Справа № 380/22381/23
Суддя: Желік Олександра Мирославівна
Дата ухвалення: 2023-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2023 рокусправа № 380/22381/23

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Желік О.М., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Департаменту патрульної поліції про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в:

на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) із вимогами (з урахуванням заяв про уточнення позовних вимог вх. №21960 від 15.11.2023 та вх. №87707 від 15.11.2023):

- визнати протиправною бездіяльність посадових осіб Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), що полягає у не відновленні виконавчого провадження № 69247906, та зобов`язати посадових осіб Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відновити виконавче провадження № 69247906 щодо примусового виконання виконавчого листа №380/11672/21, виданого 12.04.2022 року Львівським окружним адміністративним судом, про зобов`язання Департаменту патрульної поліції нарахувати та виплатити ОСОБА_1 різницю у грошовому забезпеченні між посадою інспектора взводу № 1 роти № 3 батальйону № 4 управління патрульної та посадою інспектора взводу № 2 роти тактико-оперативного реагування управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції за період з 16.06.2021 року по день фактичного поновлення на посаді;

- визнати протиправною бездіяльність посадових осіб Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), що полягає у не відновленні виконавчого провадження № 69588103, та зобов`язати посадових осіб Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відновити виконавче провадження №69588103 щодо примусового виконання виконавчого листа №380/11672/21, виданого 12.04.2022 року Львівським окружним адміністративним судом, про поновлення ОСОБА_1 на посаді інспектора взводу №2 роти тактико-оперативного реагування управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції з 16.06.2021 року.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 10.01.2022 у справі №380/11672/21 відповідачем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №69247906 від 17.06.2022 щодо зобов`язання Департаменту патрульної поліції нарахувати та виплатити ОСОБА_1 різницю у грошовому забезпеченні між посадою інспектора взводу №1 роти №3 батальйону №4 управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції та посадою інспектора взводу №2 роти тактико-оперативного реагування управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції за період з 16.06.2021 року по день фактичного поновлення на посаді. Також відповідачем на виконання цього ж рішення суду винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №69247906 від 17.06.2022 щодо поновлення ОСОБА_1 на посаді інспектора взводу №2 роти тактико-оперативного реагування управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції з 16.06.2021 року.

Надалі Управлінням забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16.01.2023 у справі №380/13433/22 винесено постанови про закінчення виконавчих проваджень ВП №69247906 від 01.03.2023 та ВП №69588103 від 06.03.2023.

Разом з тим, як зазначає позивач, постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13.07.2023 у справі №380/13433/22 було скасовано рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16.01.2023, яким зобов`язано відповідача закінчити виконавчі провадження ВП №69247906 та ВП №69588103 на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Враховуючи наведену обставину позивач звернувся до начальника Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) із заявами щодо проведення перевірок виконавчих проваджень ВП №69247906 та ВП №69588103 та відновлення таких виконавчих проваджень, однак мотивованої відповіді відповідача так і не отримав.

Позивач наголошує на тому, що до повноважень начальника Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відноситься проведення перевірки виконавчих проваджень та, із врахуванням наведених вище обставин справи, вчинення дій щодо відновлення таких виконавчих проваджень. В тому числі начальник такого відділу уповноважений самостійно скасувати постанови про закінчення виконавчих проваджень, оскільки наділений такими повноваженнями відповідно до Закону.

Позивач вважає бездіяльність уповноважених осіб відповідача щодо не відновлення виконавчих проваджень ВП №69247906 та ВП №69588103 протиправною, оскільки обставини, що слугували підставою для винесення постанов про закриття виконавчих проваджень ВП №69247906 та ВП №69588103 відпали у зв`язку із скасуванням рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16.01.2023 у справі №380/13433/22.

Також представник відповідача у поданій ним заяві про компенсацію витрат на професійну правничу допомогу (вх. №93906 від 06.12.2023) просить стягнути на користь позивача 10000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Позиція відповідача викладена у відзиві на позовну заяву (вх. №78683 від 17.10.2023), у якому, зокрема, зазначено, що заяви ОСОБА_1 розглянуто та надано відповіді від 14.09.2023, в яких заявника повідомлено про те, що постанови про закінчення виконавчих проваджень винесені на підставі рішень Львівського окружного адміністративного суду від 16.01.2023 у справі №380/13433/22, яке набрало законної сили 16.02.2023 та у відповідності до вимог діючого законодавства України, тому підстав для скасування таких постанов немає.

Окрім цього представник відповідача звертає увагу на те, що законодавець у статті 41 Закону України «Про виконавче провадження» визначив, що постанова про відновлення виконавчого провадження виноситься виконавцем лише у разі, якщо: постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або постанова виконавця про повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку.

З урахуванням наведених у відзиві мотивів представник відповідача просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

Позиція третьої особи викладена у письмових поясненнях (вх. №21908ел. від 14.11.2023 та вх. №87647 від 15.11.2023), у якому її представник щодо задоволення позову заперечила та вказала, що Департаментом патрульної поліції вживались заходи щодо виконання рішень у справах, де позивачем був ОСОБА_1 №380/11672/21 (справа щодо скасування наказу про переведення з роти тактико-оперативного реагування в батальйон №4) та №380/5965/22 (справа про звільнення ОСОБА_1 з органів Національної поліції). Зокрема, постановою ВААС від 09.06.2023 у справі №380/5965/22 «Поновити старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 на посаді інспектора взводу №1 роти №3 батальйону №4 Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції», а рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 10.01.2022 № 380/11672/21 «Поновити ОСОБА_1 на посаді інспектора взводу №2 роти тактико-оперативного реагування управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції з 16.06.2021». На виконання рішення у справі №380/11672/21 04.07.2022 року Департамент патрульної поліції видав наказ № 895 о/с, яким вніс зміни до наказу про звільнення ОСОБА_1 (на момент виконання рішення у справі №380/11672/21 ОСОБА_1 був звільнений з органів Національної поліції). Департаментом патрульної поліції на адресу Восьмого апеляційного адміністративного суду 26.06.2023 було скеровано заяву з питань роз`яснення судового рішення у справі №380/5965/22, в якій просив роз`яснити на якій посаді поновити ОСОБА_1 на виконання постанови ВААС від 06.06.2023 у справі №380/5965/22). 09.10.2023 Восьмим апеляційним адміністративним судом винесено ухвалу, якою у задоволенні заяви від 26.06.2023 відмовлено.

Як зазначає представник третьої особи, позовна заява позбавлена правових підстав, спрямована на зобов`язання вчинення державними виконавцями дій, які є не на підставі, не в межах та не у спосіб, що передбачені законами України (в тому числі Законом України «Про виконавче провадження».) Однак суд не є засобом для сторін, не толерує і не сприяє сторонам у зловживанні їх правами. Позивач грунтує свої твердження більше на логічних, аніж правових, висновках та просить суд відновити порушені права неправовим механізмом.

Також представник третьої особи стверджує те, що законодавець визначив, що постанова про відновлення виконавчого провадження виноситься виконавцем лише у разі, якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку.

Ухвалою судді від 27.09.2023 в справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання.

В судовому засіданні, призначеному на 24.10.2023, суд ухвалою без виходу до нарадчої кімнати постановив залучити до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Департамент патрульної поліції.

У судове засідання, що відбулось 05.12.2023, з`явились позивач, його представник та представники третіх осіб. Позивач та його представник поданий позов підтримали та просили такий задовольнити. Представники третіх осіб щодо задоволення позову заперечили. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, однак був належним чином повідомлений про дату, місце та час його проведення.

За результатом проведеного судового засідання суд вирішив перейти до письмового провадження з метою подальшого розгляду справи та ухвалення рішення.

Розглянувши позов, подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 10.01.2022 у справі №380/11672/21 позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, зобов`язання вчинити дії задоволено повністю та, зокрема: визнано протиправним і скасовано наказ Департаменту патрульної поліції № 494о/с від 14.06.2021 «По особовому складу» в частині призначення по управлінню патрульної поліції у Львівській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 (0002154) інспектором взводу №1 роти №3 батальйону №4; поновлено ОСОБА_1 на посаді інспектора взводу №2 роти тактико-оперативного реагування управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції з 16.06.2021; зобов`язано Департамент патрульної поліції нарахувати та виплатити ОСОБА_1 різницю у грошовому забезпеченні між посадою інспектора взводу №1 роти №3 батальйону №4 управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції та посадою інспектора взводу №2 роти тактико-оперативного реагування управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції за період з 16.06.2021 по день фактичного поновлення на посаді;

17.06.2022 державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Бялий М.Г. виніс постанову про відкриття виконавчого провадження №69247906 з виконання виконавчого листа №380/11672/21 від 12.04.2022 року щодо зобов`язання Департаменту патрульної поліції нарахувати та виплатити ОСОБА_1 різницю у грошовому забезпеченні між посадою інспектора взводу №1 роти №3 батальйону №4 управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції та посадою інспектора взводу №2 роти тактико-оперативного реагування управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції за період з 16.06.2021 року по день фактичного поновлення на посаді.

09.08.2022 державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Бочковський Т.О. виніс постанову про відкриття виконавчого провадження №69588103 з виконання виконавчого листа №380/11672/21 від 12.04.2022 року в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді інспектора взводу №2 роти тактико-оперативного реагування управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції з 16.06.2021 року.

Судом встановлено, що надалі рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 16.01.2023 у справі №380/13433/22 задоволено частково позов Департаменту патрульної поліції до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), за участі ОСОБА_1 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, про визнання незаконною бездіяльності, скасування постанов, спонукання до вчинення дій.

Вказаним судовим рішення, зокрема: визнано протиправними дії відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо вчинення дій у виконавчому провадженні №69247906 за наявності підстав для його закінчення на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII; зобов`язано Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) закінчити виконавче провадження №69247906 на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII; визнано протиправною бездіяльність Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), що полягала у тривалому зволіканні із вирішенням клопотання боржника про закінчення виконавчого провадження №69588103 на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII; зобов`язано відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) закінчити виконавче провадження №69588103 на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII.

На виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16.01.2023 у справі №380/13433/22 державними виконавцями було винесено постанову від 06.03.2023 про закінчення виконавчого провадження №69588103 та постанову від 01.03.2023 про закінчення виконавчого провадження №69247906.

ОСОБА_1 , було подано апеляційну скаргу на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16.01.2023 року у справі 380/13433/22.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13.07.2023 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16 січня 2023 року у справі № 380/13433/22 в частині задоволених позовних вимог про: визнання протиправними дії відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо вчинення дій у виконавчому провадженні №69247906 за наявності підстав для його закінчення на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII; визнання протиправними та скасування постанов державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про накладення штрафу від 04.08.2022 та від 25.10.2022 ВП № 69247906; зобов`язання Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) закінчити виконавче провадження №69247906 на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII; визнання протиправною бездіяльність Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), що полягала у тривалому зволіканні із вирішенням клопотання боржника про закінчення виконавчого провадження № 69588103 на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII; зобов`язання відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) закінчити виконавче провадження №69588103 на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII скасовано, та в цій частині прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог.

Позивач звернувся до начальника Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) із заявами від 11.09.2023, в яких просив:

- провести перевірку виконавчого провадження № 69247906 за виконавчим листом №380/11672/21, виданим 12.04.2022 року Львівським окружним адміністративним судом, про зобов`язання Департаменту патрульної поліції нарахувати та виплатити ОСОБА_1 різницю у грошовому забезпеченні між посадою інспектора взводу № 1 роти № 3 батальйону № 4 управління патрульної та посадою інспектора взводу № 2 роти тактико-оперативного реагування управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції за період з 16.06.2021 року по день фактичного поновлення на посаді;

- відновити виконавче провадження № 69247906 щодо примусового виконання виконавчого листа №380/11672/21, виданий 12.04.2022 року Львівським окружним адміністративним судом, про зобов`язання Департаменту патрульної поліції нарахувати та виплатити ОСОБА_1 різницю у грошовому забезпеченні між посадою інспектора взводу № 1 роти № 3 батальйону № 4 управління патрульної та посадою інспектора взводу № 2 роти тактико-оперативного реагування управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції за період з 16.06.2021 року по день фактичного поновлення на посаді;

- провести перевірку виконавчого провадження №69588103 за виконавчим листом №380/11672/21, виданий 12.04.2022 року Львівським окружним адміністративним судом, про поновлення ОСОБА_1 на посаді інспектора взводу №2 роти тактико-оперативного реагування управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції з 16.06.2021 року;

- відновити виконавче провадження №69588103 щодо примусового виконання виконавчого листа №380/11672/21, виданий 12.04.2022 року Львівським окружним адміністративним судом, про поновлення ОСОБА_1 на посаді інспектора взводу №2 роти тактико-оперативного реагування управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції з 16.06.2021 року.

Листами Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) від 14.09.2023 позивача повідомлено, зокрема, про те, що постанови про закінчення виконавчих проваджень винесені на підставі рішень Львівського окружного адміністративного суду від 16.01.2023 у справі №380/13433/22, яке набрало законної сили 16.02.2023 та у відповідності до вимог діючого законодавства України, а тому підстав для скасування таких постанов немає.

Вважаючи протиправною бездіяльність посадових осіб Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), яка полягає у не відновленні виконавчих проваджень №69247906 та №69588103, позивач звернувся до суду з метою спонукання відповідача відновити такі виконавчі провадження.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Основи організації та діяльності з примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями, їхні завдання та правовий статус визначає Закон України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» №1403-VIII від 02 червня 2016 року (далі Закон №1403-VIII).

Статтею першою Закону №1403-VIII визначено, що примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України «Про виконавче провадження» випадках на приватних виконавців.

Згідно з статтею 3 Закону № 1403-VIII завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначено Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII (далі Закон №1404-VIII).

Згідно з статтею 1 Закону №1404-VIIІ виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною першою статті 13 Закону №1404-VIII встановлено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з частиною першою статті 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 9 частини першої статті 39 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Статтею 41 Закону №1404-VIII врегульовано питання відновлення виконавчого провадження.

У відповідності до норм вказаної статті у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

У разі відновлення виконавчого провадження стягувач, суд або орган (посадова особа), яким повернуто виконавчий документ, зобов`язані у місячний строк з дня надходження постанови про відновлення виконавчого провадження пред`явити його до виконання.

Частиною третьою статті 74 Закону №1404-VIII встановлено, що рішення, дії або бездіяльність державного виконавця також можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Рішення, дії та бездіяльність начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, можуть бути оскаржені до керівника органу державної виконавчої служби вищого рівня.

Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобов`язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або виконавець з власної ініціативи чи за заявою сторони виконавчого провадження може виправити допущені у процесуальних документах, винесених у виконавчому провадженні, граматичні чи арифметичні помилки, про що виноситься відповідна постанова.

Як встановлено судом, на підставі рішення Львівського окружного адміністративного суду від 10.01.2022 у справі №380/11672/21 державними виконавцями Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) винесено постанови від 17.06.2022 та від 09.08.2022 про відкриття виконавчих проваджень №69247906 та №69588103 відповідно.

Надалі на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16.01.2023 у справі №380/13433/22 (у подальшому скасованого постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13.07.2023) державними виконавцями Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) винесено постанови від 01.03.2023 та від 06.03.2023 про закінчення виконавчих проваджень №69247906 та №69588103 відповідно.

Спірним в межах даної адміністративної справи є наявність підстав для відновлення відповідачем (в особі начальника Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ)) вказаних виконавчих проваджень у зв`язку із скасуванням рішення, яким вирішено зобов`язати відповідача закрити такі виконавчі провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону №1404-VIII.

При цьому питання повного виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 10.01.2022 у справі №380/11672/21 в межах даної справи не досліджується.

Системне тлумачення вищезгаданих норм Закону №1404-VIII дає можливість суду стверджувати про те, що виконавче провадження підлягає відновленню у випадках:

1) у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною;

2) у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу скасована в установленому законом порядку.

Суд відзначає, що виключно за наявності однієї з двох вказаних вище підстав у державного виконавця виникає обов`язок щодо відновлення закінченого виконавчого провадження.

Судом встановлено (і не заперечується сторонами у справі) те, що станом на момент розгляду по суті даної адміністративної справи та ухвалення у ній рішення, постанови державних виконавців Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про закінчення виконавчих проваджень від 01.03.2023 №69247906 та від 06.03.2023 №69588103 судом не визнано протиправними та не скасовано в установленому законом порядку.

Таким чином суд доходить висновку, що оскільки встановлених Законом №1404-VIII підстав для відновлення виконавчих проваджень №69247906 та №69588103 як станом на момент звернення позивача із заявами до відповідача, так і станом на момент розгляду справи по суті не було, державні виконавці Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) діяли на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Окрім цього суд не поділяє думку позивача та його представника в частині наявності протиправної бездіяльності посадових осіб Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) в особі начальника такого відділу, яка полягає у не відновленні виконавчих проваджень №69247906 та №69588103.

Як вбачається з абзацу другого частини третьої статті 74 Закону №1404-VIII начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобов`язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом лише у разі, якщо вони суперечать вимогам закону.

Водночас, як вже встановлено судом вище, державними виконавцями під час виконання рішень не допущено порушень Закону №1404-VIII, а відтак підстав для відновлення виконавчих проваджень на підставі постанови їхнього безпосереднього начальника, чи зобов`язання таких виконавців вчинити відповідних дій щодо відновлення виконавчих проваджень не було.

Заразом, суд не може залишити поза увагою той факт, що рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16.01.2023 у справі №380/13433/22, яким фактично зобов`язано Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) закінчити виконавчі провадження №69247906 та №69588103, скасовано постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13.07.2023.

Виходячи з наведеної обставини суд презюмує, що за відсутності такого рішення виконавчі провадження №69247906 та №69588103 надалі перебували б на виконанні у державних виконавців Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Суд знову ж таки наголошує, що статтею 41 Закону №1404-VIII передбачено виключні підстави для відновлення виконавчого провадження, і до таких не віднесено скасування судового рішення, яким зобов`язано закінчити виконавчі провадження.

У той же час не врегулювання на законодавчому рівні відповідного питання не може ставитися у провину особі, права та інтереси якої порушено в ході виконання окремих судових рішень.

Суд зважає на те, що згідно з частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

В свою чергу, частина 2 статті 5 КАС України передбачає, що захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Пунктом 10 частини другої статті 245 КАС України передбачено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості й забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

Верховний Суд у своїх постановах неодноразово наголошував на тому, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникав би необхідності повторного звернення до суду, а здійснювалося б примусове виконання рішення.

Окрім цього, надаючи правову оцінку належності обраного позивачем способу захисту, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, у пункті 145 рішення від 15.11.1996 у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Отже, «ефективний засіб правового захисту» у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Таким чином, враховуючи необхідність відновлення попереднього стану позивача, яке існувало до винесення скасованого судом апеляційної інстанції рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16.01.2023, суд вважає, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без зобов`язання Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) вчинити дії щодо відновлення виконавчих проваджень №69247906 та №69588103.

Згідно з частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно приписів ч.ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відтак, за встановлених в цій справі фактичних обставин та з урахуванням правового регулювання спірних правовідносин, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог.

Розподіл судових витрат здійснюється у відповідності до вимог статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст. ст. 14, 22, 194, 243, 246, 249, 250, 255, 287, 295 КАС України, суд, -

в и р і ш и в:

адміністративний позов задовольнити частково.

Зобов`язати Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) (м.Київ, вул.Євгена Сверстюка, 15; ) відновити виконавче провадження №69247906 щодо примусового виконання виконавчого листа №380/11672/21, виданого 12.04.2022 Львівським окружним адміністративним судом, про зобов`язання Департаменту патрульної поліції нарахувати та виплатити ОСОБА_1 різницю у грошовому забезпеченні між посадою інспектора взводу № 1 роти № 3 батальйону № 4 управління патрульної та посадою інспектора взводу № 2 роти тактико-оперативного реагування управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції за період з 16.06.2021 року по день фактичного поновлення на посаді.

Зобов`язати Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) (м.Київ, вул.Євгена Сверстюка, 15; ) відновити виконавче провадження №69588103 щодо примусового виконання виконавчого листа №380/11672/21, виданого 12.04.2022 Львівським окружним адміністративним судом, про поновлення ОСОБА_1 на посаді інспектора взводу №2 роти тактико-оперативного реагування управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції з 16.06.2021.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) (м.Київ, вул.Євгена Сверстюка, 15; ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) сплачений при подачі позову судовий збір в сумі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн. 60 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Желік О.М.