Справа № 520/26473/23
Суддя: Шевченко О.В.
Дата ухвалення: 2023-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2023 р. Справа № 520/26473/23

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Шевченко О.В., розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся позивач, ОСОБА_1 , з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Державної організації (установи, закладу) Військової частини НОМЕР_1 щодо розгляду рапорту про звільнення ОСОБА_1 з військової служби від 14.07.2023 відповідно до підпункту "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий облік і військову службу»;

- зобов`язати Державну організацію (установу, заклад) Військову частину НОМЕР_1 розглянути рапорт про звільнення ОСОБА_1 з військової служби від 14.07.2023 та прийняти рішення про звільнення ОСОБА_1 з військової служби відповідно до підпункту "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий облік і військову службу».

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 11.04.2022 ОСОБА_1 був мобілізований до лав Збройних Сил України, проходив військову службу. У зв`язку з тим, що на утриманні ОСОБА_1 перебуває неповнолітня дитина з інвалідністю, яка потребує постійного лікування та стороннього догляду, позивач виявив бажання звільнитись з лав Збройних Сил України направивши 14.07.2023 до Міністерства оборони України та до Військової частини НОМЕР_1 рапорти про звільнення з військової служби. Разом з рапортами було надано додаткові документи, що підтверджували підстави звільнення. Вищевказаний рапорт було отримано відповідачем 19.07.2023. Проте, станом на день подачі позовної заяви рапорт відповідачем не розглянуто, питання щодо звільнення з військової служби не вирішено. Вказане слугувало підставою для звернення до адміністративного суду з даним позовом.

Ухвалою суду відкрито спрощене провадження по справі в порядку, передбаченому статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України та запропоновано відповідачеві надати відзив на позов.

Представником відповідача подано до суду відзив на позов, в якому заперечував проти задоволення позовних вимог зазначивши, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 11.04.2022 №103 старшого сержанта ОСОБА_1 призваного за мобілізацією, зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та всіх видів забезпечення. Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 05.03.2023 №64 старшого сержанта ОСОБА_1 , сержанта резерву 7 запасної роти військової частини НОМЕР_1 , увільнено від займаної посади і призначено на посаду стрілець - помічник гранатометника 2 механізованого відділення 2 механізованого взводу 6 механізованої роти 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 (наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 05.03.2023 року № 41-РС), вважати таким, що з 05 березня 2023 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою з тарифним розрядом 5, шпк «солдат». Так, наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 19.03.2023 №78 старшого сержанта ОСОБА_1 знято з грошового та продовольчого забезпечення в зв`язку з самовільним залишенням частини. Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 31.03.2023 №90, відповідно до підпункту 14 пункту 116 "Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України", з 25.03.2023 ОСОБА_1 увільнено вій займаної посади та зараховано у розпорядження командира з залишенням у списках підрозділів, у зв`язку з самовільним залишенням частини. Відповідно до абз. 2, пп. «г», п.2, ч. 4, ст. 26 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах ( під час дії воєнного стану): через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу): у зв`язку з вихованням дитини з інвалідністю віком до 18 років.

Тобто, з 15.03.2023 ОСОБА_1 не перебуває в місці знаходження підрозділу, не виконує обов`язків військової служби, про обставини, що унеможливлюють прибуття до місця служби позивач не повідомляв, підтверджуючі документи не надсилав, для звільнення з військової служби має повернутися до підрозділу та виконувати обов`язки військової служби. Отже відповідач позбавлений можливості звільнення з військової служби ОСОБА_1 до моменту його повернення у військову частину, оскільки чинним законодавством України не передбачено звільнення військовослужбовців, які не виконують обов`язків військової служби. Зважаючи на що, відсутні правові підстави для задоволення вимог адміністративного позову.

Також, представником відповідача надіслано до суду пояснення по справі, в яких додатково зазначено, що як передбачено ч. 2 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військова служба призупиняється для військовослужбовців, які самовільно залишили військові частини або місця служби, дезертирували із Збройних Сил України та інших військових формувань або добровільно здалися в полон, якщо інше не визначено законодавством. Згідно пункту 144'1 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затверджене Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008, військова служба для такого військовослужбовця призупиняється з дня внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви, повідомлення командира (начальника) військової частини про вчинене кримінальне правопорушення, поданих відповідно до частини четвертої статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України. Наказом командира військової частини НОМЕР_1 №233-РС від 12.11.2023 старшого сержанта ОСОБА_1 увільнено від займаної посади, призупинено військову службу, дію контракту про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, з 17.10.2023.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 11.04.2022 №103 старшого сержанта ОСОБА_1 призваного за мобілізацією, зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та всіх видів забезпечення.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 05.03.2023 №64 старшого сержанта ОСОБА_1 , сержанта резерву 7 запасної роти військової частини НОМЕР_1 , увільнено від займаної посади і призначено на посаду стрілець - помічник гранатометника 2 механізованого відділення 2 механізованого взводу 6 механізованої роти 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 (наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 05.03.2023 року № 41-РС), вважати таким, що з 05 березня 2023 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою з тарифним розрядом 5, шпк «солдат».

Так, наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 19.03.2023 №78 старшого сержанта ОСОБА_1 знято з грошового та продовольчого забезпечення в зв`язку з самовільним залишенням частини.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 31.03.2023 №90, відповідно до підпункту 14 пункту 116 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, з 25.03.2023 ОСОБА_1 увільнено вій займаної посади та зараховано у розпорядження командира з залишенням у списках підрозділів, у зв`язку з самовільним залишенням частини (якщо військовослужбовці відсутні більше десяти днів, до повернення військовослужбовців у військову частину). Підстава: наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 17.03.2023 №57-ОС.

14.07.2023 року позивач направив засобами поштового зв`язку на адресу Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) рапорт про звільнення з лав Збройних Сил України відповідно до абз. 1 пп. "г" п.2 ч.4 ст. 26 Закону України «Про військовий облік і військову службу».

В обґрунтування рапорту зазначено, що на утриманні ОСОБА_1 перебуває неповнолітня дитина з інвалідністю, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка потребує постійного лікування та стороннього догляду.

Разом з рапортом було надано додаткові документи: копія паспорту та коду ОСОБА_1 ; копія свідоцтва про народження ОСОБА_2 ; копія корінця медичного висновку КНП "Міська дитяча поліклініка" ХМР від 08.05.2023 №24 (а.с. 24).

Вищевказаний рапорт було отримано представником відповідача 19.07.2023 під підпис, що підтверджено роздруківкою з офіційного сайту Укрпошти в мережі Інтернет за відповідним трек-номером (а.с. 27). Факт отримання рапорту також підтверджено представником відповідача у відзиві на позов.

Як зазначає позивач у позовній заяві, станом на день звернення позивача до суду з позовною заявою, рапорт відповідачем не розглянуто, питання щодо звільнення з військової служби не вирішено.

Не погоджуючись з бездіяльністю військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у нерозгляді рапорту про звільнення з військової служби. позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

По суті спірних правовідносин, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 №2232-XII (далі - Закон №2232-XII) здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

Згідно із частинами 1, 2статті 1 Закону №2232-XII захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Згідно з пп. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону №2232-XII військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах під час воєнного стану через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу): необхідність постійного догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), які за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребують постійного догляду; виховання військовослужбовцем дитини з інвалідністю віком до 18 років.

Згідно із частиною 7 статті 26 Закону №2232-XII, звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі - Положення).

У силу пункту 233 Положення військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

Пунктом 234 Положення зазначено, що перед звільненням військовослужбовців уточнюються дані про проходження ними військової служби, документально підтверджуються періоди служби, що підлягають зарахуванню до вислуги в календарному та пільговому обчисленні, проводиться розрахунок вислуги років військової служби. Вислуга років військової служби військовослужбовців розраховується не пізніше ніж за два місяці до дати, на яку планується звільнення. Інформація про розраховану вислугу років військової служби доводиться військовослужбовцю під підпис перед оформленням документів для його звільнення з військової служби. У разі незгоди з розрахунком вислуги років військової служби військовослужбовець повинен письмово обґрунтувати свої заперечення на аркуші з розрахунком вислуги років і засвідчити їх своїм підписом. У разі відмови військовослужбовця підписати розрахунок вислуги років про це робиться відповідний запис на цьому ж аркуші та засвідчується підписами осіб, які були присутні під час бесіди.

Інструкція про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затверджена наказом Міністра оборони України 10.04.2009 р.№170 (далі - Інструкція №170) визначає механізм реалізації та порядок організації у Збройних Силах України виконання вимог Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України.

Відповідно до пункту 1.5 Інструкції №170 для встановлення, зміни, призупинення, або припинення правових відносин з громадянами України, які реалізуються наказами посадових осіб по особовому складу, у Генеральному штабі Збройних Сил України, Командуванні об`єднаних сил Збройних Сил України, видах Збройних Сил України, окремих родах сил Збройних Сил України, окремих родах військ Збройних Сил України, органах військового управління, з`єднаннях, військових частинах, вищих військових навчальних закладах, військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти, установах, організаціях, (далі - військові частини), оформляються: подання (додаток 1), рішення колегіальних органів, утворених і діючих відповідно до законодавчих актів і актів Міністерства оборони України, Резерв кандидатів для просування по службі (додаток 2), План переміщення військовослужбовців на посади номенклатури посад (далі - План переміщення на посади) (додаток 16) на військовослужбовців крім тих, які проходять строкову військову службу, зокрема щодо звільнення з військової служби.

Додатком 19 Інструкції №170 передбачено перелік документів, що подаються з поданням до звільнення військовослужбовця з військової служби.

Зокрема відповідно до п.5 Додатку при поданні до звільнення з військової служби за підставами: через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 12 червня 2013 року № 413 та визначено підпунктом «г» пункту 1 частини четвертої, підпунктом ґ пункту 2 частини п`ятої, підпунктом «г» пункту 2 частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", подаються: копія аркуша бесіди; копія рапорту військовослужбовця; документи, що підтверджують наявність сімейних обставин або інших поважних причин; копія розрахунку вислуги років військової служби (при набутті права на пенсійне забезпечення за вислугою років).

Проаналізувавши наведені норми, суд звертає увагу, що розгляд рапорту про звільнення зі служби відбувається за встановленою процедурою, яка включає підготовку подання, перевірку документів, що підтверджують наявність сімейних обставин або інших поважних причин щодо дотримання абзацу 3 пункту 14.10 розділу XIV Інструкції №170, уточнюються дані про проходження особою військової служби, документально підтверджуються періоди служби, що підлягають зарахуванню до вислуги в календарному та пільговому обчисленні, проводиться розрахунок вислуги років військової служби. Проект наказу про звільнення зі служби до подання їх на підпис командирам перевіряється безпосереднім керівником кадрового органу або особою, на яку відповідно до письмового наказу покладено тимчасове виконання обов`язків за цією посадою та проходить правову експертизу в юридичній службі.

Водночас, суд звертає увагу, що вищевказаними нормативно-правовими актами не встановлено чітких строків розгляду рапорту про звільнення з військової служби.

Відповідно до п. 2.1.6 Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, затвердженої наказом Генерального штабу Збройних Сил України 07.04.2017 №124, (далі - Інструкція з діловодства у Збройних Силах України), рапорт (заява) - письмове звернення військовослужбовця (працівника) до вищої посадової особи з проханням (надання відпустки, матеріальної допомоги, поліпшення житлових умов, переведення - звільнення тощо) чи пояснення особистого характеру.

Згідно з п. 3.11.6 Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, документи, в яких не зазначено строк виконання, повинні бути виконані не пізніше ніж за 30 календарних днів з моменту реєстрації документа у військовій частині (установи), до якої надійшов документ.

Судом встановлено, що 14.07.2023 року позивач направив засобами поштового зв`язку на адресу Військової частини НОМЕР_1 рапорт про звільнення з лав Збройних Сил України відповідно до пп. "г" п.2 ч.4 ст. 26 Закону України «Про військовий облік і військову службу».

Вищевказаний рапорт було отримано представником відповідача 19.07.2023 під підпис, що підтверджено роздруківкою з офіційного сайту Укрпошти в мережі Інтернет за відповідним трек-номером (а.с. 27). Факт отримання рапорту також підтверджено представником відповідача у відзиві на позов.

Відповідно до абз.4 п.241 Положення №1153/2008 накази про звільнення військовослужбовців з військової служби оголошуються командирами (начальниками) військових частин.

Враховуючи викладене, за результатом розгляду рапорту військовослужбовця приймається відповідне рішення.

Отримавши 19.07.2023 рапорт про звільнення з лав Збройних Сил України, відповідач не розглянув та не прийняв відповідного рішення за результатами його розгляду.

Відповідачем також не надано доказів розгляду рапорту ОСОБА_1 про звільнення з військової служби.

У відзиві на позов, як підставу відмови у розгляді рапорту позивача зазначив, що за фактом самовільного залишення ОСОБА_1 місця служби, Першим слідчим відділом Територіального управління ДБР (м. Краматорськ) 17.10.2023 внесено відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань (номер кримінального провадження 0003756, правова кваліфікація кримінального правопорушення ч.5 ст. 407 КК України). Отримавши повідомлення про початок досудового розслідування від 17.10.2023, наказом командира військової частини НОМЕР_1 №233-РС від 12.11.2023 старшого сержанта ОСОБА_1 увільнено від займаної посади, призупинено військову службу, дію контракту про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, з 17.10.2023. Оскільки відповідно до ч.2 ст. 24 Закону України «Про військовий облік і військову службу» військова служба позивача призупинена, як вважає відповідач, відсутні правові для розгляду рапорту позивача про звільнення з військової служби.

Суд не погоджується з такими твердженнями представника відповідача, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.2 ст. 24 Закону України «Про військовий облік і військову службу», військова служба призупиняється для військовослужбовців, які самовільно залишили військові частини або місця служби, дезертирували із Збройних Сил України та інших військових формувань або добровільно здалися в полон, якщо інше не визначено законодавством.

Початком призупинення військової служби є день внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви, повідомлення командира (начальника) військової частини про вчинене кримінальне правопорушення, поданих відповідно до частини четвертої статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

Військовослужбовці, військову службу яких призупинено, звільняються з посад та вважаються такими, що не виконують (не несуть) обов`язків військової служби. Контракт про проходження військової служби, а також виплата грошового та здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення таким військовослужбовцям призупиняються.

Час призупинення військової служби військовослужбовцям не зараховується до строку військової служби, вислуги у військовому званні та до вислуги років для виплати надбавки за вислугу років і призначення пенсії. На них не поширюються пільги та соціальні гарантії, встановлені законодавством для військовослужбовців.

Військовослужбовці, військову службу яким призупинено, не входять до чисельності Збройних Сил України та інших військових формувань.

Згідно положень пункту 144-1 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008, для військовослужбовця, який самовільно залишив військову частину або місце служби, дезертирував із Збройних Сил України або добровільно здався в полон, військова служба призупиняється відповідно до частини другої статті 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Військова служба для такого військовослужбовця призупиняється з дня внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви, повідомлення командира (начальника) військової частини про вчинене кримінальне правопорушення, поданих відповідно до частини четвертої статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

Відповідно до пункту 144-3 Положення, звільнення з посад військовослужбовців, військову службу яким призупинено, здійснюється командирами (начальниками) військових частин наказами по особовому складу.

Судом встановлено, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 26 березня 2023 року №2272 призначено службове розслідування за фактом самовільного залишення військової частини НОМЕР_1 , зокрема, старшим сержантом ОСОБА_1 .

За результатами проведеного службового розслідування командиром військової частини НОМЕР_1 прийнято наказ від 01 травня 2023 року №3257, яким завершено службове розслідування, підтверджено факт самовільного залишення військової частини або місця служби, а також не з`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинені в умовах воєнного стану або в бойовій обстановці здійснених стрільцем-помічником гранатометника 2 механізованого відділення 2 механізованого взводу 6 механізованої роти 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 старшим сержантом ОСОБА_1 , з 15 березня 2023 року, направлено копії матеріалів службового розслідування до Державного бюро розслідувань м. Краматорськ для подальшого розгляду.

За фактом самовільного залишення ОСОБА_1 місця служби, Першим слідчим відділом Територіального управління ДБР (м. Краматорськ) 17.10.2023 внесено відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань (номер кримінального провадження №0003756, правова кваліфікація кримінального правопорушення ч.5 ст. 407 КК України).

Отримавши повідомлення ТУ ДБР, розташованого у місті Краматорськ, від 17.10.2023 про початок досудового розслідування у кримінальному провадженні №0003756, наказом командира військової частини НОМЕР_1 №233-РС від 12.11.2023 старшого сержанта ОСОБА_1 увільнено від займаної посади, призупинено військову службу, дію контракту про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, з 17.10.2023.

Зважаючи, що наказом військової частини НОМЕР_1 №233-РС від 12.11.2023 військову службу ОСОБА_1 призупинено з 17.10.2023, тобто після внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, тоді як рапорт про звільнення з лав Збройних Сил України відповідно до пп. "г" п.2 ч.4 ст. 26 Закону України «Про військовий облік і військову службу» позивачем направлено 14.07.2023 на адресу Військової частини НОМЕР_1 , який отримано представником відповідача 19.07.2023, тобто до моменту призупинення військової служби, посилання відповідача на неможливість розгляду вищевказаного рапорту з підстав призупинення військової служби позивача є безпідставним та необґрунтованим, оскільки рапорт про звільнення з військової служби позивач подав до військової частини значно раніше, ніж йому призупинено військову службу.

Жодних інших обґрунтованих підстав для відмови у розгляді рапорту позивача про звільнення з військової служи, представником відповідача не зазначено, відповідних доказів наявності таких обставин не надано, матеріали справи таких також не містять.

За таких обставин, суд встановив, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність щодо нерозгляду рапорту про звільнення ОСОБА_1 з військової служби відповідно до підпункту "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий облік і військову службу».

З огляду на встановлену бездіяльність суб`єкта владних повноважень, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 щодо нерозгляду рапорту про звільнення ОСОБА_1 з військової служби від 14.07.2023 відповідно до підпункту "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий облік і військову службу" та зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 розглянути рапорт про звільнення ОСОБА_1 з військової служби від 14.07.2023 відповідно до підпункту "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий облік і військову службу" та прийняти відповідне рішення за результатами розгляду рапорту.

Водночас, враховуючи те, що рішення відповідачем за результатом розгляду рапорту позивача не приймалося суд не бачить підстав підміняти командування військової частини та замість нього приймати рішення щодо звільнення позивача з військової служби, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 прийняти рішення про звільнення ОСОБА_1 з військової служби відповідно до підпункту "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий облік і військову службу» звернені на майбутнє, відповідно не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Розподіл судових витрат відповідно до положень статті 139 КАС України не здійснюється, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору.

Керуючись ст. ст. 2, 6-10, 13, 14, 77, 139, 205, 242-246, 250, 255, 257-262, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо нерозгляду рапорту про звільнення ОСОБА_1 з військової служби від 14.07.2023 відповідно до підпункту "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий облік і військову службу".

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 розглянути рапорт про звільнення ОСОБА_1 з військової служби від 14.07.2023 відповідно до підпункту "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий облік і військову службу" та прийняти відповідне рішення за результатами розгляду рапорту.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Шевченко О.В.