Справа № 460/16622/23
Суддя: С.А. Борискін
Дата ухвалення: 2023-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

11 грудня 2023 року м. Рівне №460/16622/23
Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Борискіна С.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1 , ОСОБА_1 в інтересах недієздатної дочки ОСОБА_2
доГоловного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області
про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , ОСОБА_1 в інтересах недієздатної дочки ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, в якому просила:

-визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо не призначення та не виплати ОСОБА_1 та її недієздатнiй дочцi - ОСОБА_3 , починаючи 16.09.2020, передбачених статтею 35, частиною 1 ст.36, пунктами 1, 2 частини 6 статті 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування", страхових виплат, що підлягають виплаті їм у зв`язку зі смертю внаслідок нещасного випадку на виробництві їх сина/брата ОСОБА_4 , а саме:

1)щомісячних страхових виплат на кожну особу у розмірі мiнiмальної заробітної плати;

2)одноразової допомоги їм як його сім`ї - у сумі, що дорівнює 40 (сорока) розмірам мiнiмальної заробітної плати, встановленої законом на день настання їх права на страхову виплату;

3)одноразової страхової виплати у сумі, що дорівнює 8 (восьми) розмiрам мiнiмальної заробітної плати, встановленої законом на день настання їх права на страхову виплату;

-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити та виплатити, починаючи з 16.09.2020, ОСОБА_1 , в тому числi i для її недієздатної дочки - ОСОБА_2 , передбачені статтею 35, частиною 1 статті 36, пунктами 1,2 частини 6 статті 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" страхові виплати, що підлягають виплаті у зв`язку зі смертю внаслідок нещасного випадку на виробництві її сина/брата ОСОБА_4 , а саме:

1) щомісячні страхові виплати на кожну із них у розмiрi мiнiмальної заробітної плати;

2) одноразову допомогу їм як його сім`ї - у сумі, що дорівнює 40 (сорока) розмірам мiнiмальної заробітної плати, встановленої законом на день настання їх права на страхову виплату, тобто у сумі (40 х 6700,00) 268000,00 (двісті шістдесят вісім тисяч) гривень;

3)одноразову страхову виплату на кожну iз них-у сумі, що дорівнює 8 (восьми) розмірам мiнiмальної заробітної плати, встановленої законом на день настання їх права на страхову виплату, тобто у сумі (6700х 8) 53 600,00 (п`ятдесят три тисячі шістсот) гривень на кожну iз них, а разом-у сумi 107200,00 гривень.

Мотивуючи вимоги позову, представник позивача зазначав, що 16.09.2020, внаслідок ДТП загинув син і брат позивачів. За наслідками спеціального розслідування, Актом форми Н-1/П від 28.02.2023 факт ДТП визнаний нещасним випадком, пов`язаним із виробництвом. Тому, позивачі, які проживали однією сім`єю із загиблим та перебували на його утриманні, у відповідності до вимог Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" мають право на отримання відповідних страхових виплат. Повідомляв, що позивачка тричі зверталася до відповідача із заявами про виплату їй та дочці страхових виплат, проте рішення по жодній із цих заяв прийняте не було. Просив позов задовольнити повністю.

Справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін у судове засідання.

Позиція відповідача щодо позовних вимог висловлена у відзиві на позов, відповідно до змісту якого він заперечував проти їхнього задоволення. Зазначав на обґрунтування такої позиції про те, що для страхових випадків, за якими право на страхову виплату виникло до 01.01.2023, при призначенні страхових виплат застосовуються норми Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" в редакції, що діяла до 01.01.2023. Зауважував, що заява до відповідача про здійснення страхових виплат, у зв`язку із смертю внаслідок нещасного випадку на виробництві, від 03.04.2023 подана на підставі внесення змін до Закону з врахуванням нового розміру страхових виплат (одноразової допомоги на сім`ю в розмірі 40 розмірів мінімальної заробітної плати та одноразової виплати кожній особі, яка мала право на одержання утримання від потерпілого в розмірі 8 мінімальних заробітних плат). Проте, у самому позові з`явилася ще одна вимога щодо виплати щомісячних страхових виплат на кожну особу у розмірі мінімальної заробітної плати, відносно якої позивач до відповідача не звертався. Позивачі помилково стверджують, що вони мають право на щомісячні страхові виплати на кожну з них в розмірі мінімальної заробітної плати. Законодавством такі виплати не передбачені. Також відповідачем зазначав, що позивачами не подавалося, з врахуванням норм ст.43 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування", документів, які передбачають факт перебування на утриманні потерпілого. Зауважив, що позивачі втрутилися у дискрецію відповідача, визначивши на власний розсуд страхові виплати та їх розміри, чим перебрали на себе повноваження, надані Законом. За наведеного, просив у задоволенні позову відмовити повністю.

Також в ході судового розгляду представником позивача подано відповідь на відзив, у якому викладено його пояснення, міркування та аргументи щодо наведених відповідачем у відзиві заперечень та мотиви їх відхилення.

Враховуючи, що розгляд справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, відповідно до ч.4 ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши адміністративний позов, відзив на позов, з`ясувавши усі обставини справи, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Також судом встановлено, що ОСОБА_1 є особою з другою групою інвалідності та потерпілою від Чорнобильської катастрофи 1 категорії.

ОСОБА_2 є особою з першою групою інвалідності та потерпілою від Чорнобильської катастрофи 1 категорії.

Рішенням Сарненського районного суду від 06.02.2009 у справі №20-2, що набрало законної сили 16.02.2009, заяву ОСОБА_1 задоволено. Визнано ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженку м.Сарни Рівненської області, недієздатною. Призначено ОСОБА_1 , 1962 року народження, опікуном над дочкою ОСОБА_2 , 1990 року народження, уродженкою м.Сарни Рівненської області.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є сином ОСОБА_1 .

ОСОБА_5 працював на посаді майстер лісу на державному підприємстві "Сарненське лісове господарство".

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_5 помер.

Згідно з Актом №1 спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 04.09.2020, близько 08 год. 26 хв. у філії "Сарненське лісове господарство" Поліського лісового офісу Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України", складеним 28.02.2023 (далі Акт розслідування), комiсiєю детально розглянуті документи та матеріали до нещасного випадку із смертельним наслідком, що стався 04.09. близько 08 год. 26 хв., внаслідок ДТП на 314 км автодороги Київ-Ковель, iз ОСОБА_5 (помер ІНФОРМАЦІЯ_4 у КП "Рівненська обласна клінічна лікарня" Рівненської обласної ради внаслідок отриманих травм), майстром лісу Державного підприємства "Сарненське лісове господарство", та встановлено, що даний нещасний випадок стався не пiд час виконання потерпілим трудових (посадових) обов`язків згідно з внутрішнім трудовим розпорядком підприємства, а під час прямування на роботу на власному транспортному засобі, що не належить підприємству, та виконання потерпілим дій в інтересах підприємства, де він працює, що не належать до його трудових (посадових) обов`язкiв, за усною вказівкою помічника лісничого Костянтинівського лісництва ОСОБА_6 .

Зазначено, що у відповідності до пункту 34 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 квітня 2019 року № 337 (далі - Порядок), комісія зі спеціального розслідування одноголосно прийняла рішення відповідно до підпункту 5 пункту 52 Порядку визнати зазначений нещасний випадок таким, що є пов`язаним із виробництвом та на нього скласти акт за формою Н-1/П.

Ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 28.04.2023 у справі №569/17857/20 задоволено скаргу адвоката Твердого Миколи Кузьмовича, що діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову слідчого СУ ГУНП в Рівненській області ст. лейтенанта поліції Дубинця І.М. від 06 січня 2023 року про закриття кримінального провадження №0000736, зареєстрованого в ЄРДР 04.09.2020.

Скасовано постанову слідчого СУ ГУНП в Рівненській області ст. лейтенанта поліції Дубинця І.М. від 06 січня 2023 року про закриття кримінального провадження №0000736 від 04.09.20 із підстави, передбаченої п.2 ч.1 ст.284 КПК України, та направлено кримінальне провадження для продовження досудового розслідування.

Також зі змісту позовної заяви судом встановлено та відповідачем не заперечено, що 03.04.2023 та 26.04.2023 ОСОБА_1 через уповноваженого представника, а 07.06.2023 особисто зверталася до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області із заявами про здійснення страхових виплат у зв`язку зі смертю внаслідок нещасного випадку на виробництві твердого ОСОБА_7 .

Листом від 16.06.2023 за №1700-0311-8/54767 відповідач, у відповідь на заяву від 07.06.2023, повідомив ОСОБА_1 , що для страхових випадків, за якими право на страхову виплату виникло до 31.12.2022 включно, при призначенні страхових виплат необхідно керуватися нормами Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" в редакції, що діяли до набрання чинності цим Законом. Також, з покликанням на пункт 5.1 Порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат від 19.07.2018 №11, пенсійний орган вказав, що право на отримання одноразової допомоги на сім`ю мають лише дружина (чоловік) або дитина, реєстрація місця проживання яких повинна співпадати з реєстрацією місця проживання померлого. Що стосується виплати позивачеві одноразової грошової допомоги та щомісячної страхової виплати, як особі, що перебувала на утриманні померлого, то з аналізу поданих документів встановлено відсутність факту утримання та належності до членів сім`ї.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено обов`язок органів держаної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров`я визначено Законом України від 23.09.1999 №1105-XIV "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (далі - Закон №1105-XIV).

Згідно з ч.1 ст.4 Закону №1105-XIV уповноваженим органом управління в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та від нещасного випадку (далі - уповноважений орган управління) є Пенсійний фонд України.

В статті 5 Закону №1105-XIV визначено, що основними завданнями уповноваженого органу управління та його територіальних органів є:

1)реалізація державної політики у сферах соціального страхування;

2)здійснення страхових виплат та надання соціальних послуг відповідно до цього Закону;

3)профілактика нещасних випадків;

4)проведення перевірки обґрунтованості видачі, продовження листків непрацездатності і документів, що є підставою для їх формування, на базі інформації з електронних систем та реєстрів;

5)здійснення контролю за використанням страхувальниками та застрахованими особами страхових коштів.

Згідно з ст.30 Закону №1105-XIV страховими виплатами є грошові суми, які уповноважений орган управління виплачує застрахованій особі чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку.

Факт нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання розслідується в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України відповідно до Закону України "Про охорону праці".

Підставою для оплати потерпілому витрат на проведення професійної реабілітації, оплати соціальних послуг, а також для здійснення страхових виплат є акт розслідування нещасного випадку або акт розслідування професійного захворювання (отруєння) за встановленими формами.

Перелік обставин, за яких настає страховий випадок, та перелік професійних захворювань визначаються Кабінетом Міністрів України.

Страхові виплати складаються із:

1)щомісячної страхової виплати втраченої заробітної плати (або відповідної її частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності (далі - щомісячна страхова виплата);

2)страхової виплати у встановлених випадках одноразової допомоги потерпілому (членам його сім`ї та особам, які перебували на утриманні померлого);

3)страхової виплати дитині, яка народилася з інвалідністю внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності;

4)страхових витрат на професійну реабілітацію та соціальну допомогу;

5)допомоги по тимчасовій непрацездатності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

Станом на час настання страхового випадку ст.42 Закону №1105-XIV передбачалося, що у разі смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві виплачується одноразова допомога його сім`ї у сумі, що дорівнює 100 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату, та одноразова допомога кожній особі, яка перебувала на його утриманні, а також на його дитину, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після смерті потерпілого, у сумі, що дорівнює 20 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату.

Пунктом 1 частини 5 статті 36 Закону №1105-XIV (в редакції чинній станом на час складення Акта розслідування) передбачено, що у разі смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві його сім`ї виплачуються:

1) одноразова допомога його сім`ї у сумі, що дорівнює сорока розмірам мінімальної заробітної плати, встановленої законом на день настання права на страхову виплату;

2) одноразова страхова виплата кожній особі, яка мала право на одержання утримання від потерпілого, а також його дитині, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після смерті потерпілого, у сумі, що дорівнює восьми розмірам мінімальної заробітної плати, встановленої законом на день настання права на страхову виплату.

Отже, зазначена норма передбачає різні види допомог та суб`єктів отримання.

Ключовим питанням є визначення кола осіб (членів сім`ї), які мають право на отримання страхових виплат, у разі смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві.

Суд звертає увагу, що ч.2 ст.3 Сімейного кодексу України передбачено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.

Поряд з цим, Закон №1105-XIV не містить визначення поняття сім`ї та її членів.

За такого правового регулювання, з урахуванням предмету спору, суд визнає, що Сімейний кодекс України є спеціальним законом який має враховуватись при визначені поняття сім`ї та її членів при вирішенні питання щодо наявності права на отримання допомоги, передбаченої Законом № 1105-XIV.

Відповідно до ч.1 ст.21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану.

Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03.06.1999 №5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство.

Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Така позиція висловлювалася Верховним Судом, зокрема, у постанові по справі №531/295/19 від 08.12.2021.

Статтею 37 вказаного Закону передбачено, що для призначення страхових виплат потерпілий або особи, які мають право на такі виплати у разі смерті потерпілого, подають до уповноваженого органу управління в електронній формі через Єдиний державний вебпортал електронних послуг або веб-портал електронних послуг Пенсійного фонду України заяву про призначення виплати (особисто або через уповноваженого представника) за формою, затвердженою правлінням Пенсійного фонду України.

За малолітніх або неповнолітніх осіб заяву подає один із батьків або інший законний представник.

Заява може бути подана до Пенсійного фонду України у формі паперового документа.

Територіальні органи уповноваженого органу управління приймають рішення про призначення страхових виплат на підставі заяви та отриманих шляхом автоматизованого обміну наявними даними між інформаційно-комунікаційними системами органів державної влади, підприємств, установ, організацій: 1) акта розслідування нещасного випадку або акта розслідування професійного захворювання за встановленими формами; 2) даних про встановлення інвалідності та ступеня втрати професійної працездатності; 3) даних Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження особи, яка має право на виплати, та її походження, шлюб, розірвання шлюбу, зміну імені, смерть потерпілого та інших актів цивільного стану, необхідних для призначення страхових виплат; 4) даних реєстру застрахованих осіб та реєстру страхувальників Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування про працевлаштування, нараховану заробітну плату (дохід) і сплату страхових внесків та інших даних, необхідних для призначення виплат; 5) наявних даних Єдиного державного демографічного реєстру про реєстрацію місця проживання; 6) даних органів реєстрації про реєстрацію місця проживання; 7) даних Єдиної державної електронної бази з питань освіти про навчання; 8) даних Державного реєстру боржників про виплату аліментів; 9) даних Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб щодо статусу внутрішньо переміщеної особи; 10) даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Потерпілий або особи, які мають право на страхові виплати, у разі відсутності необхідної інформації в державних реєстрах і базах даних мають право надати додаткові документи, необхідні для призначення страхових виплат.

Разом з тим, стаття 38 Закону № 1105-XIV встановлює порядок розгляду справи про страхові виплати, згідно з яким територіальні органи уповноваженого органу управління розглядають справу про страхові виплати на підставі заяви потерпілого або заінтересованої особи і приймають відповідні рішення протягом 10 календарних днів, не враховуючи дня надходження зазначених документів.

Рішення оформлюється постановою, в якій зазначаються дані про осіб, які мають право на страхові виплати, розміри виплат на кожного члена сім`ї та строки їх здійснення або обґрунтування відмови у виплатах; до постанови додаються копії необхідних документів.

У статті 39 Закону № 1105-XIV встановлені виключні підстави для відмови у здійсненні страхових виплат і наданні соціальних послуг, а саме, якщо:

1)потерпілий вчиняв дії, а також бездіяльність (приховування захворювань, невиконання рекомендацій лікаря), що сприяли настанню страхового випадку;

2)роботодавець, інші органи, що беруть участь у встановленні страхового випадку, або потерпілий надали уповноваженому органу управління завідомо неправдиві відомості про страховий випадок;

3)застрахована особа вчинила умисне кримінальне правопорушення, що призвело до настання страхового випадку.

Також уповноважений орган управління відмовляє у здійсненні страхових виплат і наданні соціальних послуг застрахованій особі, якщо нещасний випадок згідно із законодавством не визнаний пов`язаним з виробництвом.

В силу ст.41 Закону №1105-XIV страхові виплати здійснюються щомісяця у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку або за рішенням суду:

1) потерпілому - з дня втрати працездатності внаслідок нещасного випадку або з дати встановлення професійного захворювання;

2) особам, які мають право на страхові виплати у зв`язку із смертю годувальника, - з дня смерті потерпілого, але не раніше дня виникнення права на виплати.

Одноразова допомога виплачується потерпілому в місячний строк з дня визначення МСЕК стійкої втрати професійної працездатності, а в разі смерті потерпілого - у місячний строк з дня його смерті особам, які мають на це право.

Якщо справа про страхові виплати розглядається вперше після спливу трьох років з дня втрати потерпілим працездатності внаслідок нещасного випадку або з дня смерті годувальника, страхові виплати здійснюються з дня звернення.

Страхові виплати, призначені, але своєчасно не одержані потерпілим або особою, яка має на це право, здійснюються за весь минулий час, але не більш як за три роки з дня звернення за їх одержанням.

Пунктом 4 розділу 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" та Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 21.09.2022 №2620-ІХ встановлено, що нормативно-правові та розпорядчі акти Фонду соціального страхування України діють до затвердження відповідних рішень Пенсійним фондом України.

Згідно з ст.7, 36, 37, 39, 41-48 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" та з метою вдосконалення порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат і здійснення управліннями (відділеннями) виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України страхових виплат потерпілим (членам їх сімей) у разі настання нещасного випадку на виробництві та/або професійного захворювання, правління Фонду соціального страхування України постановило затвердити Порядок призначення, перерахування та проведення страхових виплат №11 від 19.07.2018 (далі - Порядок №11).

Пунктом 1.2 Порядку №11 встановлено, що у разі настання страхового випадку управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, або в межах повноважень відділення виконавчої дирекції Фонду в районах і містах обласного значення (далі - управління (відділення) Фонду) зобов`язані своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну потерпілому внаслідок ушкодження його здоров`я або в разі його смерті особам, які мають на це право, виплачуючи, зокрема, одноразову допомогу в разі стійкої втрати професійної працездатності або смерті потерпілого, щомісячну страхову виплату особам, які мають на неї право в разі смерті потерпілого.

Згідно з пунктами 1.3, 1.4 Порядку №11 Управління (відділення) Фонду розглядають справу про страхові виплати на підставі заяви потерпілого або осіб, які мають право на страхові виплати, за наявності усіх необхідних документів, визначених Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (далі - Закон) та цим Порядком і приймають відповідні рішення у десятиденний строк, не враховуючи дня надходження останнього документа.

Рішення про страхові виплати приймається начальником управління Фонду або за його письмовим дорученням начальником підпорядкованого відділення Фонду та оформляється постановою (у тому числі в разі призначення страхової виплати за рішенням суду), у якій зазначаються дані про потерпілого та осіб, які мають право на страхові виплати, розміри виплат та їх строки або обґрунтування відмови у виплатах.

Копія постанови на вимогу надається потерпілому або особам, які мають право на страхові виплати у разі смерті потерпілого.

Відповідно до пункту 5.1 Розділу V Порядку №11 для призначення одноразової допомоги та щомісячної страхової виплати в разі смерті потерпілого членами сім`ї та особами, які мають право на виплати, до управління (відділення) виконавчої дирекції Фонду подаються: заяви (колективна чи індивідуальні), для призначення страхових виплат за встановленою виконавчою дирекцію Фонду формою; копії паспорта; копії реєстраційного номера облікової картки платника податків (ідентифікаційного номера) або сторінки паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків (ідентифікаційного номера) та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті); копії свідоцтва органу реєстрації актів цивільного стану про смерть потерпілого; копії документів, що підтверджують родинні зв`язки померлого потерпілого (свідоцтво про шлюб потерпілого, свідоцтво про народження його дітей, у разі призначення виплати батькам потерпілого подається свідоцтво про народження потерпілого); довідка про реєстрацію місця проживання (у разі відсутності відмітки про реєстрацію місця проживання в документах, що засвідчують особу).

Для отримання одноразової допомоги на сім`ю дружиною (чоловіком) або дитиною, реєстрація їх місця проживання повинна співпадати з реєстрацією місця проживання померлого потерпілого.

Як встановлено судом, у зв`язку із смертю ОСОБА_5 , позивачі вважають, що набули право на отримання страхових виплат, як мати та сестра померлого потерпілого, що перебували на його утриманні.

З огляду на зазначені обставини, позивачі звернулися до відповідача з відповідною заявою від 07.06.2023, за результатами розгляду якої органом пенсійного фонду складено лист від 16.06.2023 №1700-0311-8/54767.

Доказів отримання та розгляду відповідачем інших, зазначених у позовній заяві заяв (від 03.04.2023 і 26.04.2023), матеріали справи не містять.

За змістом ж дослідженого судом листа від 16.06.2023, відповідач роз`яснює заявнику вимоги Закону №1105-XIV та Порядку №11, із зазначенням про те, що право на отримання одноразової допомоги на сім`ю мають лише дружина (чоловік) або дитина, реєстрація місця проживання яких повинна співпадати з реєстрацією місця проживання померлого. Що стосується виплати позивачеві одноразової грошової допомоги та щомісячної страхової виплати, як особі, що перебувала на утриманні померлого, то зазначає, що з аналізу поданих документів встановлено відсутність факту утримання та належності до членів сім`ї.

Як було зазначено судом, Законом №1105-XIV та Порядком №11 чітко встановлено, що за результатами розгляду заяви потерпілого або заінтересованої особи про отримання страхових виплат уповноваженим на розгляд такої заяви органом приймається відповідне рішення протягом 10 календарних днів, не враховуючи дня надходження документів, у формі постанови.

Водночас, відповідач, отримавши заяву позивача про призначення страхових виплат, відповідного рішення, що оформлюється постановою, де повинно бути зазначено дані про осіб, які мають право на страхові виплати, розміри виплат на кожного члена сім`ї та строки їх здійснення або обґрунтування відмови у виплаті, протягом 10 календарних днів не прийняв.

Тобто, відповідач діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені чинним законодавством, що свідчить про допущення відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, протиправної бездіяльності стосовно розгляду поданої позивачем заяви.

Відмовивши позивачу в розгляді її заяви по суті, без прийняття відповідного рішення, відповідач допустив надмірний формалізм, наслідком чого стало порушення прав та інтересів позивача.

Оскільки рішення за наслідками розгляду заяви позивача рішення відповідачем прийнято не було, наразі суд не надає оцінку доводам відповідача, наведеним у листі від 16.06.2023.

Положеннями ч.4 ст.245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Критеріями, які впливають на обрання судом способу захисту прав особи в межах вимог про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, є встановлення судом додержання суб`єктом звернення усіх передбачених законом умов для отримання позитивного результату та наявність у суб`єкта владних повноважень права діяти при прийнятті рішення на власний розсуд.

Такий підхід, встановлений процесуальним законодавством і є прийнятним при розгляді вимог про протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Тобто, адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного владними суб`єктами, і вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення з урахуванням обставин конкретної справи.

Враховуючи наведене в його сукупності, суд дійшов висновку, що для належного захисту порушених прав позивачів необхідно визнати протиправною бездіяльність відповідача стосовно не розгляду та не прийняття рішення (постанови) за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 07.06.2023 про призначення страхових виплат, а також зобов`язати Головне управління ПФУ в Рівненській області розглянути заяву ОСОБА_1 від 07.06.2023 про призначення страхових виплат, відповідно до вимог Закону №1105-XIV, із прийняттям відповідного рішення по суті.

Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжити всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отриманні з незалежних від нього підстав.

Відтак, системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.

Підстави для розподілу судових витрат відповідно до вимог ст.139 КАС України у суду відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_1 в інтересах недієздатної дочки ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 від 07.06.2023 про призначення страхових виплат, що підлягають виплаті у зв`язку зі смертю внаслідок нещасного випадку на виробництві ОСОБА_5 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області розглянути заяву ОСОБА_1 від 07.06.2023 про призначення страхових виплат, що підлягають виплаті у зв`язку зі смертю внаслідок нещасного випадку на виробництві ОСОБА_5 , відповідно до вимог Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" із прийняттям відповідного рішення по суті, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 11 грудня 2023 року

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 )

Позивач - ОСОБА_1 в інтересах недієздатної дочки ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Олександра Борисенка, буд. 7, м. Рівне, Рівненська обл., 33028, ЄДРПОУ/РНОКПП 21084076)

Суддя С.А. Борискін