Справа № 200/6001/23
Суддя: Бабіч С.І.
Дата ухвалення: 2023-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про забезпечення позову

11 грудня 2023 року Справа №200/6001/23

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Бабіча С.І., розглянувши у порядку письмового провадження заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за його позовом до Відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу в сумі 17000,00 гривень.

У С Т А Н О В И В :

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській області Державної служби України з безпеки на транспорті (далі - відповідач), відповідно до якого просить суд визнати протиправною та скасувати постанову Відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській області Державної служби України з безпеки на транспорті № 034698 від 28.00.2023 року про застосування на підставі абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт відносно фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 адміністративно-господарського штрафу в сумі 17000,00 гривень.

Ухвалою суду від 27.10.2023 року прийнято до розгляду вказану позовну заяву, відкрито провадження у справі № 200/6001/23 та призначено її до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Ухвалою суду від 27.10.2023 року у даній справі у задоволенні заяви фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за його позовом до Відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу в сумі 17000,00 гривень - відмовленои повністю.

Від представника позивача надійшла заява про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується, а саме - постанови Відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях Державної служби України з безпеки на транспорті № 034698 від 28.08.2023 року про застосування на підставі абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» відносно фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 адміністративно-господарського штрафу в сумі 17000,00 гривень; виконавче провадження ВП № 73426429.

Вказану заяву, серед іншого, мотивовано тим, що 24.11.2023 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 73426429 на підставі постанови Державної служби України з безпеки та транспорті № 034698 від 28.09.2023 року про стягнення з ФОП ОСОБА_1 штрафу на користь держави у розмірі 17000 гривень.

Зазначено про те, що в рамках виконавчого провадження № 73426429 державним виконавцем:

- постановою від 28.11.2023 року накладено арешт на грошові кошти / електронні гроші, що містяться на відкритих рахунках / електронних гаманцях, а також на кошти / електронні гроші на рахунках/електронних гаманцях, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт;

- постановою від 28.11.2023 року оголошено розшук боржника згідно довідки МВС (транспортний засіб марки «Меrcedes-Веnz» н.з. НОМЕР_1 , транспортний засіб марки «Volkswagen» н.з. НОМЕР_2 , транспортний засіб «Меrcedes-Веnz» НОМЕР_3 ).

Заявник зазначає, що відповідно до ч. 4 ст. 150 КАС України подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову. Отже, лише факт судового оскарження спірної постанови не зупиняє її дію.

Вважає, що невжиття заходів забезпечення позову в спосіб зупинення стягнення на підставі виконавчого документа (постанови № 034698 від 28.09.2023 р.) по виконавчому провадженню ВП № 73426429 може призвести до негативних та незворотних наслідків, також ускладнить поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, оскільки фактично існує загроза примусової реалізації належного позивачу майна, утримання грошових коштів із доходів (зокрема, шляхом примусового списання з арештованого рахунку).

Вказує, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист, поновлення прав та інтересів ФОП ОСОБА_1 , оскільки у разі ухвалення судом рішення про визнання оскаржуваної постанови № 034698 від 28.09.2023 року протиправною, - сумнівним є добровільне повернення відповідачем Державною службою України з безпеки та транспорті грошових коштів, які будуть стягнуті за оспорюваним виконавчим документом.

Крім того, в ході виконавчого провадження ВП № 73426429 може бути стягнуто: виконавчий збір в сумі 1700 грн (згідно постанови державного виконавця від 28.11.2023 року), мінімальні витрати виконавчого провадження в сумі 310,00 грн. (згідно постанови державного виконавця від 24.11.2023 року).

За умови задоволення позову, позивач змушений буде вживати заходів для повернення безпідставно стягнутих з нього грошових коштів.

В свою чергу, зупинення стягнення на підставі оскаржуваної постанови № 034698 від 28.09.2023 року до набрання законної сили рішенням по суті спору, забезпечить реальну можливість уникнути такої загрози інтересам позивача, при цьому жодним чином відповідач не зазнає ущемлення прав і владних повноважень.

Вказує, що забезпечення адміністративного позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, а саме спірної постанови, не скасовує оскаржувану постанову, не змінює обсягу прав та обов`язків сторін у спорі та зацікавлених осіб.

Проаналізувавши доводи заяви про забезпечення позову та додані до неї матеріали, суд вважає вказану заяву такою, що підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до частин 1-2 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Частинами 1-2 статті 151 КАС України встановлено, що позов може бути забезпечено:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Системний аналіз вимог наведених норм дає підстави для висновку, що забезпечення позову - це заходи адміністративного процесуального припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим, це, зокрема, надання позивачеві тимчасової правової охорони його правам та інтересам до певного часу, а саме - до вирішення спору. Забезпечення позову може вживатися, коли невжиття таких заходів може суттєво ускладнити чи унеможливити виконання рішення та вплинути на ефективний судовий захист. Забезпечення позову повинно гарантувати можливість реалізації прав позивача (позовних вимог) у разі задоволення позову.

Значення інституту забезпечення позову в КАС України полягає в тому, що цим інститутом захищаються законні права/інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли неприйняття заходів може призвести до невиконання судового рішення.

При цьому, забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін.

Мета забезпечення позову - це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкоджання спричинення значної шкоди заявнику.

Таким чином, заходи забезпечення позову не мають якогось дискримінаційного характеру стосовно якоїсь із сторін у спорі; їх застосування здійснюється в рамках дискреційних повноважень суду і на основі принципів змагальності та процесуального рівноправ`я сторін.

Зокрема, в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування обставин, які б свідчили про наявність зазначених вище підстав для забезпечення позову.

Тобто, обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо тимчасової охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача та забезпечення реального та ефективного виконання судового рішення (в разі прийняття рішення на користь позивача). В тому числі метою забезпечення позову є запобігання потенційним труднощам у подальшому при виконанні такого рішення.

Конституційний Суд України у п. 9 мотивувальної частини рішення від 30 січня 2003 року №3-рп/2003 у справі № 1-12/2003 наголосив на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Держава Україна несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. При цьому, обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

Зокрема, і у пункті 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 2 листопада 2004 року №15-рп/2004 у справі № 1-33/2004 зазначено, що верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, яка здійснюється, зокрема і судом як основним засобом захисту прав, свобод та інтересів у державі.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання судового рішення в разі задоволення позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співрозмірними заявленим позовним вимогам, мають бути безпосередньо пов`язаними з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

Отже, при вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову суд повинен здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності їх вжиття з урахуванням: розумності, обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову та його предметом; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову; запобігання порушенню охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу, у разі вжиття заходів забезпечення позову. Суд, також, враховує співмірність вимог клопотання про забезпечення позову заявленим позовним вимогам та обставинам справи.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року № ETS N 005 (далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»).

Згідно приписів статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Зокрема, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При цьому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини, у справі ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

Постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу у розумінні пункту 7 частини 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» (рішення інших державних органів, які законом визнані виконавчими документами) - є виконавчим документом та за умови відсутності факту добровільного виконання такого рішення органу державного контролю, вона підлягає примусовому виконанню на підставі Закону України «Про виконавче провадження».

Доказами, доданими до заяви підтверджується, що старшим державним виконавцем Покровського відділу державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Пужас Іриною Валеріївною 24.11.2023 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 73426429 на підставі постанови Державної служби України з безпеки та транспорті № 034698 від 28.09.2023 року про стягнення з ФОП ОСОБА_1 штрафу на користь держави у розмірі 17000 грн, та 28.11.2023 року постанову про стягнення з позивача 1700 грн виконавчого збору та постанову про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на грошові кошти/електронні гроші, що містяться на відкритих рахунках/електронних гаманцях, а також на кошти/електронні гроші на рахунках/електронних гаманцях, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів, крім коштів/електронних грошей, що містяться на рахунках/електронних гаманцях, що мають спеціальний режим використання, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать позивачу.

Отже, суд зазначає, що в межах даного виконавчого провадження державним виконавцем активно здійснюються виконавчі дії, спрямовані на примусове виконання спірної постанови відповідача.

Суд зазначає про те, що наразі відсутні ознаки очевидної протиправності оскаржуваної постанови або очевидного порушення прав, свобод або інтересів позивача. Оцінку оскаржуваному рішенню буде надано під час розгляду справи по суті.

Згідно з Рекомендаціями №R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Міністрів Ради Європи від 13 вересня 1989 року, суд, який постановляє вжити заходи забезпечення позову, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акту; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акту.

Однак, невжиття в даному випаду заходів забезпечення позову може істотно ускладнити виконання рішення суду та вплинути на ефективний захист або поновлення порушених прав/інтересів позивача.

Також може виникнути ситуація, що зумовить необхідність вжиття інших заходів позивачем для повернення стягнутих коштів, тому для відновлення прав позивача необхідно буде докласти значних зусиль.

З огляду на викладене, суд погоджується з доводами позивача щодо необхідності у застосуванні заходів забезпечення позову, оскільки примусове стягнення адміністративно-господарського штрафу може завдати матеріальних збитків позивачу та, наприклад, призвести до реалізації належного позивачу майна, утримання грошових коштів із його доходів (зокрема, шляхом примусового списання з арештованого рахунку), тощо.

Подальше здійснення виконавчого провадження може завдати суттєвої шкоди охоронюваним законом інтересам та правам позивача. У разі, якщо позов не буде забезпечено, постане необхідність вжиття додаткових заходів, направлених на повернення належних позивачу грошових коштів та поновлення порушених прав.

З огляду на викладене, суд доходить висновку, що у межах спірних правовідносин, належним способом забезпечення позову є зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується.

Таким чином, заява позивача є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Відповідно до частини 2 ст. 156 КАС України примірник ухвали про забезпечення позову негайно надсилається заявнику, всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також, залежно від виду вжитих заходів, направляється судом для негайного виконання державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

На підставі викладеного, керуючись Кодексом адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В :

Заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про забезпечення адміністративного позову у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу в сумі 17000,00 гривень - задовольнити.

Зупинити стягнення на підставі виконавчого документа - постанови Відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях Державної служби України з безпеки на транспорті № 034698 від 28.08.2023 року про застосування на підставі абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» відносно фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 ) адміністративно-господарського штрафу в сумі 17000,00 гривень; виконавче провадження ВП № 73426429 - до набрання законної сили рішенням суду в адміністративній справі № 200/6001/23.

Ухвала складена та підписана 11 грудня 2023 року у порядку письмового провадження

Ухвала набирає законної сили 11 грудня 2023 року і підлягає негайному виконанню на підставі частини першої статті 156 Кодексу адміністративного судочинства України, незалежно від її оскарження.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Першого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.І. Бабіч