Справа № 240/28234/23
Суддя: Кузьмишин В.М.
Дата ухвалення: 2023-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/28234/23 Головуючий суддя 1-ої інстанції - Панкеєва Вікторія Анатоліївна Суддя-доповідач - Кузьмишин В.М.

11 грудня 2023 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Кузьмишина В.М.

суддів: Сушка О.О. Сапальової Т.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог: Головне управління пенсійного фонду України в Житомирській області, про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

Описова частина.

Короткий зміст позовних вимог.

У вересні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ), в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Корнєєва М.М. від 29.08.2023 ВП №68167380 про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №240/7765/20, виданого 10.03.2021 Житомирським окружним адміністративним судом, про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити з 02 жовтня 2019 року нарахування та виплату підвищення до пенсії ОСОБА_1 як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону № 796-ХІІ, що дорівнює двом мінімальним заробітним платам (згідно з законом про Державний бюджет України на відповідний рік).

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 12.10.2023 у задоволенні позову відмовлено в повному обсязі.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погодившись із судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не повністю з`ясовані обставини, що мають значення для справи, а рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відзив/заперечення на апеляційну скаргу.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечує задоволення апеляційної скарги, посилаючись на те, що 02.08.2023 від Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області надійшло повідомлення про виконання рішення суду шляхом виплати заборгованості ОСОБА_1 у липні 2023 року в сумі 23 6864,77 грн. З урахуванням цього, державний виконавець виніс постанову про закінчення виконавчого провадження.

При цьому, відповідач звертає увагу, що виконавчий лист по справі №240/7765/20 стосується виконання судового рішення, яке передбачає одноразовий характер виконання та не може вважатися виконавчим документом про стягнення періодичних платежів, тобто предметом стягнення є не пенсія, як періодичний платіж, а разове стягнення за судовим рішенням неправомірно невиплаченої пенсії.

Рух справи у суді апеляційної інстанції.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 07 листопада 2023 року відкрито апеляційне провадження у вищевказаній справі та призначено її до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.

Сторони в судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили.

Відповідно до статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 06 липня 2020 року у справі № 240/7765/20 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії задоволено: визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо не нарахування та невиплати з 02 жовтня 2019 року підвищення до пенсії ОСОБА_1 як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України від 28 лютого 1991 року № 796-XII "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити з 02 жовтня 2019 року нарахування та виплату підвищення до пенсії ОСОБА_1 як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону № 796-XII, що дорівнює двом мінімальним заробітним платам (згідно з законом про Державний бюджет України на відповідний рік).

З метою виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 06.07.2020 у справі №240/7765/20 суд видав виконавчий лист, який було подано на виконання до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області.

17 січня 2023 року державним виконавцем винесена постанова про відкриття виконавчого провадження

№ 68167380 з примусового виконання виконавчого листа №240/7765/20, виданого 10.03.2021 Житомирським окружним адміністративним судом, про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити з 02.10.2019 нарахування та виплату підвищення до пенсії ОСОБА_1 як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону № 796-ХІІ, що дорівнює двом мінімальним заробітним платам (згідно з законом про Державний бюджет України на відповідний рік).

Пунктом 2 постанови про відкриття виконавчого провадження зазначено, що боржнику необхідно виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.

Цього ж дня державний виконавець виніс постанову про стягнення виконавчого збору та постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, копії яких направлено боржнику.

24.01.2022 Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повідомило відділ примусового виконання рішень про те, що на виконання рішення суду Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області проведено перерахунок підвищення до пенсії ОСОБА_1 як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", виходячи з розміру двох мінімальних заробітних плат, тобто 3723,00 грн, з 01.01.2019 - 4173,00 грн, з 01.01.2020 -4723,00 грн, з 01.09.2020 - 5000,00 грн, з 01.01.2021т - 6000,00 гpн, 01.12.2021 - 6500,00 грн.

На виконання рішення суду з 01.02.2022 виплата пенсії буде проводитись у розмірі, що визначений рішенням судом.

За період з 02.10.2019 по 31.01.2022 позивачеві нарахована заборгованість недоплаченої пенсії в сумі 236 864,77 грн.

Рішення суду виконано добровільно в межах наданих компетенції та фінансування до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Враховуючи вищевказане, Головним управлінням проведено комплекс заходів для повного та неухильного виконання судового рішення по справі №240/7765/20. Виплата заборгованості, що утворилася внаслідок нарахування пенсійних виплат за судовим рішенням, буде проведена за умови надходження відповідного бюджетного фінансування до Пенсійного фонду України.

02.08.2023 до Відділу примусового виконання рішень від Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області надійшло повідомлення про виконання рішення суду та поінформовано, що стягувачу, ОСОБА_1 , у липні 2023 виплачено заборгованість у сумі 236 864,77 грн.

29.08.2023 державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень винесена постанова про закінчення виконавчого провадження відповідно до п.9 ст.39 Закону України "Про виконавче провадження".

Вважаючи таку постанову протиправною, позивач звернувся до суду.

Мотивувальна частина.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, установлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції».

Спеціальним Законом, що здійснює регулювання правовідносин, які склалися в процесі судового провадження і примусового виконання судових рішень та рішень інших органів є Закон України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02.06.2016 року (далі - Закон №1404-VIII).

Відповідно до положень ст. 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Так, п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону №1404 відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Приписами ч. 1 ст. 5 Закону №1404 встановлено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Так, ч. 1 статті 18 Закону №1404 виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з ч. 1 ст. 26 Закону №1404 виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до ч. 5 ст. 26 Закону №1404 виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Пункт 9 частини першої ст. 39 Закону №1404 встановлює, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Таким чином, приймаючи рішення про закінчення виконавчого провадження, державний виконавець зобов`язаний перевірити чи в повному обсязі виконано рішення згідно із виконавчим документом.

Постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини (ч. 2 ст. 39 Закону № 1404-VIII).

У площині питання здійснених відповідачем виконавчих дій, зокрема прийняття оскаржуваної постанови, варто звернути увагу на приписи частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, для встановлення обставин протиправності оскаржуваної постанови, необхідним є перевірка її судом на відповідність критеріям, що встановлені в частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, відповідно до матеріалів справи, оскаржувана постанова про закінчення виконавчого провадження від 29.08.2023 винесена саме з огляду на висновки державного виконавця про фактичне виконання виконавчого документа.

Дослідивши та проаналізувавши наявні у справі матеріали, вбачається, що на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 06.07.2020 у справі №240/7765/20 перерахунок підвищення до пенсії ОСОБА_1 як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", здійснено виходячи із двох мінімальних заробітних плат, згідно з законодавством про Державний бюджет України на відповідний рік: з 02.10.2019 по 31.12.2019 - 8346,00 грн (4173 грн х 2), з 01.01.2020 по 31.08.2020 - 9446 грн (4723 грн х 2), з 01.09.2020 - 10000,00 грн (5000,00 грн х 2), з 01.01.2021 - 12000,00 грн (6000,00 грн х 2), з 01.12.2021 - 13000,00 грн (6500,00 грн х 2). А відтак є необґрунованим посилання позивача, що нарахування пенсії проведено не в розмірі визначеному судовим рішенням, який повинен дорівнювати двом мінімальним заробітним платам, а в інших розмірах, оскільки до 01.10.2022 розрахунок пенсії ОСОБА_1 проводився із двох мінімальних заробітних плат, згідно з законодавством про Державний бюджет України.

Суд звертає увагу, що рішенням у справі №240/7765/20 не встановлювалася кінцева дата, до якої відповідач зобов`язаний здійснювати нарахування пенсії ОСОБА_1 , виходячи із розміру двох мінімальних заробітних плат, а відтак після постановлення судового рішення Управління, виконавши його в межах строку звернення до суду, у разі зміни правового регулювання цих правовідносин, вправі змінити розмір таких виплат.

01 січня 2017 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" за змістом пункту 3 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення якого, мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується в розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого на 01 січня календарного року, починаючи з 01 січня 2017 року.

За результатами аналізу наведених положень, Велика Палата Верховного Суду у справі № 240/4946/18 дійшла висновку, що за загальним правилом дії норм права у часі, у зв`язку з набранням чинності Законом України

№ 1774-VІІІ, яким установлено розрахункову величину для визначення посадових окладів, заробітної плати працівників та інших виплат і заборонено застосовувати мінімальну заробітну плату після набрання чинності цим Законом, положення статті 37 Закону України № 796-XII щодо обчислення щомісячної грошової допомоги у процентному співвідношенні до мінімальної заробітної плати застосуванню не підлягають.

Наведений висновок обумовив зміну рішення Верховного Суду в частині слів мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством про Державний бюджет України на відповідний рік, на слова та цифри прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня календарного року.

Такий висновок суду не суперечить положенням статті 71 Закону України №796-ХІІ.

Зазначеною правовою нормою закріплено, що дія положень цього Закону не може призупинятися іншими законами, крім законів про внесення змін до цього Закону.

Однак положення пункту 3 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України № 1774-VІІІ визначають нову розрахункову величину, яка підлягає застосуванню під час реалізації положень статті 39 Закону України №796-ХІІ, що не має своїм правовим наслідком призупинення дії такої.

Аналогічний підхід застосовано Верховним Судом під час розгляду зразкової справи №200/9195/19-а, з яким погодилась Велика Палата Верховного Суду.

Таким чином, на виконання рішення суду у справі №240/7765/20 Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області нарахувало стягувачу з 01.02.2022 підвищення до пенсії в розмірі двох мінімальних заробітних плат (13000 грн), а також за період з 02.10.2019 по 31.01.2022 була нарахована заборгованість неоплаченої пенсії в сумі 236864,77 грн, яка виплачена позивачу у липні 2023 року разовим дорученням.

Отже, рішення суду щодо нарахування з 02 жовтня 2019 року підвищення до пенсії стягувачу як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", що дорівнює двом мінімальним заробітним платам, станом на 01.02.2022 було виконано, а в частині виплати нарахованої заборгованості неодоплаченої пенсії за період 02.10.2019 по 31.01.2022 виконано в липні 2023 року.

Висновок за результатами розгляду апеляційної скарги.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що постанова від 29.08.2023 ВП №68167380 про закінчення виконавчого провадження винесена відповідачем відповідно до вимог, в порядку та у спосіб передбачений Законом України "Про виконавче провадження", а тому підстави для її скасування відсутні.

Таким чином, суд першої інстанції під час розгляду даної справи повно дослідив обставини, які мають значення для справи, ухвалив законне та обґрунтоване рішення про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2023 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Кузьмишин В.М.

Судді Сушко О.О. Сапальова Т.В.