи стоянки), розміщувати цю інформацію на офіційному веб-сайті виконавчого органу відповідної місцевої ради, а також передавати повідомлення про тимчасове затримання транспортного засобу на абонентський номер рухомого (мобільного) зв`язку та адреси електронної пошти, зазначені належними користувачами або особами (від імені осіб), за якими зареєстровані транспортні засоби, відповідно до статті 279-4 цього Кодексу.
Повернення транспортного засобу, затриманого шляхом доставки для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку, відповідальній особі, зазначеній у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особі, яка ввезла транспортний засіб на територію України, або особі, яка керувала транспортним засобом на момент вчинення правопорушення, відбувається невідкладно за зверненням такої особи після сплати штрафу за вчинене правопорушення та оплати вартості послуг із транспортування та/або зберігання транспортного засобу.
Таким чином, враховуючи, що відповідачем належними та допустимими доказами доведено, що позивач порушив пп.д, п.15.9 ПДР України, ним автомобіль було зупинено у місці, де відстань між суцільною лінією розмітки і транспортним засобом, що зупинився, менш ніж 3 метри, суд вважає, що головний спеціаліст - інспектор з паркування відділу тимчасового затримання транспортних засобів інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Журба Д.С. при складанні акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу діяла в межах повноважень та у спосіб, що визначений положеннями КУпАП.
Так, судом враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини в справі "O'Halloran and Francis v. the United Kingdom" будь-хто, хто вирішив володіти чи керувати автомобілем, знав, що таким чином він піддає себе режиму регулювання, котрий застосовується, оскільки визнавалося, що володіння і користування автомобілем може потенційно завдати серйозної шкоди. Можна вважати, що ті, хто вирішив володіти та керувати автомобілями, погодилися на певну відповідальність та обов`язки.
Відповідно до ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
За таких обставин, відповідач у справі зобов`язаний довести правомірність свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, та, зокрема, довести факт вчинення ним порушення ПДР відповідними доказами.
Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України та судову практику, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог щодо визнання дій головного спеціаліста інспектора з паркування відділу тимчасового затримання транспортних засобів інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Журби Д.С. щодо складання акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу та доставки для зберігання на спеціальний майданчик транспортного засобу Volkswagen номерний знак НОМЕР_1 протиправними.
Крім того, оскільки судом не встановлено підстав для визнання незаконною та скасування постанови серії 1ДІ №00374908 від 07.07.2023 року, визнання протиправними дій інспектора з паркування щодо складання акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, доставки його для зберігання на спеціальний майданчик, суд вважає такими, що не підлягають задоволенню і позовні вимоги позивача про стягнення сплачених ним грошових коштів в рахунок оплати штрафу та коштів за евакуацію автомобіля та його зберігання на штрафмайданчику, а також про стягнення моральної шкоди, оскільки вони є похідними від зазначених позовних вимог, про відмову задоволенні яких суд дійшов до висновку.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 5, 6-11, 77, 121-123, 143, 243-246, 250-251, 286, 293, 295 КАС України, суд, -
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради, Комунального підприємства «Транспортна інфраструктура міста» Дніпровської міської ради, про визнання незаконною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, визнання протиправними дій, стягнення грошових коштів та моральної шкоди відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду згідно з вимогами ч. 4 ст. 286 КАС України протягом десяти днів із дня його проголошення особами, що брали участь у судовому засіданні, а особами, які не брали участь у судовому засіданні протягом десяти днів зо дня отримання ними його копії.

Рішення набирає законної сили протягом десяти днів із дня його проголошення, або десяти днів зо дня отримання його копії учасниками процесу, які не брали участь у судовому засіданні, якщо не буде оскаржено у встановленому порядку.

Суддя Т.О. Кудрявцева