Справа № 520/11587/22
Суддя: Мар'єнко Л.М.
Дата ухвалення: 2023-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м.Харків

11 грудня 2023 року №520/11587/22

Харківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Лариси Мар`єнко, розглянувши в місті Харкові в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗЕД-СВІТ" до Харківської митниці, утвореної на правах відокремленого структурного підрозділу Державної митної служби України про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "ЗЕД-СВІТ", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Харківської митниці, утвореної на правах відокремленого структурного підрозділу Державної митної служби України, в якому просить суд:

- визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товару №UA807000/2022/000371/2 від 02.11.2022 року та картку відмови №UA807200/2022/000167 від 02.11.2022 року, прийняті Харківською митницею, утвореною на правах відокремленого структурного підрозділу Державної митної служби України;

- стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗЕД-СВІТ" витрати на оплату судового збору у загальному розмірі 5167,80 грн та витрат на професійну правничу допомогу у фіксованому розмірі 30000,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань Харківської митниці, утвореної на правах відокремленого структурного підрозділу Державної митної служби України.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оскаржуване рішення Харківської митниці про коригування митної вартості товарів №UA807000/2022/000371/2 від 02.11.2022 року та картка відмови в прийнятті митної декларації №UA807200/2022/000167 від 02.11.2022 року є протиправними та підлягають скасуванню, оскільки подані позивачем до митного оформлення документи містять достатні відомості про складові митної вартості товару, дають можливість пересвідчитись у правильності задекларованої митної вартості товару.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду відкрито спрощене провадження у справі без виклику сторін у судове засідання.

Відповідач надіслав на адресу суду відзив, в якому заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на їх безпідставність та недоведеність. Зазначив, що рішення про коригування митної вартості №UA807000/2022/000371/2 від 02.11.2022 року та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA807200/2022/000167 від 02.11.2022 року винесені на підставах, у межах повноважень та у спосіб, визначений нормами Митного кодексу України та інших підзаконних нормативних актів, а також з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття відповідних рішень, тому обставини для їх скасування відсутні. При цьому, представником відповідача зазначено, що заявлена до митного оформлення вартість заявлених товарів не підтверджується поданими документами, а за результатами аналізу задекларований рівень митної вартості товару нижче, ніж рівень митної вартості на подібні товари, оформлені в митному відношенні іншими митницями Держмитслужби раніше.

Представник позивача надав до суду відповідь на відзив, в якій заперечує проти тверджень відповідача, викладених у відзиві на позовну заяву. Стверджує, що оскаржуване рішення відповідача є невмотивованим, обґрунтованим припущеннями, а не конкретними обставинами у зв`язку з чим наполягає на задоволенні позову.

Відповідно до частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними в матеріалах справи доказами.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно до вимог ст.229 КАС України.

Представник позивача надіслав до суду відповідь на відзив, в якому не погодився з позицією представника відповідача, викладену у письмовому відзиві на позов, наполягав на дотриманні підприємством позивача приписів Податкового кодексу України, просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Дослідивши доводи позову, відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд встановив наступне.

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "ЗЕД-СВІТ", зареєстровано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та як суб`єкт громадських організацій 05.08.2021, податковий номер 44191062. Основний вид діяльності за КВЕД: 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля.

27.04.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ЗЕД-СВІТ" та Oxonia Sp. z.o.o. (компанією з обмеженою відповідальністю згідно законодавства Польщі) укладено Контракт №27/04/22zed-pr.

Пунктом 1.1 Контракту визначено, що згідно умов, визначених Сторонами в цьому Контракті, Продавець (Oxonia Sp. z.o.o.) зобов`язується продати, а Покупець (ТОВ "ЗЕД-СВІТ") зобов`язується купити товар в кількості, асортименті і по цінам, вказаним в інвойсах, яка є невід`ємною частиною Контракту.

Відповідно до п.3.1. Контракту, Продавець зобов`язується доставити товар Покупцю на умовах поставки "Інкотермс 2020", які визначені в інвойсі.

Пунктами 4.1, 4.2, 4.3, 4.4 Контракту зазначено, що загальна сума контракту складається з усіх сум інвойсів, які невід`ємною частиною Контракту. Валюта контракту Євро або Долар США. Валюта платежу вказується в інвойсі. Ціна товару вказується в інвойсі.

16.09.2021 між Приватним підприємством "НАЦІОНАЛЬНІ ТРАДИЦІЇ" і ТОВ "ЗЕД-СВІТ" укладено договір про надання послуг по декларуванню товарів №16/09-21.

Пунктом 1.1. Договору №16/09-21 визначено, що Замовник доручає, а виконавець зобов`язується за обумовлену плату і в обумовлений термін надавати послуги по декларуванню товарів, майна, транспортних засобів та інших предметів Замовника, що переміщуються через митний кордон України, та їх оформленню у митницях України, а також надавати інші, пов`язані із зовнішньоекономічною діяльністю Замовника, послуги.

На виконання умов Договору №16/09-21, Декларантом було подано до Харківської митниці 01.11.2022 електронну митну декларацію, яка була прийнята митним органом з присвоєнням їй номера №UA807200/2022/003657 для митного оформлення (випуску) товарів (вид товару: полотно трикотажне ворсове з синтетичних поліефірних ниток 100%, пофарбоване з розрізаним ворсом Fabric-6390м, трикотажне полотно поперечно в`язане, виготовлено з синтетичних волокон 100% поліестер, пофарбована в різні кольори Fabric Polyester-7830м), які було поставлено згідно контракту.

На підтвердження заявленої в митній декларації інформації, зокрема, митної вартості товару, яка становить 21479,94 доларів США, разом із декларацією позивачем подано наступні документи: пакувальний лист (Packing list) № б/н від 19.09.2022 року; рахунок-фактура (iнвойс) (Commercial invoice) №OXOZED0919 від 19.09.2022 року; автотранспортна накладна (Road consignment note) №4161017 від 27.10.2022 року; декларація про походження товару (Declaration of origin) №OXOZED0919 від 19.09.2022 року; висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією № Б-31/10/22/01 від 31.10.2022 року; розрахунок ціни (калькуляція) №OXOZED0919 від 19.09.2022 року (з перекладом); зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів (крім позначеного кодом 4104), подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів №27/04/22/zed-pr від 27.04.2022 року; договір про надання послуг митного брокера №16/09-21 від 16.09.2021 року; видаткова накладна №OXOZED0919 від 19.09.2022 року (з перекладом); відвантажувальна специфікація №OXOZED0919 від 19.09.2022 року (з перекладом); комерційна пропозиція б/н від 18.04.2022 року (з перекладом); лист №10/19/3 від 19.10.2022 року з інформацією від ТОВ "ЗЕД-СВІТ", що страхування вантажу не здійснювалося; лист №10/19/4 від 19.10.2022 року з інформацією від ТОВ "ЗЕД-СВІТ", що вантаж не підлягає ліцензуванню; лист №20221028 від 28.10.2022 року з інформацією від продавця, що митна декларація країни відправлення не надається, так як цей документ є комерційною таємницею та політикою компанії продавця (з перекладом); лист №OXOZED0919/1 від 19.09.2022 року з інформацією від продавця, що вартість перевезення, логістика, вантажно-розвантажувальні роботи включені в ціну товару (з перекладом); лист №OXOZED0919/2 від 19.09.2022 року з інформацією від продавця, що страхування вантажу не здійснювалося (з перекладом); лист №OXOZED0919/3 від 19.09.2022 року з інформацією від продавця, що ніяких платежів від третіх осіб отримано не було (з перекладом); лист №OXOZED0919/4 від 19.09.2022 року з інформацією від продавця, що посередницькі послуги не залучалися (з перекладом); лист №OXOZED0919/5 від 19.09.2022 року з інформацією від продавця, що ліцензування товару не передбачено (з перекладом); прайс-лист б/н від 27.07.2022 року (з перекладом); якісний опис №OXOZED0919 від 19.09.2022 року (з перекладом).

01.11.2022 Харківської митницею направлено декларанту повідомлення №385685, в якому на підтвердження заявленої митної вартості товару пропонувалось, на виконання вимоги ст.53 і 54 МК України, надати додаткові документи.

Листом від 02.11.2022 №11/02-1 позивач повідомив митний орган, що всі документи на підтвердження митної вартості товару за декларацією №UA807200/2022/003657 надані. Також зазначено, що митна декларація продавцем ТОВ "ЗЕД-СВІТ" не надавалася, тому ще цей документ є комерційною таємницею та це є політикою компанії продавця. Запитуваний документ відсутній, а тому відповідно до вимог п.7 ч. 3 ст. 53 МК України, його надання не вимагається.

Проте відповідачем відмовлено у митному оформленні вищезазначеної митної декларації, винесено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 02.11.2022 №UA807200/2022/000167, а також рішення про коригування митної вартості товарів від 02.11.2022 №UA807000/2022/000371/2.

В оскаржуваному рішенні, прийнятого відповідачем 02.11.2022 про коригування митної вартості товарів №UA807000/2022/000371/2, зазначено, що у відповідності до вимог пункту 5 статті 55 та пункту 4 статті 57 Митного кодексу України проведена процедура консультації між митним органом та декларантом з метою обміну наявної у кожного з них інформацією та обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в митному органі. Результати проведеної консультації наведено у електронному повідомленні, направленим декларанту. Обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано на підставі вимог ст.ст. 54, 55, 57, 58, 59 Митного кодексу України:

1) невідповідність обраного декларантом методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 МКУ, у зв`язку з тим, що використані декларантом відомості не підтверджені в повній мірі документально, а також в зв`язку з тим, що документи подані декларантом та зазначені у частині другій статті 53 МКУ, містять розбіжності які мають вплив на правильність визначення митної вартості.

Зокрема, (відповідно до п.3.2 Контракту поставка товару повинна супроводжуватися усіми необхідними документами зокрема "Експортна МД", яка не була надана до митного оформлення), також не надана будь яка цінова інформація щодо вартості товару (прайс лист, калькуляція) від виробника товару, не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів (відповідно до висновку оцінювачаьвитрати на транспортування складає 5% від вартості з округленням на умовах CPT Odessa), але документального підтвердження надано не було, тобто країна відправлення Китай, але до митного оформлення не було надано коносамент та документи які підтверджують чи спростовують вартість фрахту; відповідно "Звіту про оцінку майна №Б-20/10/22/01", Мета оцінки зазначено: "визначення ринкової вартості майна", але не вказано в якій країні було визначення ринкової вартості майна, також відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а також в зв`язку з ненаданням декларантом всіх витребуваних додаткових документів, передбачених п. 3 ст.53 МКУ;

2) не надана декларантом (відсутня у розпорядженні митного органу) інформація щодо угод на ідентичні товари;

3) не надана декларантом (відсутня у розпорядженні митного органу) інформація щодо угод на подібні товари;

4) не надана декларантом (відсутня у розпорядженні митного органу) інформація щодо ідентичних чи подібних товарів, які продаються на митній території України у незмінному стані; відсутні дані щодо витрат на виплату комісійних винагород, звичайних надбавок на прибуток та загальних витрат у зв`язку з продажем на митній території України; відсутні дані щодо витрат понесених в Україні на навантаження, вивантаження, транспортування, страхування;

5) не надана декларантом (відсутня у розпорядженні митного органу) інформація та документи, які мали вплив на процес формування ціни товару, на матеріал та витрат, понесених виробником в зв`язку з виробництвом товарів; витрат на завантаження, вивантаження, страхування, транспортування до місця перетинання митного кордону України; прибутку, що одержує експортер у результаті поставки в Україну.

Джерелом інформації для даного Рішення наявна в митному органі цінова інформація про митні оформлення подібних товарів митне оформлення яких вже здійснено в інших митницях у максимально наближений термін за фактами митних оформлень що наявні у АСМО Інспектор: товар №1 МД №UA205030/2022/27729 від 10.10.2022; товар №2 МД №UA209140/2022/796692 від 08.08.2022, МД №UA807200/2022/3452 від 25.10.2022, рішення МВ №UA807000/2022/354/2 від 25.10.2022. Коригування митної вартості здійснено за другорядним методом (резервним) у відповідності до статті 64 МКУ. Розрахунок митної вартості: є товар №1 - 3,96 доларів США/кг * 7475,000 кг =29601,00 доларів США; товар №2 - 3,96 доларів США/кг * 2128,0000 кг = 8426,88 доларів США.

Відповідачем також прийнято картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 02.11.2022 №UA807200/2022/000167.

Не погоджуючись із вищевказаними рішенням про коригування митної вартості товарів та карткою відмови в прийнятті митної декларації позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Щодо протиправності рішення про коригування митної вартості від 02.11.2022 №UA807200/2022/000167, суд зазначає наступне.

За змістом частини 1 статті 246 Митного кодексу України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Відповідно до частини 1 статті 248 Митного кодексу України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Частиною 6 статті 264 Митного кодексу України визначено, що митна декларація приймається для митного оформлення, якщо вона подана за встановленою формою, підписана особою, яка її подала, і перевіркою цієї декларації встановлено, що вона містить всі необхідні відомості і до неї додано всі документи, визначені цим Кодексом. Факт прийняття митної декларації засвідчується посадовою особою органу доходів і зборів, яка її прийняла, шляхом проставлення на ній відбитка відповідного митного забезпечення та інших відміток (номера декларації, дати та часу її прийняття тощо), у тому числі з використанням інформаційних технологій.

Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, відповідно до статті 49 Митного кодексу України є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

За змістом частини 1 статті 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно з частинами 1-3 статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Стаття 53 Митного кодексу України містить вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення. Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Згідно з положеннями статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Отже, митні органи мають право витребовувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості лише за наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, які зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта.

Ненадання витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Такий висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постановах від 05.03.2019 по справі №815/143/17, від 09.04.2019 по справі №825/1575/17.

У постанові від 19.02.2019 у справі №805/2713/16-а Верховний Суд зазначив, що спрацювання системи управління ризиками є лише рекомендацією посадовій особі органу доходів і зборів більш детально проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції, та не може бути безумовною підставою для відмови в оформленні товару за самостійно заявленою декларантом митною вартістю товарів. Різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах також не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.

Підставою для прийняття оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товару контролюючий орган вказав:

- спрацювання ризиків, згенерованих АСАУР та наявність у митного органу інформації, що задекларований рівень митної вартості товару нижче, ніж рівень митної вартості на подібні товари, оформлені в митному відношенні іншими митницями ДМСУ раніше;

- наявність фактів митних оформлень за ідентичними та подібними товарами;

- зазначені при митному оформленні документи містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а саме не було подано експортної митної декларації країни відправлення; не надано загальний прайс;

- не надано усіх документів, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару;

- звіт про оцінку не було прийнято митницею, як документ, який підтверджує заявлену митну вартість товару, бо для митниці цей документ носить інформаційно-довідковий характер.

Так, щодо спрацювання ризиків, згенерованих АСАУР та наявність у митного органу інформації, що задекларований рівень митної вартості товару нижче, ніж рівень митної вартості на подібні товари, оформлені в митному відношенні іншими митницями ДМСУ раніше, суд зазначає, що спрацювання АСАУР за напрямом перевірки правильності визначення митної вартості товарів у зв`язку з ризиком заниження митної вартості є рекомендацією, обов`язковою до виконання, посадовій особі митного органу більш ретельно опрацювати подані до митного контролю та митного оформлення документи.

Таким чином, у Харківської митниці виникли підстави для більш детального аналізу умов зовнішньоекономічної операції щодо вирішення складного випадку визначення митної вартості.

Відповідно до ч. 1 ст.337 МК України перевірка документів та відомостей, які подаються митному органу під час переміщення через митний кордон України, здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій (шляхом проведення формато-логічного контролю, контролю співставлення, контролю із застосуванням системи управління ризиками) та в інші способи, передбачені МК України.

Згідно з вимогами п.2 ч.2 ст.52 МК України декларант зобов`язаний подавати митному органу достовірні відомості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню. Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів відповідно до ч. 5 ст. 54 МК України має право упевнюватися в достовірності або точності будь - якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості та письмово запитувати у декларанта або уповноваженої ним особи встановлені ст. 53 МК України додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

З матеріалів справи вбачається, що позивач надав розширений пакет документів для підтвердження правильності та достовірності визначення ним митної вартості задекларованих товарів.

Судом встановлено, що при прийнятті митницею рішення про коригування митної вартості товару за основу було взято наявну в митниці цінову інформацію, що міститься в ціновій базі Єдиної автоматизованої інформаційної системи (ЄАІС).

Застосування Митницею з причини спрацювання модуля АСАУР ціни за відомостями спеціалізованої бази даних Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби України суд вважає необґрунтованим, оскільки самі по собі відомості згаданої системи не містять жодних параметрів, об`єктивно необхідних для судження про схожість, подібність, аналогічність чи ідентичність товарів. Потрібні для такого судження характеристики товару можуть бути з`ясовані лише у спосіб порівняння змісту поданих до митного оформлення документів з документами про властивості раніше імпортованого товару.

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права, викладений в постанові Верховного Суду від 09.11.2022 у справі № 520/10381/2020.

Щодо наявності фактів митних оформлень за ідентичними та подібними (аналогічними) товарами.

Так, посилання митниці на те, що рівень задекларованої митної вартості товару нижчий за рівень митної вартості ідентичних або подібних товарів, суд визнає необґрунтованим, адже даний факт не є самостійною підставою для підтвердження недостовірності задекларованих платником даних.

Інформація про вищу митну вартість ідентичних товарів не є перешкодою для визначення митної вартості товару на підставі укладеного між сторонами договору.

Зазначений висновок відповідає позиції Верховного Суду у постановах від 21.01.2020 у справі №812/2336/14 та від 13.02.2020 у справі №810/1175/16.

Крім того, наявність в інформаційних базах даних митного органу інформації про те, що у попередні періоди аналогічні товари були розмитнені із зазначенням більшої митної вартості, жодним чином не доводить неправильність її визначення позивачем, оскільки митна вартість залежить від ряду обставин і визначається в кожному конкретному випадку.

Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 27.11.2018 у справі №826/16046/16.

Відповідно до частини першої статті 53 Митного кодексу України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Тобто, документальне підтвердження в аспекті відповідних митних процедур має своїм завданням підтвердити: а) заявлену митну вартість товарів; б) обраний суб`єктом господарювання метод визначення такої вартості.

Відповідно до частини п`ятої статті 53 Митного кодексу України, забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Зі змісту статті 53 Митного кодексу України вбачається, що законом визначений вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Дана норма кореспондує й з положеннями частини третьої статті 318 Митного кодексу України, якими закріплено, що митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Разом з тим, частиною третьою статті 53 Митного кодексу України встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. рант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відтак, частина третя статті 53 Митного кодексу України передбачає перелік додаткових документів, які можуть запитуватися контролюючим органом (факультативний перелік додаткових документів - у разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, визначається частиною четвертою статті 53 Митного кодексу України).

Таким чином, митним органом можуть бути витребувані додаткові документи : 1) у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки; 2) якщо такі документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів; 3) якщо такі документи не містять відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Так, нормативно-правовими актами встановлені певні підстави для витребування додаткових документів. Водночас, контролюючий орган має належним чином обґрунтувати наявність підстав для витребування додаткових документів.

Наявність у митного органу саме обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що органи митного контролю мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей.

Також, судом встановлено, що у повідомленні №385685 від 01.11.2022 відповідач запитував у позивача документи, які вже було подано позивачем до направлення такого повідомлення (тобто на момент відправлення повідомлення у відповідача вже були всі необхідні документи), або запитував документи, яких не існувало/не були наявними (тобто, вони не повинні надаватися відповідно до положень ч.3 ст.53 МК України), або вимагав документи, які не підпадають під ч.ч.2, 3, 4 ст.53 МК України (тобто їх вимагання прямо заборонено ч. 5 ст. 53 МК України).

Щодо посилань відповідача на неподання експортної митної декларації країни відправлення, то суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

Копія митної декларації країни відправлення не належить до документів, що підтверджують митну вартість товару відповідно до ч.2 ст.53 МК України, а може лише додатково надаватися відповідачу виключно у випадку, передбаченому ч.3 ст.53 МК України за її наявності. Такі документи не містять і не повинні містити інформацію на підтвердження митної вартості товарів, яку намагався проаналізувати відповідач.

Дана позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 09.04.2021 у справі №804/5143/16 (провадження №К/9901/30264/18).

Суд зазначає, що у відношенні товару, відвантаженого по інвойсу №OXOZED0919 від 19.09.2022 року, митна декларація продавцем за Контрактом не надавалася, тому ще цей документ є комерційною таємницею та це є політикою компанії продавця та підтверджується листом продавця № 20221028 від 28.10.2022 року.

З матеріалів справи встановлено, що про факт відсутності у декларанта митної декларації продавця вказувалось позивачем у листі №11/02-11 від 02.11.2022 року на повідомлення, але відповідачем дана обставина не була взята до уваги.

Зважаючи на те, що подані декларантом документи не містять розбіжностей, ознак підробки та навпаки містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни та те, що копія митної декларації країни відправлення продавцем не надавалася покупцю, то і перша, і друга обставина за п.7 ч.3 ст.53 МК України для її витребування при митному оформленні товарів у відповідача відсутня.

Отже, твердження відповідача про ненадання копії митної декларації країни відправлення, як підстави коригування, суперечить фактичним обставинам та не приймається судом до уваги.

Також, Верховний Суд у постанові від 21.12.2018 по справі №815/228/17 дійшов висновку, що наявність в інформаційних базах даних митного органу інформації про те, що у попередні періоди аналогічні товари були розмитнені із зазначенням більшої митної вартості, жодним чином не доводить неправильність її визначення позивачем, оскільки митна вартість залежить від ряду обставин і визначається в кожному конкретному випадку.

Враховуючи встановлені обставини справи та норми чинного законодавства, суд дійшов висновку, що подані позивачем до митного оформлення документи були достатніми для підтвердження заявленої за ціною договору митної вартості товару. При цьому, подані документи не містили розбіжностей чи ознак підробки, водночас, підтверджували числові значення митної вартості.

Суд зауважує, що відповідачем, як підставу коригування митної вартості товару, у спірному Рішенні зазначено про "ненадання" таких документів як не була надана до митного оформлення декларація країни експорту.

Суд не приймає до уваги доводи відповідача щодо не надання верифікації та перекладу вказаного документа, оскільки оскаржуване рішення таких обґрунтувань не містить.

У висновку Верховного Суду у постанові від 15.02.2023 у справі №815/2552/16 (провадження №К/9901/45062/18) зазначається про обґрунтоване відхилення судами посилання відповідача на неподання декларантом додаткових документів, оскільки в даному випадку їх відсутність не впливає на правильність визначення декларантом митної вартості товарів за основним методом, що підтверджується наданими до митного оформлення документами. Неподання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товарів за першим методом, не є достатнім для висновку щодо наявності підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Щодо складових митної вартості, суд зазначає, що відповідно до прайс-листа від 27.07.2022 року та інвойсу №OXOZED0919 від 19.09.2022 року, вартість товару тканина полотно трикотажне ворсове з синтетичних поліефірних ниток 100% пофарбоване з розрізаним ворсом 2,66 доларів США/м. Вартість товару поліестер поперечно-в`язане трикотажне полотно з синтетичних волокон (100% поліестер), пофарбоване в різні кольори 0,60 доларів США/м.

Сумарна вартість товару тканина полотно трикотажне ворсове з синтетичних поліефірних ниток 100% пофарбоване з розрізаним ворсом становить 16781,94 доларів США. Сумарна вартість товару поліестер поперечно-в`язане трикотажне полотно з синтетичних волокон (100% поліестер), пофарбоване в різні кольори становить 4698,00 доларів США.

Прайс-лист є документом довільної форми й чинне законодавство не встановлює вимог до форми та змісту прайс-листів, які можуть оформлюватись не лише виробником товару, а й продавцем у довільній формі на власний розсуд; наявність же чи відсутність у прайс-листі певних відомостей (реквізитів), зокрема, інформації щодо умов поставки, лише сама по собі не може свідчити про заниження митної вартості товарів.

Даний висновок щодо відсутності необхідності надання прайсу від виробника узгоджується з позицією Верховного Суду у постанові від 28.05.2019 у справі №825/1477/15-а.

Щодо вартості фрахту, суд зазначає таке.

Судом з матеріалів справи встановлено, що відповідачу одночасно з електронною митною декларацією надавалась калькуляція собівартості товару №OXOZED0919 від 19.09.2022 року, в яку включено фрахт (плата за перевезення вантажу).

Також, одночасно з електронною митною декларацією до митного органу надавався лист продавця №OXOZED0919/1 від 19.09.2022 року на підтвердження того факту, що вартість перевезення, логістика, вантажно-розвантажувальні роботи включені в ціну товару та коносамент (автотранспортна накладна) №4161017 від 27.10.2022 року, в якому міститься посилання на інвойс №OXOZED0919 від 19.09.2022 року, який, в свою чергу, умовами поставки визначає саме CPT, а країну відправлення Польща (Варшава).

Відповідно до правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати, поставка товарів на умовах CPT (фрахт/перевезення оплачені до (... назва місця призначення)) означає, що продавець здійснює поставку товару шляхом його передання перевізнику, призначеному ним самим. Додатково до цього, продавець зобов`язаний оплатити витрати перевезення товару до названого місця призначення. Це означає, що покупець приймає на себе всі ризики та будь-які інші витрати, що можуть виникнути після здійснення поставки товару у вищезазначений спосіб. Таким чином, відповідно до умов поставки CPT, витрати щодо транспортування товару покладаються на продавця.

Про цей факт позивач також зазначав у листі №11/02-12 від 02.11.2022 року на повідомлення відповідача. Отже, доводи відповідача про те, що документальне підтвердження щодо фрахту відсутнє, є необґрунтованим та спростованим в ході розгляду адміністративної справи наданими позивачем доказами, адже вартість.

Судом з матеріалів справи встановлено, що у ціну товару, відвантаженого по інвойсу №OXOZED0919 від 19.09.2022 року, включені вартість перевезення, логістика, вантажно-розвантажувальні роботи. Страхування вантажу не здійснювалося, комісійні, посередницькі послуги не залучалися, ліцензування товару не передбачено, що підтверджується листом продавця №OXOZED0919/1 від 19.09.2022 року.

Суд звертає увагу, що всі витрати вказано у калькуляції собівартості №OXOZED0919 від 19.09.2022 року, яка також надавалася відповідачу при митному декларуванні товару, інші витрати відсутні.

Таким чином, всі наведені вище документи на підтвердження вартості товару за електронною митною декларацією відповідачу було надано, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про підтвердження позивачем всіх складових митної вартості товарів за спірною митною декларацією.

Згідно з положеннями ст.53 МК України висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини, є додатковими документами, що подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості.

Так, наданий позивачем звіт не є документом, що підтверджує митну вартість у розумінні ч.2 ст.53 МК України, а є додатковим документом на підтвердження відсутності заниження рівня митної вартості товару.

У наданому позивачем звіті про оцінку майна №Б-31/10/22/01 від 31.10.2022 року, а не №Б-20/10/22/01, як помилково зазначає відповідач, його метою встановлено визначення ринкової вартості майна, що ввозиться на територію України.

Суб`єктом оціночної діяльності є Товарна Біржа "УРТБ", з чого зрозуміло, що визначення ринкової вартості майна відбувалося саме в Україні.

Звіт про оцінку майна №Б-31/10/22/01 від 31.10.2022 містить висновок, що ціна, вказана в інвойсі №OXOZED0919 від 19.09.2022 на умовах поставки СРТ, відповідає ринковій вартості майна, що виключає заниження митної вартості товару Декларантом.

Суд вважає, що відповідачем необґрунтовано не прийнятий до уваги звіт про оцінку майна, поданий позивачем.

Крім того, суд зазначає, що у випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 МК) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Проте, текст оскаржених рішень про коригування митної вартості не містить жодних відомостей про будь-які характеристики ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, обсяги партій, умов поставки, комерційних умов тощо.

Відповідачем в оскаржуваних рішеннях про коригування митної вартості було зазначено лише номер та дату митної декларації, яка стала джерелом інформації для коригування митної вартості та не зазначено докладної, інформації, та джерел, які використовувалися контролюючим органом, при її визначенні, а саме ним не було зазначено митна вартість якого товару бралася за основу, торгова марка, фактурна вартість, країна експорту цього товару, час експорту в Україну, виробник, маршрут транспортування товару та інші комерційні умови поставки.

Застосування Митницею з причини спрацювання модуля АСАУР ціни за відомостями спеціалізованої бази даних Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби України суд вважає необґрунтованим, оскільки самі по собі відомості згаданої системи не містять жодних параметрів, об`єктивно необхідних для судження про схожість, подібність, аналогічність чи ідентичність товарів. Потрібні для такого судження характеристики товару можуть бути з`ясовані лише у спосіб порівняння змісту поданих до митного оформлення документів з документами про властивості раніше імпортованого товару.

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права, викладений в постанові Верховного Суду від 09.11.2022 у справі № 520/10381/2020.

Доказів порівняння змісту поданих до митного оформлення документів з документами про властивості раніше імпортованого товару, відповідачем не подано.

Згідно із ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, суд зазначає, що надані позивачем на підтвердження митної вартості товару документи підтверджували митну вартість товару, підлягали обчисленню та містили всі реквізити, які ідентифікували ввезений товар, а відповідачем в оскаржуваних рішеннях не вказано на обставини, які обумовили виникнення у митного органу обґрунтованих сумнівів відносно не підтвердження чи невизначеності кількісних, вартісних і достовірних елементів митної вартості або відсутності хоча б однієї із їх складових, яка є обов`язковою при обчисленні такої вартості.

Крім того, ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

З урахуванням викладеного, суд доходить висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UA807000/2022/000371/2 від 02.11.2022 року та картки відмови в прийнятті митної декларації №UA807200/2022/000167 від 02.11.2022 року, прийняті Харківською митницею.

Що стосується вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в сумі 30000,00 грн суд зазначає таке.

Позивачем на підтвердження витрат з оплати правової допомоги, понесених ним при розгляді позовної заяви в суді подано наступні документи: договір про надання правової допомоги від 03.11.2022, додаткова угода №1 до договору про надання правової допомоги від 03.11.2022, додаткова угода №2 до договору про надання правової допомоги від 03.11.2022, платіжна інструкція від 06.01.2023 №159 про сплату позивачем адвокатському бюро 30000,00 грн за надання правової допомоги.

Відповідачем у складі відзиву на позовну заяву до суду було надано заперечення щодо заявлених до відшкодування витрат позивача на надання професійної правничої допомоги, зокрема, на оплату послуг адвоката, згідно яких він вказав на їх необґрунтований, неспівмірний до розглядуваної справи розмір і просив відмовити у стягненні цих витрат.

В зв`язку із наведеними обставинами суд зауважує, що відповідно до статті 16 КАС України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво в суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року №5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (далі - Закон №5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону №5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону №5076-VI).

Відповідно до статті 19 Закону №5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону №5076-VI).

Пунктом 1 частини третьої статті 132 КАС України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно з частиною третьою статті 134 КАС України, для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до частини четвертої цієї статті для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката, виходячи із положень частини п`ятої статті 134 КАС України, має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини шостої статті 134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина сьома статті 134 КАС України).

Аналіз наведених положень процесуального законодавства дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Отже, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, до предмета доказування у питанні компенсації, понесених у зв`язку з розглядом справи витрат на правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

При цьому, незважаючи на те, що при застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, такий, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині п`ятій статті 134 КАС України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.

Саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц вказала на виключення ініціативи суду щодо вирішення питань з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Зазначений підхід до вирішення питання зменшення витрат на правничу допомогу знайшов своє відображення і в постановах Верховного Суду від 2 жовтня 2019 року (справа №815/1479/18), від 15 липня 2020 року (справа №640/10548/19), від 21 січня 2021 року (справа №280/2635/20).

Також, у постанові Верховного Суду від 13 травня 2021 року у справі №200/9888/19-а Верховний Суд виклав висновок щодо застосування статей 134, 139 КАС України в контексті ролі суду під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу.

Верховний Суд у вказаній постанові зазначив, що відповідно до частини шостої статті 134 КАС України, у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. А згідно з частиною сьомою цієї ж статті КАС України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Тобто, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог.

Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до КАС України законодавцем принципово по-новому визначено роль суду при вирішенні питання розподілу судових витрат, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами, та не може діяти на користь будь-якої із сторін.

Отже, принцип співмірності розміру витрат на професійну правничу допомогу повинен застосовуватися відповідно до вимог частини шостої статті 134 КАС України за наявності клопотання іншої сторони.

Це означає, що відповідач, як особа, яка заперечує зазначений позивачем розмір витрат на оплату правничої допомоги, зобов`язаний навести обґрунтування та надати відповідні докази на підтвердження його доводів щодо неспівмірності заявлених судових витрат із заявленими позовними вимогами, подавши відповідне клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, а суд, керуючись принципом співмірності, обґрунтованості та фактичності, вирішує питання розподілу судових витрат, керуючись критеріями, закріпленими у статті 139 КАС України.

Аналогічні висновки викладені також у постанові Верховного Суду від 05 серпня 2020 року у справі №640/15803/19, від 30 червня 2022 року у справі №640/1175/20, від 11серпня 2022 року у справі №300/2050/19.

З урахуванням викладеного, беручи до уваги клопотання відповідача про не співмірність понесених позивачем витрат при розгляді справи, а також про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Так, дослідивши договір про надання правової допомоги від 03.11.2022, додаткову угоду №1 до договору про надання правової допомоги від 03.11.2022, судом встановлено, що за даними договором представник позивача приймає на себе зобов`язання про надання правової допомоги ТОВ "ЗЕД-СВІТ" про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UA807000/2022/000371/2 від 02.11.2021 та картки відмови UA807200/2022/000167 від 02.11.2022, винесених Харківською митницею на суму надмірно нарахованих митних платежів через коригування у розмірі 179119,98 грн.

Разом з тим, згідно копії наданої до суду додаткової угоди №2 до договору про надання правової допомоги від 03.11.2022 визначено, що позивач повинен сплатити гонорар Адвокатському Бюро "БІДНОЇ ОКСАНИ ІВАНІВНИ" за надання правової допомоги у розмірі 30000 грн. Однак, суду не подано доказів щодо кількісних характеристик послуги, вартості послуг, загальної суми, а також які саме з визначених сторонами послуг було надано. При цьому, стосовно визначення фіксованої ставки гонорару адвоката, суд зауважує, що в аспекті визначення співмірності наданих правничих послуг адвоката, їх обсяг та характер підлягають доведенню.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про часткову обґрунтованість заявлених витрат на професійну правничу допомогу.

Таким чином, спираючись на досліджені докази, а також беручи до уваги принцип обґрунтованості та пропорційності розміру витрат на сплату послуг адвоката (правничу допомогу) до предмета спору, складності справи, суд вважає обґрунтованою суму для відшкодування витрат на правничу допомогу в цій справі в розмірі 10000,00 грн.

Стосовно розподілу витрат зі сплати судового збору, суд зазначає, що згідно з ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем понесені судові витрати зі сплати судового збору за подання позову в розмірі 5167,80 грн, що підтверджується платіжною інструкцією від 14.12.2022 №156.

Враховуючи задоволення позову, відповідно до ст.139 КАС України на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору за подання адміністративного позову 5167,80 грн за рахунок бюджетних асигнувань Харківської митниці.

Керуючись ст.ст.19, 139, 229, 241-247, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗЕД-СВІТ" (вул.Самойловича С., буд.49, м.Семенівка, Чернігівська область, 15400, ) до Харківської митниці, утвореної на правах відокремленого підрозділу Державної митної служби України (вул.Короленка, буд.16-Б, м.Харків, 61003, ) про визнання протиправними та скасування рішень - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA807000/2022/000371/2 від 02.11.2022 року та картку відмови №UA807200/2022/000167 від 02.11.2022 року, прийняті Харківською митницею, утвореною на правах відокремленого структурного підрозділу Державної митної служби України.

Стягнути з Харківської митниці, утвореної на правах відокремленого підрозділу Державної митної служби України (вул.Короленка, буд.16-Б, м.Харків, 61003, ) за рахунок її бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗЕД-СВІТ" (вул.Самойловича С., буд.49, м.Семенівка, Чернігівська область, 15400, ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 5167 (п`ять тисяч сто шістдесят сім) гривень 80 копійок.

Стягнути з Харківської митниці, утвореної на правах відокремленого підрозділу Державної митної служби України (вул.Короленка, буд.16-Б, м.Харків, 61003, ) за рахунок її бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗЕД-СВІТ" (вул.Самойловича С., буд.49, м.Семенівка, Чернігівська область, 15400, ) витрати на правничу допомогу в розмірі 10000 (десять тисяч) гривень 00 копійок.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 з 24 лютого 2022 року був введений воєнний стан на території України, у зв`язку з бойовими діями на території м.Харків та Харківської області, повний текст рішення складено 11 грудня 2023 року.

Суддя Лариса МАР`ЄНКО