Справа № 420/12253/22
Суддя: Марин П.П.
Дата ухвалення: 2023-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

11 грудня 2023 року м.Одеса
Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Марина П.П., розглянувши в порядку письмового провадження заяву позивача про постановлення ухвали в порядку ст. 383 КАС України
В С Т А Н О В И В:
В провадженні Одеського окружного адміністративного суду перебувала справа за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 09.01.2023 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Рішення суду набрало законної сили 10.02.2023 року.

Представником позивача надано до суду заяву, в які просить постановити ухвалу в порядку ст.ст. 382 КАС України, яку обґрунтовує тим, що згідно даних з АСВП від ГУ ПФУ в Одеській області до старшого державного виконавця Рябоконь О.І., в рамках виконавчого провадження №72431100 надійшов лист від ГУ ПФУ в Одеській області про виконання рішення суду від 09.01.2023 р. по справі № 420/12253/22, в якому зазначено, що рішення суду начебто виконано, але доплата відсутня, оскільки пенсія ОСОБА_1 нараховується відповідно до рішення по справі №420/22987/21 без обмеження граничним розміром. Однак відповідно до наданих боржником перерахунків пенсії від 10.05.2023 року такі твердження ГУ ПФУ в Одеській області не відповідають дійсності. Оскільки очевидно, що згідно розрахунку з вересня 2022 року підсумок пенсії ОСОБА_1 склав 42 831, 25 грн., але до виплати призначено 37 957,18 грн, вбачається, що сума індексації пенсії не була врахована до підсумку пенсії. Аналогічна ситуація прослідковується і з перерахунком з червня 2023 року, до підсумку пенсії, яка підлягає виплаті пенсіонерові не включені суми індексації за 2022-2023 роки. Рішенням у справі № 420/12253/22 чітко визначено - Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити обчислення та виплату призначеної ОСОБА_1 пенсії з індексацією та надбавками з 01.09.2022 р. Зважаючи не вищевикладене - рішення суду не виконане, відповідач «вдає його виконання» та надає перерахунки без виплати позивачу індексації пенсії. Дії відповідача прямо порушують права позивача на ефективний судових захист порушених прав встановлений статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Вважаючи дії відповідача протиправними, позивач просить суд постановити ухвалу в порядку ст. 383 КАС України.

Головним управлінням ПФУ в Одеській області не подано заперечення на заяву.

Відповідно до абз. 1 ч.5 ст.383 КАС України, у разі відповідності заяви вимогам, зазначеним у цій статті, вона підлягає розгляду та вирішенню в порядку письмового провадження або в судовому засіданні на розсуд суду протягом десяти днів з дня її отримання. Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду такої заяви.

Заяву розглянуто в порядку письмового провадження.

Розглянувши вищезазначену заяву позивача, суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 383 КАС України, передбачено, що особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Правові норми статті 383 КАС України, мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є невиконання судового рішення, яке стало наслідком протиправних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, на якого покладений обов`язок щодо його виконання.

Правовий інститут контролю за виконанням рішення суду, механізм якого унормований у тому числі і приписами ст. 383 КАС України, підлягає застосуванню виключно у разі наявності протиправних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо виконання рішення суду, що порушує права та законні інтереси позивача, в свою чергу, що має бути підтверджено відповідними доказами.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 5 лютого 2020 року у справі № 640/10843/19, від 28.04.2020 у справі № 611/26/17.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень складовою права на справедливий судовий захист.

Згідно з частиною 2 статті 14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до статті 370 КАС України, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Конституційний Суд України, розглядаючи справу №1-7/2013 у Рішенні від 26.06.2013 року, звернув увагу, що вже неодноразово вказував на те, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 року №18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 року №11-рп/2012).

За приписами статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини в пункті 40 рішення у справі "Горнсбі проти Греції" вказав, що право на суд було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави допускала невиконання остаточного та обов`язкового судового рішення на шкоду одній зі сторін.

Якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені статтею 6 гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс (рішення у справі "Піалопулос та інші проти Греції", пункт 68).

В рішенні у справі "Шмалько проти України" від 20.07.2004 року Європейський Суд з прав людини вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (п. 43).

У справі "Сорінг проти Об`єднаного Королівства" від 07.07.1989 Європейський суд визначив, що на державі лежить прямий обов`язок дотримуватися громадянських прав осіб і забезпечувати належне та своєчасне виконання рішення суду, що набрало законної сили. Виконання будь-якого судового рішення є невід`ємною стадією процесу правосуддя, а отже, має відповідати вимогам ст. 6 Конвенції. Поза сумнівом, вирішення справи в суді без невиправданого і необґрунтованого зволікання є запорукою ефективного захисту особою своїх прав. Водночас судовий захист, як і діяльність суду, не може вважатися дієвим, якщо судові рішення не виконуються або виконуються неналежним чином і без контролю суду за їх виконанням, зазначено в Концепції Пункт 1 ст. 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру.

У пунктах 46, 48, 51, 53, 54 рішення від 15.10.2009 у справі "Юрій Миколайович Іванов проти України" (заява № 40450/04) Європейський суд з прав людини зазначив, що від особи, яка домоглася винесення остаточного судового рішення проти держави, не можна вимагати ініціювання окремого провадження з його примусового виконання. Відповідний державний орган, який було належним чином поінформовано про таке судове рішення, повинен вжити всіх необхідних заходів для його дотримання або передати його іншому компетентному органу для виконання. Право на суд, захищене статтею 6, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок. Відповідно необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції. Саме на державу покладено обов`язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, які перебувають у державній власності або контролюються державою, виконувалися відповідно до зазначених вище вимог Конвенції. Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади.

Отже, обов`язковою складовою судового процесу є фактичне втілення судових присуджень у певні матеріальні блага, яких особа була протиправно позбавлена до отримання судового захисту.

Відтак, відповідач зобов`язаний виконати судове рішення, яке набрало законної сили, в межах покладених на нього цим рішенням зобов`язань.

Судом встановлено, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 09.01.2023 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області при проведені перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 01.09.2022 р. щодо невиплати фактично нарахованої суми індексації та надбавок до пенсії. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити обчислення та виплату призначеної ОСОБА_1 пенсії з індексацією та надбавками з 01.09.2022 р. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

13.02.2023 року Одеським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист по справі №420/12253/22, а саме:

щодо зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити обчислення та виплату призначеної ОСОБА_1 пенсії з індексацією та надбавками з 01.09.2022 р.

Після набрання законної сили рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09.01.2023 року по справі №420/12253/22, 10.05.2023 року Головним управлінням ПФУ в Одеській області здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 , а саме:

З 01.09.2022 року підсумок пенсії (з надбавками) складає 42831,25 грн, розмір пенсії з урахуванням максимального розміру 37957,18 грн (за рішенням суду);

З 01.06.2023 року підсумок пенсії (з надбавками) складає 44357,65 грн, розмір пенсії урахуванням максимального розміру 37957,18 грн (за рішенням суду).

Також, судом встановлено, що листом від 11.08.2023 №1500-0505-5/110699 Головне управління ПФУ в Одеській області повідомлено Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про те, що Головним управлінням на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суг від 09.01.2023 по справі № 420/12253/22, яке набрало законної сили 09.02.2023, ОСОБА_1 10.05.2023 проведено обчислення призначеної пенсії з індексацією та надбавками з 01.09.2022. Розмір пенсії ОСОБА_1 з 01.06.2023 становить 37957,18 грн. Перерахунок пенсії на підставі рішення суду № 420/12253/22 проведено за період з 01.09.2022 по 30.06.2023, але доплата пенсії відсутня, оскільки розмір пенсії ОСОБА_1 не змінився у зв`язку з проведенням 06.08.2022 перерахунку пенсії на підставі рішення суду по справі № 420/22987/21 з 01.04.2019 без обмеження граничним розміром (десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність).

Так, суд при розгляді справи №420/12253/23 дійшов висновку, що, обмеження максимальним розміром пенсії позивача є протиправним.

Отже, за висновком суду, викладеним в рішенні від 09.01.2023 року пенсія позивача не обмежується максимальним розміром не залежно від виду та дати здійснення перерахунку.

Однак, як вбачається з матеріалів справи відповідачем здійснено перерахунок пенсії позивача після набрання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09.01.2023 року та, не зважаючи на викладені в ньому висновки, встановлено обмеження грачиного розміру пенсії позивача.

Тобто, в рішенні Одеського окружного адміністративного суду від 09.01.2023 року по справі №420/12253/22 встановлено право позивача на виплату фактично нарахованої суми індексації та надбавок до пенсії з 01.09.2022 р. без обмеження максимальним розміром та зобов`язано здійснити перерахунок з певної дати, проте, рішення суду не містить жодних застережень щодо втрати позивачем набутого права при здійсненні наступних перерахунків.

Однак, Головним управлінням ПФУ в Одеській області на власний розсуд вибірково виконано рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09.01.2023 року.

Тобто, відповідачем на виконання рішення суду від 09.01.2023 року у справі №420/12253/22 здійснено перерахунок пенсії позивача, визначення розміру якої суперечить висновкам суду у зазначеному рішенні.

Разом з тим, приписами статті 383 КАС України суд наділений правом визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду, та не наділений правом зобов`язувати такого відповідача вчиняти будь-які дії.

У зв`язку з цим, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 , подана в порядку статті 383 КАС України, підлягає задоволенню.

Частиною 6 статті 383 КАС України встановлено, що за наявності підстав для задоволення заяви про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених рішенням суду, суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

Відповідно до статті 249 КАС України, суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону. В окремій ухвалі суд має зазначити закон чи інший нормативно-правовий акт (у тому числі його статтю, пункт тощо), вимоги яких порушено, і в чому саме полягає порушення.

З метою забезпечення виконання вказівок, що містяться в окремій ухвалі, суд встановлює у ній строк для надання відповіді залежно від змісту вказівок та терміну, необхідного для їх виконання.

Таким чином, окрема ухвала є формою реагування суду на порушення норм права, причини та умови, що спричинили (зумовили) ці порушення, з метою їх усунення та запобігання таким порушенням у майбутньому.

Враховуючи, що Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області нараховуючи ОСОБА_1 пенсію на виконання рішення суду обмежило її розмір всупереч висновками, викладеним в рішенні суду, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для постановлення окремої ухвали.

Відтак, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області у 60-денний строк з моменту отримання цієї ухвали повідомити суд про виконання окремої ухвали.

Стосовно розподілу судових витрат суд зазначає таке.

Згідно з ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

В свою чергу, КАС України не встановлено порядку розподілу судових витрат, зокрема, відшкодування сплаченого особою судового збору за заяву, яка підлягає розгляду на стадії виконання рішення.

Між тим, відповідно до ч.ч. 1, 3, 4 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

При частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі:

зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Позивачем за подання заяви в порядку ст. 383 КАС України сплачено судовий збір в розмірі 805,20 грн, що підтверджується квитанцією №6256-0292-4181-1563 від 14.11.2023 року.

В свою чергу, враховуючи те, що заява підлягає задоволенню, суд дійшов висновку про наявність підставі для стягнення з Головного управління ПФУ в Одеській області за рахунок його бюджетних асигнувань частину сплаченого ОСОБА_1 судового збору в розмірі 805,20 грн.

Керуючись ст. ст. 6, 9, 159, 248, 249, 261, 262, 383 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про визнання протиправними рішень, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду по справі № 420/12253/22, а саме повторне обмеження виплати належної ОСОБА_1 пенсії максимальним розміром з 01.09.2022 та в наступних перерахунках.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області у 60-денний строк з моменту отримання цієї ухвали надати до Одеського окружного адміністративного суду докази на підтвердження здійснення перерахунку та виплати пенсії.

Стягнути з Головного управління ПФУ в Одеській області (, адреса: вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65012) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) суму сплаченого судового збору в розмірі 805,20 грн (вісімсот п`ять гривень 20 копійок).

Направити дану окрему ухвалу до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області для вжиття заходів щодо усунення порушення, встановленого судом.

Копію окремої ухвали направити до Пенсійного фонду України для здійснення контролю за її виконанням та притягнення до відповідальності винних осіб.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена протягом 15 днів з дня її складення за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя П.П.Марин