Справа № 340/4184/23
Суддя: Т.М. КАРМАЗИНА
Дата ухвалення: 2023-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2023 року м. Кропивницький Справа № 340/4184/23

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Кармазиної Т.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Кіровоградській області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати податкову вимогу Головного управління Державної податкової служби у Кіровоградській області (відокремленого підрозділу) від 24.04.2023 року №0-1128 про наявність у фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) податкового боргу станом на 23.04.2023 року в сумі 67 487,13грн.;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 11.05.2023 року № 3-1128 Головного управління ДПС у Кіровоградській області (відокремленого підрозділу), яким визначено Позивачу податкове зобов`язання за платежем Земельний податок з фізичних осіб в сумі 17 674,26 грн.;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення від 28.09.2022 року № -1128 Головного управління ДПС у Кіровоградській області (відокремленого підрозділу), яким визначено Позивачу податкове зобов`язання за платежем Земельний податок з фізичних осіб в сумі 15 368,92 грн.;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення від 13.05.2021 року № 5-1128 Головного управління ДПС у Кіровоградській області, яким визначено Позивачу податкове зобов`язання за платежем Земельний податок з фізичних осіб в сумі 14 569,31грн.;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення -рішення від 12.05.2020 року № 5-1128 Головного управління ДПС у Кіровоградській області, яким визначено Позивачу податкове зобов`язання за платежем Земельний податок з фізичних осіб в сумі 9 613,42 грн.;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення -рішення від 23.05.2019 року № 5-1128 Головного управління ДФС у Кіровоградській області (правонаступником якої є Головне управління ДПС у Кіровоградській області (відокремлений підрозділ)), яким визначено Позивачу податкове зобов`язання за платежем Земельний податок з фізичних осіб в сумі 9 613,42 грн.;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення від 05.06.2018 року № 7-1126 Головного управління ДФС у Кіровоградській області (правонаступником якої є Головне управління ДПС у Кіровоградській області (відокремлений підрозділ)), яким визначено Позивачу податкове зобов`язання за платежем Земельний податок з фізичних осіб в сумі 4 084,48 грн.;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення від 30.06.2015 року № 7558868 Знам`янської ОДПІ ГУ ДФС (Олександрівське відділення) (правонаступником якої є Головне управління ДПС у Кіровоградській області (відокремлений підрозділ)), яким визначено Позивачу податкове зобов`язання за платежем Земельний податок з фізичних осіб в сумі 2 102,93грн.;

- зобов`язати Головне управління ДПС у Кіровоградській області (відокремлений підрозділ) вчинити дії щодо коригування даних в інтегрованій картці платника податків фізичної особи - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , шляхом виключення податкового боргу у розмірі 67487,13грн.

Ухвалою судді від 23.06.2023 позовну заяву залишено без руху (а.с.35-36), зокрема з огляду на необхідність подання до суду заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду та докази поважності причин його пропуску.

Представником позивача надана заява про поновлення строку звернення до суду, яка фактично тотожна попередній та зводиться до того, що про наявність оскаржуваних рішень позивач дізнався тільки 09.06.2023 від своєї дружини, при цьому їх так і не отримував. Додатково уточнив, що з 2017 року позивач перебуває за кордоном, на підтвердження чого надані відповідні докази (паспорт зі штампом виїзду).

Ухвалою судді від 30.06.2023 відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (а.с.54-55). Суд зазначив, що вирішення питання про поновлення строку звернення до суду буде вирішено після отримання матеріалів від відповідних органів.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача вказує, що ОСОБА_1 , є власником нежитлової будівлі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (зараз це територія Олександрівської ОТГ). Вказані обставини підтверджуються договором купівлі - продажу нежитлової будівлі від 08.01.2008 року, що посвідчений приватним нотаріусом Олександрівського районного нотаріального округу Кіровоградської області Котляренко Ю.І. та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 5278682 від 08.01.2008 року. Ставши власником нежитлової будівлі, та будучи фізичною особою - підприємцем, вирішив скористатися своїм правом та звернувся із заявою про надання дозволу на розроблення проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду терміном на 10 років, орієнтовною площею 14333,00 кв.м. під розміщення складського приміщення в АДРЕСА_1 за рахунок земель житлової та громадської забудови, що перебувають в запасі Олександрівської селищної ради, до Олександрівської селищної ради Олександрівського району Кіровоградської області. Однак земельна ділянка не була оформлена належним чином і відповідно позивачем не було набуто право (право оренди) на використання такої ділянки, як це передбачено Законом, тому вважає, що він і не повинен сплачувати податки за вказану земельну ділянку. Також зазначив, що в 2017 році, позивач вимушений був шукати роботу і знайшов її за кордоном. Так вже працює багато років. 09 червня 2023 року, від своєї дружини дізнався про те, що в поштовій скринці на ім`я позивача вона знайшла конверт, який містив податкову вимогу від 24.04.2023 року №0-1128, якою відповідач вимагав погасити борг в розмірі 67 487,13 грн., який виник з 24 серпня 2013 року та податкові повідомлення - рішення без підписів і печаток, на підставі яких начебто сформувався борг. Не розуміючи що це за борг, позивач звернувся до адвоката для отримання правової (правничої) допомоги. Представник позивача звернувся до відповідача із адвокатським запитом щоб зрозуміти, що це за борг із земельного податку по земельній ділянці, що розташована по АДРЕСА_1 , витребування розрахунку, податкових повідомлень - рішень і доказів їх направлення Позивачу. Станом на день подачі позовної заяви відповіді на адвокатський запит представник позивача так і не отримав. Вважає вказану вимогу та податкові повідомлення-рішення протиправними та такими, що підлягають скасуванню. При цьому додав, що Міністерством фінансів України в наказі від 06.07.2018 № 602 Про затвердження узагальнюючих податкових консультацій з деяких питань оподаткування платою за землю надано офіційне роз`яснення: Особу, яка володіє нерухомим майном, що розташоване на земельній ділянці, права на яку для такої особи не оформлені, не можна вважати платником земельного податку в розумінні ст. 269 ПК України до моменту виникнення відповідних прав такої особи на цю земельну ділянку відповідно до запису, сформованого у Державному земельному кадастрі у порядку визначеному законом. До такого моменту зазначена особа відповідно до вимог ПК України не повинна сплачувати земельний податок. Оскільки позивач не є власником чи володільцем земельної ділянки, на якій перебуває нежитлова будівля, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , він не може бути і платником податку на землю. На думку позивача, відсутність такого зареєстрованого за ним права (права оренди чи права власності), тягне за собою відсутність встановлення меж такої земельної ділянки і відповідно неможливість розповсюдження на нього норм Податкового кодексу України в частині сплати земельного податку. Також, на думку позивача, вказані обставини не дають можливість відповідачу формувати податкові - повідомлення рішення із такого податку, бо відсутня підстава для їх формування, не встановлено межі земельної ділянки (тобто не можливо визначити її розмір і розмір земельного податку відповідно). Таким чином, формуючи такі податкові повідомлення - рішення, без достатньої правової підстави (наявність сформованого права оренди чи права власності на земельну ділянку), відповідач діє протиправно. Крім того, відповідно до п.102.4. ст.102 Податкового кодексу України у разі якщо грошове зобов`язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначене у пункті 102.1. цієї статті, податковий борг, що виник у зв`язку з відмовою в самостійному погашенні такого грошового зобов`язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу, крім випадків, передбачених абзацом третім пункту 59.1. статті 59 цього Кодексу (в частині не застосування заходів погашення податкового боргу і формування та надіслання податкової вимоги, якщо сума боргу не перевищує 180 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 3060,00грн.). Вказує, якщо виходити з періоду за 2013-2019 роки, сума перевищила 3060,00 грн. і в податковому повідомленні - рішенні від 23.05.2019 року № 5-1128 вже становила 9 613,42грн. Тобто, вважає, що відповідач мав використати своє право на формування податкової вимоги, направлення її позивачу, та в подальшому вжити заходи примусового стягнення суми заборгованості за період з 2013-2019 роки, чого не зробив. На думку позивача, порушивши строки стягнення податкового боргу, відповідач втратив право на включення цієї суми до наступних податкових періодів і до податкової вимоги, що оскаржується і фінансові вимоги відповідача в цій частині є безпідставними.

Представником відповідача надано до суду відзив на адміністративний позов, в якому вказав про законність та обґрунтованість оскаржуваних рішень, які винесені на підставі та у відповідності до норм податкового законодавства. Так, відповідно до інформації про землекористувачів яка обліковується в електронних реєстрах органів ДПС ОСОБА_1 є користувачем земельної ділянки площею 0,1433 га яка знаходиться за адресою АДРЕСА_2 з 2011 року за місцем розташування нерухомого майна зазначеного вище. Враховуючи, що платник як власник нерухомості є землекористувачем і не уклав договору оренди на земельну ділянку йому у відповідності до вимог ст.206 Земельного кодексу України - Використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка, та з урахуванням пп.14.1.147 п.14.1 ст.14 та ст.269 - 287 Податкового кодексу України проведено нарахування земельного податку з фізичних осіб. Також зазначав, що оскільки у позивача наявний податковий борг по земельному податку з фізичних осіб в сумі 67487,13 грн., податковим органом сформовано податкову вимогу у відповідності до ст.59 ПК України, яка направлена та вручена позивачу (а.с.66-67).

Представником позивача подана відповідь на відзив, згідно якої не погоджується з доводами викладеними відповідачем у відзиві на адміністративний позов, оскільки рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення 25 від 28.09.21, яке начебто вручено позивачу, оскільки в графі Розписка в одержанні стоїть його прізвище та ініціали, не може бути належним доказом, оскільки направлений за іншою адресою, а не за тою, що зареєстрована за позивачем. Також зазначив, докази, що надані на підтвердження відправлення, а саме рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення 25006 7101 4091 містить кілька печаток відділення поштового зв`язку (круглу печатку) з датою 16.05.2022 року та прямокутну печатку вже з датою 22.05.2023. Містить позначку про вручення листа 13/05. Додатково зазначив, що Електронні реєстри відповідача не визнані на законодавчому рівні такими, що містять інформацію, яку можна відносити до доказів. Податкова інформація не є доказом. (а.с.93-95).

Дослідивши подані позивачем та відповідачем документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до таких висновків.

Стосовно вирішення питання про поновлення строку звернення до суду, то суд зазначає, що представником позивача зазначено, що позивач з 2017 року працює за кордоном, та рішення направлялись за іншою адресою, ніж зареєстрований позивач, відмітки пошти містять неточності, нарахування податкових зобов`язань за земельну ділянку впродовж багатьох років, при тому що позивач ще не оформив договір оренди та вона не знаходиться у власності позивача, тому суд вважає за необхідне для повного і об`єктивного з`ясування всіх обставин справи продовжити розгляд справи.

Відповідно до ч.1, 2 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Представник позивача зазначив, що ОСОБА_1 постійно перебував за кордоном та не міг отримати оскаржувані рішення, зокрема не зважаючи на відмітку в рекомендованому поштовому повідомлення про вручення поштового відправлення стосовно вручення 28.09.2021 позивачу особисто податкового повідомлення-рішення від 13.05.2021 № 5-1128 (а.с.82), оскільки перебував за кордоном і нікого не уповноважував їх отримувати.

Для вирішення цього питання, ухвалою суду від 06 липня 2023 року зобов`язано Державну прикордонну службу України надати суду письмові відомості щодо того чи дійсно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, РНОКПП НОМЕР_1 , з 2017 року перетнув кордон та не повертався до України з 2017 року по теперішній час. У разі неодноразового перетину кордону ОСОБА_1 , зазначити коли перетинав кордон з 2017 року по даний час, та коли повертався до України, на що отримав відповідь від Державну прикордонну службу України (а.с 91).

Так, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період з 08.11.2017 по теперішній час неодноразово перетинав кордон, а саме 24-12-2017 05:41 В`їзд; 15-01-2018 17:07 Виїзд; 09-03-2018 22:37 В`їзд; 07-04-2018 17:02 Виїзд; 03-07-2018 20:16 В`їзд; 13-08-2018 12:19 Виїзд; 24-10-2018 23:48 В`їзд; 20-10-2019 16:53 Виїзд; 21-12-2019 06:11 В`їзд; 15-01-2020 13:48 Виїзд; 04-04-2020 17:50 В`їзд; 26-04-2020 14:13 Виїзд; 18-12-2020 15:14 В`їзд; 06-01-2021 16:22 Виїзд; 06-08-2021 08:23 В`їзд; 27-08-2021 20:49 Виїзд; 29-08-2021 02:21 В`їзд; 10-10-2021 18:51 Виїзд; 27-12-2021 16:41 В`їзд; 12-02-2022 17:38 Виїзд (а.с.99).

Тобто 28.09.2021 позивач перебував на території України (а.с.82зв).

Проте, направлення зазначених податкових повідомлень-рішень було на іншу адресу. Позивач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , натомість податкові повідомлення-рішення та вимога направлялись за адресою АДРЕСА_3 . Так дійсно суд констатує, що адреса зазначена інша контролюючим органом, оскільки літера "а" дійсно відсутня в адресі позивача

Також в позовній заяві зазначено, що 09.06.2023 позивач дізнався від його дружини, про те, що в поштовій скриньці на його ім`я вона знайшла конверт, зокрема в якій були оскаржувані рішення та вимога.

Відповідач не спростував доводів позивача, що він не був обізнаний про наявність спірних рішень та відповідно не надав належних та допустимих доказів щодо направлення та вручення оскаржуваних рішень, тому суд доходить висновку, що позивачем не пропущено строк звернення до суду.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , є власником нежитлової будівлі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується Договором купівлі - продажу нежитлової будівлі від 08.01.2008 та інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. (а.с.19, 20). Вказані обставини не заперечуються сторонами у справі.

Відповідач зазначив, що позивач як власник нерухомості є землекористувачем і не уклав договору оренди на земельну ділянку, тому йому проведено нарахування земельного податку з фізичних осіб.

З огляду на викладене, відповідачем сформовано позивачу наступні податкові повідомлення-рішення:

- податкове повідомлення-рішення від 30.06.2015 року №7558868 Знам`янської ОДПІ ГУ ДФС (Олександрівське відділення) (правонаступником якої є Головне управління ДПС у Кіровоградській області (відокремлений підрозділ)), яким визначено позивачу податкове зобов`язання за платежем Земельний податок з фізичних осіб в сумі 2 102,93 грн. (а.с.18);

- податкове повідомлення-рішення від 05.06.2018 року №7-1126 Головного управління ДФС у Кіровоградській області (правонаступником якої є Головне управління ДПС у Кіровоградській області (відокремлений підрозділ)), яким визначено позивачу податкове зобов`язання за платежем Земельний податок з фізичних осіб в сумі 4084,48 грн. (а.с.17);

- податкове повідомлення-рішення від 23.05.2019 №5-1128 Головного управління ДФС у Кіровоградській області (правонаступником якої є Головне управління ДПС у Кіровоградській області (відокремлений підрозділ)), яким визначено позивачу податкове зобов`язання за платежем Земельний податок з фізичних осіб в сумі 9613,42 грн. (а.с.16);

- податкове повідомлення-рішення від 12.05.2020 №5-1128 Головного управління ДПС у Кіровоградській області, яким визначено позивачу податкове зобов`язання за платежем Земельний податок з фізичних осіб в сумі 9613,42 грн. (а.с.15);

- податкове повідомлення - рішення від 13.05.2021 №5-1128 Головного управління ДПС у Кіровоградській області, яким визначено позивачу податкове зобов`язання за платежем Земельний податок з фізичних осіб в сумі 14 569,31грн. (а.с.14);

- податкове повідомлення - рішення від 28.09.2022 №-1128 Головного управління ДПС у Кіровоградській області (відокремленого підрозділу), яким визначено позивачу податкове зобов`язання за платежем Земельний податок з фізичних осіб в сумі 15 368,92 грн. (а.с.13);

- податкове повідомлення-рішення від 11.05.2023 року №3-1128 Головного управління ДПС у Кіровоградській області (відокремленого підрозділу), яким визначено позивачу податкове зобов`язання за платежем Земельний податок з фізичних осіб в сумі 17 674,26 грн. (а.с.12)

Крім того, відповідачем сформовано податкову вимогу від 24.04.2023 року №0-1128 про наявність у фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) податкового боргу станом на 23.04.2023 року в сумі 67 487,13грн. (а.с.10)

Не погодившись з такими рішеннями, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до п.п.14.1.147 п.14.1 ст.14 ПК України, плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Згідно з п.п.14.1.72. п.14.1 ст.14 ПК України земельний податок - обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів (далі - податок для цілей розділу XII цього Кодексу).

Підпунктом 14.1.73. пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, землекористувачі - юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди.

Згідно з п.269.1 ст.269 ПК України (в редакції до 30.11.2021) платниками земельного податку є: 269.1.1. власники земельних ділянок, земельних часток (паїв); 269.1.2. землекористувачі. З 30.11.2021 вказана норма, викладена в іншій редакції:

269.1. Платниками плати за землю є: 269.1.1. платники земельного податку: 269.1.1.1. власники земельних ділянок, земельних часток (паїв); 269.1.1.2. землекористувачі, яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності на правах постійного користування;

269.1.2. платники орендної плати - землекористувачі (орендарі) земельних ділянок державної та комунальної власності на умовах оренди.

Відповідно до п.270.1 ст.270 ПК України (в редакції до 30.11.2021) об`єктами оподаткування є: 270.1.1. земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні; 270.1.2. земельні частки (паї), які перебувають у власності. Після 30.11.2021 вказана норма, викладена в іншій редакції:

270.1. Об`єктами оподаткування платою за землю є: 270.1.1. об`єкти оподаткування земельним податком: 270.1.1.1. земельні ділянки, які перебувають у власності; 270.1.1.2. земельні частки (паї), які перебувають у власності; 270.1.1.3. земельні ділянки державної та комунальної власності, які перебувають у володінні на праві постійного користування;

270.1.2. об`єкти оподаткування орендною платою - земельні ділянки державної та комунальної власності, надані в користування на умовах оренди.

Пунктом 271.1 статті 271 ПК України (в редакції до 30.11.2021) передбачено, що базою оподаткування є: 271.1.1. нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом; 271.1.2. площа земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено.

Після 30.11.2021 вказана норма, викладена в іншій редакції:

271.1. Базою оподаткування є: 271.1.1. нормативна грошова оцінка земельної ділянки з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом; 271.1.2. площа земельної ділянки, нормативну грошову оцінку якої не проведено. База оподаткування по земельних частках (паях) визначається згідно із даними земельних ділянок, на які фізичні особи мають право як власники земельних часток (паїв), з урахуванням підпунктів 271.1.1 та 271.1.2 цього пункту.

271.2. Рішення рад щодо нормативної грошової оцінки земельних ділянок офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування нормативної грошової оцінки земель або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Відповідно до п.274.1 ст.274 ПК України ставка податку за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено, встановлюється у розмірі не більше 3 відсотків від їх нормативної грошової оцінки, для земель загального користування - не більше 1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки, а для сільськогосподарських угідь - не менше 0,3 відсотка та не більше 1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки, а для лісових земель - не більше 0,1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки.

Статтею 277 визначені ставки земельного податку за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких не проведено. Ставка податку за земельні ділянки, розташовані за межами населених пунктів або в межах населених пунктів, встановлюється у розмірі не більше 5 відсотків від нормативної грошової оцінки одиниці площі ріллі по Автономній Республіці Крим або по області, а для сільськогосподарських угідь - не менше 0,3 відсотка та не більше 5 відсотків від нормативної грошової оцінки одиниці площі ріллі по Автономній Республіці Крим або по області, а для лісових земель - не більше 0,1 відсотка від нормативної грошової оцінки площі ріллі по Автономній Республіці Крим або по області.

Пунктом 286.1 статті 286 ПК України (в редакції до 30.11.2021) було передбачено, що підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру.

Згідно із пунктом 286.1 статті 286 ПК України (в редакції з 30.11.2021) підставою для нарахування земельного податку є: а) дані державного земельного кадастру; б) дані Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; в) дані державних актів, якими посвідчено право власності або право постійного користування земельною ділянкою (державні акти на землю); г) дані сертифікатів на право на земельні частки (паї); ґ) рішення органу місцевого самоврядування про виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв); д) дані інших правовстановлюючих документів, якими посвідчується право власності або право користування земельною ділянкою, право на земельні частки (паї); е) дані Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, визначеного у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку.

У разі подання платником податку до контролюючого органу правовстановлюючих документів на земельну ділянку, земельну частку (пай), відомості про які відсутні у базах даних інформаційних систем центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, нарахування податку фізичним особам здійснюється на підставі поданих платником податку відомостей до отримання контролюючим органом інформації про перехід права власності на об`єкт оподаткування.

Центральні органи виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері земельних відносин та у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, у сфері будівництва, щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця, а також за запитом відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки подають інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У разі подання платником податку до контролюючого органу правовстановлюючих документів на земельну ділянку, відомості про яку відсутні у базах даних інформаційних систем центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, сплата податку фізичними та юридичними особами здійснюється на підставі поданих платником податку відомостей до отримання контролюючим органом інформації про перехід права власності на об`єкт оподаткування.

Відповідно до п.286.5 ПК України (в редакції до 30.11.2021) нарахування фізичним особам сум плати за землю проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки), які надсилають платнику податку у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу.

Відповідно до п.286.5 ПК України (в редакції з 30.11.2021) нарахування фізичним особам сум плати за землю проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки, у тому числі право на яку фізична особа має як власник земельної частки (паю), які надсилають платнику податку у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу, разом із детальним розрахунком суми податку, який, зокрема, але не виключно, має містити кадастровий номер та площу земельної ділянки, розмір ставки податку та розмір пільги зі сплати податку.

Нарахування фізичним особам сум земельного податку з підстав, визначених підпунктами в, г, д пункту 286.1 цієї статті, проводиться контролюючими органами виключно у разі надання зазначених даних такими фізичними особами.

У разі переходу права власності на земельну ділянку або права на земельну частку (пай) від одного власника - юридичної або фізичної особи до іншого протягом календарного року податок сплачується попереднім власником за період з 1 січня цього року до початку того місяця, в якому припинилося його право власності на зазначену земельну ділянку, а новим власником - починаючи з місяця, в якому він набув право власності.

У разі переходу права власності на земельну ділянку або права на земельну частку (пай) від одного власника - фізичної особи до іншого протягом календарного року контролюючий орган надсилає (вручає) податкове повідомлення-рішення новому власнику після отримання інформації про перехід права власності.

Якщо такий перехід відбувся після 1 липня поточного року, контролюючий орган надсилає (вручає) попередньому власнику нове податкове повідомлення-рішення. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним).

У разі якщо платник податків має у власності декілька земельних ділянок або право на декілька земельних часток (паїв), щодо яких необхідно провести звірку даних, для її проведення такий платник податків має право звернутися до контролюючого органу за своїм місцем реєстрації у контролюючих органах або за місцем знаходження будь-якої з таких земельних ділянок, у тому числі право на яку фізична особа має як власник земельної частки (паю).

Платники плати за землю мають право письмово або в електронній формі засобами електронного зв`язку (з дотриманням вимог, визначених пунктом 42.4 статті 42 цього Кодексу) звернутися до контролюючого органу за своїм місцем реєстрації у контролюючих органах або за місцем знаходження земельних ділянок, у тому числі право на яку фізична особа має як власник земельної частки (паю), для проведення звірки даних щодо:

розміру площ та кількості земельних ділянок, земельних часток (паїв), що перебувають у власності та/або користуванні платника податку;

права на користування пільгою зі сплати податку з урахуванням положень пунктів 281.4 і 281.5 цієї статті;

розміру ставки земельного податку;

нарахованої суми плати за землю.

У разі виявлення розбіжностей між даними контролюючих органів та даними, підтвердженими платником плати за землю на підставі оригіналів відповідних документів або належним чином засвідчених копій таких документів, зокрема документів на право власності, користування пільгою, а також у разі зміни розміру ставки плати за землю контролюючий орган, до якого звернувся платник плати за землю, проводить протягом десяти робочих днів перерахунок суми податку і надсилає (вручає) йому нове податкове повідомлення-рішення разом з детальним розрахунком суми податку. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним).

Пунктом 289.1 статті 289 ПК України передбачено, що для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до законодавства.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, здійснює управління у сфері оцінки земель та земельних ділянок.

Згідно з п.289.2 ст.289 ПК України центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, за індексом споживчих цін за попередній рік щороку розраховує величину коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель, на який індексується нормативна грошова оцінка земель і земельних ділянок на 1 січня поточного року, що визначається за формулою: Кi = І : 100, де І - індекс споживчих цін за попередній рік.

У разі якщо індекс споживчих цін перевищує 115 відсотків, такий індекс застосовується із значенням 115.

Коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель, зазначеної в технічній документації з нормативної грошової оцінки земель та земельних ділянок.

Відповідно до п.289.3 ст.289 ПК України центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації не пізніше 15 січня поточного року забезпечують інформування центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, і власників землі та землекористувачів про щорічну індексацію нормативної грошової оцінки земель.

Згідно з пунктом 9 підрозділу 6 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України індекс споживчих цін за 2017 - 2023 роки, що використовується для визначення коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки сільськогосподарських угідь, земель населених пунктів та інших земель несільськогосподарського призначення, застосовується із значенням 100 відсотків.

Відповідно до статті 206 Земельного кодексу України (в редакції чинній на час виникнення правовідносин) використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Згідно із частинами 1,2 статті 120 Земельного кодексу України до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначено, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

Якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то в разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

Згідно зі статтями 125, 126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Верховний Суд України, усуваючи розбіжності у застосуванні вказаних норм права, у постановах від 08.06.2016 року (справа №21-804а16), від 12.09.2017 року (справа №2а-10596/12/2670) вказав, що аналіз цих норм дає можливість визначити, хто саме є платником земельного податку, що є об`єктом оподаткування, з якого моменту виникає (набувається, переходить) обов`язок сплати цього податку, подію (явище), з якою припиняється його сплата, умови та підстави сплати цього платежу у разі вчинення правочинів із земельною ділянкою чи будівлею (її частиною), які на ній розташовані.

З огляду на викладене, суд звертає увагу, що у розумінні положень пп.14.1.72, 14.1.73 п.14.1 ст.14, пп. 269.1.1, 269.1.2 п. 269.1 ст.269, пп.270.1.1, 270.1.2 п.270.1 ст.270, п.287.7 ст.287 ПК України платником земельного податку є власник земельної ділянки або землекористувач, якими може бути фізична чи юридична особа. Обов`язок сплати цього податку для його платника виникає з моменту набуття (переходу) в установленому законом порядку права власності на земельну ділянку чи права користування нею і триває до моменту припинення (переходу) цього права.

Нарахування фізичним особам сум земельного податку проводиться контролюючим органом на підставі даних ДЗК та з використанням нормативної грошової оцінки земельних ділянок, визначеної у встановленому порядку.

Такий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 13.07.2022 у справі №160/10944/20.

Враховуючи, що позивач придбав нежитлову будівлю, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , до нього також перейшло право користування на земельну ділянку, на якій вона розміщена, тому доводи представника позивача, стосовно того, що позивач не повинен сплачувати податки за вказану земельну ділянку, оскільки вона не оформлена належним чином не знайшло свого підтвердження.

Статтями 125, 126 Земельного кодексу України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав, яка оформляється відповідно до Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

З огляду на викладені норми права, фізична особа - власник нежилого приміщення (його частини) є платником земельного податку з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно. Оскільки позивач є власником нежитлового приміщення, за земельну ділянку під яким відповідач нарахував земельний податок, обов`язок зі сплати земельного податку у позивача виник з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

Аналогічні висновки викладені в Постанові Верховного Суду від 16.05.2018 у справі №П/811/1839/16 (адміністративне провадження №К/9901/41754/18).

Суд не приймає до уваги доводи представника позивача, що Міністерством фінансів України в наказі від 06.07.2018 № 602 Про затвердження узагальнюючих податкових консультацій з деяких питань оподаткування платою за землю надано офіційне роз`яснення: Особу, яка володіє нерухомим майном, що розташоване на земельній ділянці, права на яку для такої особи не оформлені, не можна вважати платником земельного податку в розумінні ст. 269 ПК України до моменту виникнення відповідних прав такої особи на цю земельну ділянку відповідно до запису, сформованого у Державному земельному кадастрі у порядку визначеному законом, оскільки такі роз`яснення не є нормативно-правовими актами.

Відповідач у відзиві на позов та доводячи правомірність розрахунку розміру податку, нарахованого позивачу за земельну ділянку спірними рішеннями, вказав, що суми податку розраховані на підставі ставок, встановлених Олексанрівською селищною радою для земельних ділянок комерційного призначення та обрахованої нею середньозваженої вартості за 1 га площу відповідної категорії, надавши копії рішень ради (а.с.69-80). При цьому, площа земельної ділянка, яка взята відповідачем з електронних реєстрів органів ДПС для розрахунку - становить 0,1433 га.

Водночас, з інформації з Реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно слідує, що позивач є власником нежитлової будівлі, загальною площею 196,4 кв.м (а.с.26-27)

До того ж, суд зауважує, що з рішень Олександрівської селищної ради відповідачем взято нормативно грошову оцінку, встановлену для земельних ділянок комерційного призначення. Проте доказів, що вказана земельна ділянка відноситься до таких, відповідачем не надано.

Так, суд зазначає, що належним джерелом даних про нормативно грошову оцінку земельної ділянки є витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земельної ділянки, який виданий територіальним органом Держгеокадастру за місцем розташування земельної ділянки, або відомості з Державного земельного кадастру про нормативно грошову оцінку земельної ділянки.

Отже, відповідач, для визначення позивачу земельного податку, мав отримати витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земельної ділянки або ж відомості з Державного земельного кадастру про нормативно грошову оцінку земельної ділянки.

Суд враховує практику Верховного Суду, який у постанові від 21.01.2021 року у справі №160/2185/20 вказав, що витяги про нормативну грошову оцінку земельної ділянки формуються за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру на підставі актуальних відомостей про земельні ділянки, внесених до Державного земельного кадастру, а формування витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки здійснюється автоматично в режимі "реального часу", у зв`язку з чим програмним забезпеченням і чинним законодавством не передбачено формування вказаних витягів на певну дату, яка вже минула.

У цій справі Верховний Суд також вказав, що для реалізації контролюючим органом повноважень щодо адмініструванням земельного податку законодавством встановлено порядок та способи отримання необхідних відомостей для здійснення відповідних функцій, зокрема щодо площі земельної ділянки, нормативно-грошової оцінки, коефіцієнтів. Витяг з технічної документації про грошову оцінку землі складається на основі розрахованих у встановленому порядку показників (коефіцієнтів), які визначені у технічній документації, що затверджується рішенням відповідної сільської, селищної або міської ради. З моментом набрання чинності рішенням ради про затвердження нормативної грошової оцінки пов`язується можливість застосування самої нормативної грошової оцінки.

Судом установлено, що у розпорядженні відповідача на момент винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень були відсутні витяги з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки (на відповідний рік), яка розташована за адресою АДРЕСА_1 . Відповідач не надав доказів того, що податкові органи зверталися до органів Держгеокадастру із запитом про надання витягу про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, необхідного для обчислення і справляння земельного податку за цю земельну ділянку.

Отже, суд не погоджується з розрахунком податку, оскільки відповідачем не надано належних доказів на підтвердження правильності визначення бази оподаткування нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Крім того, відповідачем не надано доказів на підтвердження відомостей про земельну ділянку, про її розмір, правовий режим, категорію та цільове призначення, коефіцієнти індексації, що підлягали застосуванню залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель, зазначеної в технічній документації з нормативної грошової оцінки земель та земельних ділянок, як це передбачено статтею пп.14.1.42 п.14.1 ст.14, п.289.1 ст.289 ПК України, п.4 Порядку №1386, пп.14 п.24 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 року №1051.

Враховуючи наведене, суд дійшов до висновку, що земельний податок за 2015, 2018-2023 рік за земельну ділянку нарахований позивачу всупереч вимогам пункту 286.1 статті 286, статті 289 ПК України, за відсутності будь-яких відповідних даних державного земельного кадастру, даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; даних державних актів, якими посвідчено право власності або право постійного користування земельною ділянкою (державні акти на землю); даних інших правовстановлюючих документів, якими посвідчується право власності або право користування земельною ділянкою, право на земельні частки (паї), тощо, а також даних про нормативно-грошову оцінку земельної ділянки. Тому спірні податкові повідомлення-рішення від 30.06.2015 року №7558868, від 05.06.2018 року №7-1126, від 23.05.2019 року №5-1128, від 12.05.2020 року №5-1128, від 13.05.2021 року №5-1128, від 28.09.2022 року №-1128, від 24.04.2023 року №000-1303-1128 є протиправними, а позов про їх скасування слід задовольнити.

Щодо податкової вимоги №0-1128 від 24.04.2023.

Відповідно до пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.

Податкова вимога не надсилається (не вручається), а заходи, спрямовані на погашення (стягнення) податкового боргу, не застосовуються, якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує ста вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує сто вісімдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків. Строк давності, визначений пунктом 102.4 статті 102 цього Кодексу для стягнення податкового боргу, у такому випадку розпочинається не раніше дня виникнення податкового боргу у сумі, що перевищує сто вісімдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пунктом 59.5 статті 59 Податкового кодексу України передбачено, що у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Відповідно до пункту 102.4 статті 102 ПК України у разі якщо грошове зобов`язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв`язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов`язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу, крім випадків, передбачених абзацом третім пункту 59.1 статті 59 цього Кодексу. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним.

Тобто з моменту перевищення податкового боргу позивача у сумі 3060 грн., контролюючий орган повинен був надіслати (вручити) позивачу податкову вимогу, при цьому контролюючий орган з цього ж часу, мав вжити заходи щодо погашення заборгованості в межах строку визначеному пунктом 102.4 статті 102 Податкового кодексу України.

У відзиві на адміністративний позов, а також у листі наданому на адвокатський запит контролюючим органом зазначено, що станом на 19.06.2023 за позивачем рахується податковий борг по земельному податку з фізичних осіб в сумі 67 487,13 грн., зокрема:

- 23.08.2013 нараховано платником самостійно основного платежу по терміну сплати 23.08.2013 у розмірі 2339,18 грн.;

- 26.08.2014 нараховано платником самостійно основного платежу по терміну сплати 26.08.2014 у розмірі 548,14 грн.;

- 04.10.2015 нараховано податок на майно громадян, податкове повідомлення-рішення форма "Ф" № 9486532 від 05.08.2015 по терміну сплати 04.10.2015 у розмірі 2102,93 грн.;

- 09.11.2015 нараховано пені (ст. 129 ПКУ) з 28.11.2011 на розрахунок № від 29.04.2011 у сумі 2113,95 грн.;

- 09.11.2015 нараховано пені борг мин.р. (ст. 129 ПКУ) з 28.11.2011 на розрахунок № від 04.06.2013 у сумі 35,40 грн.;

- 29.08.2016 нараховано податок на майно громадян, податкове повідомлення-рішення форма "Ф" № 7 від 30.06.2016 по терміну сплати 29.08.2016 у сумі 3013,50 грн.;

- 29.08.2017 нараховано податок на майно громадян, податкове повідомлення-рішення форма "Ф" № 60376-0000 від 30.06.2017 по терміну сплати 29.08.2017 у сумі 4084,48 грн.;

- 26.08.2018 нараховано податок на майно громадян, податкове повідомлення-рішення форма "Ф" №00-1126 від 27.06.2018 по терміну сплати 26.08.2018 у сумі 4084,48 грн.;

- 26.08.2019 нараховано податок на майно громадян, податкове повідомлення-рішення форма "Ф" №5-1128 від 27.06.2019 по терміну сплати 26.08.2019 у сумі 9613,42 грн.;

- 29.08.2020 нараховано податок на майно громадян, податкове повідомлення-рішення форма "Ф" №5-1128 від 12.05.2020 по терміну сплати 29.08.2020 у сумі 9613,42 грн.;

- 27.11.2021 нараховано податок на майно громадян, податкове повідомлення-рішення форма "Ф" №5-1128 від 13.05.2021 по терміну сплати 27.11.2021 у сумі 14569,31 грн.;

- 28.01.2023 нараховано податок на майно громадян, податкове повідомлення-рішення форма "Ф" №-1128 від 28.09.2022 по терміну сплати 28.01.2023 у сумі 15368,92 грн. (45-46, 66-67).

Тобто з 29.08.2017, заборгованість позивача перевищила суму у розмірі 3060 грн., а тому з цієї дати контролюючий орган повинен був надіслати (вручити) позивачу податкову вимогу, при цьому контролюючий орган з цього ж часу, мав вжити заходи щодо погашення заборгованості в межах строку визначеному пунктом 102.4 статті 102 Податкового кодексу України, тобто в межах 1095 календарних днів.

Водночас, згідно з абзацом одинадцятим п.52 прим.2 підрозд.10 розд. ХХ Перехідні положення Податкового кодексу України (в редакції до 15.03.2022 року) на період з 18 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), зупиняється перебіг строків давності, передбачених ст. 102 Податкового кодексу України.

Дію п.52 прим.2 підрозд.10 розд. ХХ Перехідні положення Податкового кодексу України зупинено на період дії воєнного, надзвичайного стану згідно із Законом України від 15 березня 2022 року № 2120-IX Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану.

Суд зазначає, що на вищезазначену суму податкового боргу, відповідач у відповідності до вимог ПК України, сформував та направив позивачу податкову вимогу від 24.04.2023 року №0-1128 про наявність у фізичної особи ОСОБА_1 податкового боргу станом на 23.04.2023 року в сумі 67 487,13 грн.

Разом з тим, до оскаржуваної вимоги також включений податковий борг, згідно спірних податкових повідомлень-рішень, які визнані протиправними та скасовані, а тому оскаржувану вимогу також необхідно скасувати в частині податкового боргу 55352,30 грн. (67 487,13 грн. - 12134,83 грн.)

Стосовно позовної вимоги, в якій позивач просить зобов`язати Головне управління ДПС у Кіровоградській області вчинити дії щодо коригування даних в інтегрованій картці платника податків фізичної особи - ОСОБА_1 , шляхом виключення податкового боргу у розмірі 67487, 13 грн., то суд зазначає, що вказана вимога не підлягає задоволенню, оскільки є передчасною, позаяк в цій частині права позивача на даний час не порушені. При цьому, скасування податкової вимоги є автоматичною підставою для здійснення коригування даних в інтегрованій картці платника податків позивача шляхом виключення з неї відомостей про наявність податкового боргу на суму 55352,30 грн.

При цьому, суд зауважує, що з 05.04.2021 року діє Порядок ведення податковими органами оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 12.01.2021 №5, який визначає правила ведення в податкових органах оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок).

Оперативний облік платежів здійснюється податковими органами в інформаційній системі. Метою ведення оперативного обліку і складання звітності податкових органів є забезпечення користувачів повною, достовірною та неупередженою інформацією щодо стану розрахунків платників з бюджетами та фондами загальнообов`язкового державного соціального і пенсійного страхування для прийняття оптимальних управлінських рішень.

Відображення/занесення первинних показників у підсистемах інформаційної системи здійснюється працівниками структурних підрозділів територіальних органів ДПС за напрямами роботи.

Моніторинг повноти та своєчасності внесення первинних показників у підсистеми інформаційної системи забезпечується керівниками структурних підрозділів територіального органу ДПС за напрямами роботи.

Загальний контроль за достовірністю відображення в ІКП облікових показників забезпечується підрозділом, що здійснює облік платежів.

Дії працівників територіальних органів ДПС під час відображення в інформаційній системі первинних показників фіксуються із зазначенням ідентифікатора користувача, дати та часу дії.

У розділі ІІ Порядку №5 встановлений порядок ведення інтегрованої картки платника.

З метою обліку нарахованих і сплачених, повернутих та відшкодованих сум платежів територіальними органами ДПС відкриваються ІКП за кожним платником та кожним видом платежу, які мають сплачуватися такими платниками на рахунки, відкриті в розрізі адміністративно-територіальних одиниць.

ІКП містить інформацію про облікові операції та облікові показники, які характеризують стан розрахунків платника з бюджетами та фондами загальнообов`язкового державного соціального і пенсійного страхування за відповідним видом платежу та відповідною адміністративно-територіальною одиницею.

Під час проведення облікової операції в ІКП зазначається дата запису операції, зміст операції та/або документ, на підставі якого здійснюється запис.

Спеціальне кодування всіх операцій, що використовуються для відображення в ІКП облікових показників, забезпечує автоматизоване ведення ІКП.

Усі вартісні облікові операції та облікові показники в ІКП проводяться у гривнях з двома десятковими знаками.

Облік платежів ведеться в ІКП окремими обліковими операціями в хронологічному порядку. При цьому кожна операція фіксується в окремому рядку із зазначенням виду операції та дати її проведення.

Розділом VII Порядку №5 передбачено відображення в інформаційній системі показників за результатами адміністративного та/або судового оскарження рішень податкових органів.

Зокрема, відповідно до ч.4 розділу 5 Порядку №5 працівники підрозділів адміністративного/судового оскарження податкового органу, до компетенції яких належать розгляд скарг під час проведення процедури адміністративного оскарження або супроводження справ у судах, під час проведення процедури судового оскарження прийнятих податкових повідомлень-рішень / рішень / вимог та/або рішень щодо єдиного внеску, в установленому порядку відповідно до вимог регламентів використання відповідних інформаційних систем вносять дані до інформаційних систем, які забезпечують відображення результатів адміністративного та/або судового оскарження, у день отримання чи складання відповідних документів або отримання інформації з подальшим збереженням даних та встановленням зв`язків записів зазначених інформаційних систем із записами підсистеми, що відображає результати контрольно-перевірочної роботи.

Аналіз наведених норм права дає можливість дійти висновку, що відображення контролюючим органом в інтегрованій картці платника податків відомостей щодо своєчасного нарахування та сплати податкових зобов`язань створює певні наслідки для платника податків та наявність у останнього матеріально-правового інтересу щодо вірного та об`єктивного відображення в інтегрованій картці фактичного стану розрахунків з бюджетом. Відповідно, у разі скасування податкових повідомлень - рішень, вимоги про сплату податкового боргу, контролюючий орган зобов`язаний вчинити дії щодо відображення/коригування у особовій картці позивача дійсного стану зобов`язань перед бюджетом.

Відповідно до ч.3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Зважаючи на часткове задоволення позову, на користь позивача слід стягнути витрати на сплату судового збору у сумі 8395,76 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст.132, 139, 242-246, 255, 293, 295-297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Державної податкової служби у Кіровоградській області (25006, м. Кропивницький, вул. Велика Перспективна, 55, ЄДРПОУ ВП 43995486) про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення - рішення від 30.06.2015 року №7558868 Знам`янської ОДПІ ГУ ДФС, яким ОСОБА_1 визначено податкове зобов`язання за платежем Земельний податок з фізичних осіб в сумі 2102,93грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення від 05.06.2018 року №7-1126 Головного управління ДФС у Кіровоградській області, яким ОСОБА_1 визначено податкове зобов`язання за платежем Земельний податок з фізичних осіб в сумі 4084,48 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення від 23.05.2019 року №5-1128 Головного управління ДФС у Кіровоградській області, яким ОСОБА_1 визначено податкове зобов`язання за платежем Земельний податок з фізичних осіб в сумі 9613,42 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення від 12.05.2020 року №5-1128 Головного управління ДПС у Кіровоградській області, яким ОСОБА_1 визначено податкове зобов`язання за платежем Земельний податок з фізичних осіб в сумі 9613,42 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення від 13.05.2021 року №5-1128 Головного управління ДПС у Кіровоградській області, яким ОСОБА_1 визначено податкове зобов`язання за платежем Земельний податок з фізичних осіб в сумі 14 569,31грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення від 28.09.2022 року №-1128 Головного управління ДПС у Кіровоградській області, яким ОСОБА_1 визначено податкове зобов`язання за платежем Земельний податок з фізичних осіб в сумі 15368,92 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення від 11.05.2023 року №3-1128 Головного управління ДПС у Кіровоградській області, яким ОСОБА_1 визначено податкове зобов`язання за платежем Земельний податок з фізичних осіб в сумі 17674,26 грн.

Визнати протиправною та скасувати податкову вимогу Головного управління ДПС у Кіровоградській області від 24.04.2023 №0-1128 про наявність у фізичної особи ОСОБА_1 податкового боргу станом на 23.04.2023 року, в частині податкового боргу в сумі 55352,30 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) здійснені судові витрати на оплату судового збору в сумі 8395,76 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Кіровоградській області (ЄДРПОУ ВП 43995486).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 - 297 КАС України.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Т.М. КАРМАЗИНА