Справа № 140/29248/23
Суддя: Андрусенко Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2023-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2023 року ЛуцькСправа № 140/29248/23

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Андрусенко О. О.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними та скасування рішень та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернулася з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі ГУ ПФУ у Волинській області, відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (далі ГУ ПФУ в Житомирській області, відповідач-2), Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (ГУ ПФУ в м. Києві, відповідач-3) про визнання протиправними та скасування рішень ГУ ПФУ в Житомирській області від 06.07.2023 № 37 про відмову у призначенні пенсії за віком, ГУ ПФУ у Волинській області від 19.07.2023 № 78 про відмову у призначенні пенсії в разі втрати годувальника; зобов`язання ГУ ПФУ в м. Києві зарахувати до страхового стажу період догляду за малолітньою дитиною ОСОБА_2 (далі ОСОБА_2 ) з 16.07.1980 по 23.08.1981, період роботи в Малому приватному підприємстві «Наташа» з 01.04.1991 по 28.12.1995, період роботи в Приватній фірмі «Комерсант» з 10.08.1996 по 30.01.1998, період здійснення підприємницької діяльності з 27.04.2017 по 31.12.2017 та повторно розглянути заяву від 10.07.2023 №12293 про призначення пенсії в разі втрати годувальника з урахуванням висновків суду, викладених у судовому рішенні.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач ОСОБА_1 , досягнувши 60-річного віку набула право на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі Закон №1058-IV). Крім того, позивач також має право на пенсію у зв`язку із втратою годувальника відповідно до абзацу 1 пункту 1 частини другої статті 36 Закону №1058-IV.

У зв`язку із вищенаведеним позивач 29.06.2023 звернулась до ГУ ПФУ в м. Києві із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону №1058-IV, та за результатами розгляду заяви за принципом екстериторіальності ГУ ПФУ в Житомирській області прийняло рішення від 06.07.2023 №37, яким відмовило в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону №1058-IV в зв`язку з відсутністю необхідного стажу (до страхового стажу не зараховано період роботи з 01.04.1991 по 28.12.1995 та з 10.08.1996 по 30.01.1998 згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 24.08.1981, оскільки відсутня назва підприємства при прийнятті на роботу, а також період догляду за дитиною).

Позивач знову ж звернулась до ГУ ПФУ в м. Києві із заявою про призначення пенсії в разі втрати годувальника відповідно до Закону №1058-IV, та за результатами розгляду заяви за принципом екстериторіальності ГУ ПФУ у Волинській області прийняло рішення від 19.07.2023 №78, яким відмовило у призначенні такої пенсії, у зв`язку із відсутністю страхового стажу. З наданого до рішення розрахунку форми РС-право вбачається, що до страхового стажу не зараховано період догляду за дитиною з 16.07.1980 по 23.08.1991, період роботи в ПП « ОСОБА_3 » з 01.04.1991 по 28.12.1995, в ПП «Комерсант» з 10.08.1996 по 30.01.1998 та період здійснення підприємницької діяльності з 27.04.2017 по 31.12.2017.

Так щодо періоду догляду непрацюючої матері за малолітньою дитиною в період з 16.07.1980 по 23.08.1981 представник позивача зазначає, що відповідачам разом із заявою надавалось свідоцтво про народження дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , серії НОМЕР_2 , яке повторно видане 20.06.2023, при цьому вимоги про обов`язкову наявність у свідоцтві по народження дитини відмітки про одержання паспорта чинним законодавством не передбачено. Разом з тим згідно записів трудової книжки в спірний період позивач не працювала, а тому відмова щодо зарахування спірного періоду є протиправною.

Щодо періодів роботи в МПП «Наташа» з 01.04.1991 по 28.12.1995 та в ПФ «Комерсант» з 10.08.1996 по 30.01.1998, то такі підтверджується записами трудової книжки серії НОМЕР_1 від 24.08.1981, які виконано без перекреслень, виправлень та в чіткій послідовності, що в силу приписів пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затверджених постановою Кабінету Міністрів Україні від 12.08.1993 №637 (далі Постанова №637) є основним документом, що підтверджує стаж роботи.

Спірний період здійснення підприємницької діяльності з 27.04.2017 по 31.12.2017 підтверджується листом ГУ ДПС у м. Києві, згідно якого з 27.04.2017 обліковується інформація про сплату ОСОБА_1 єдиного соціального внеску.

З урахуванням наведеного просить позов задовольнити.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 25.09.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

В поданому до суду відзиві на позовну заяву представник відповідача ГУ ПФУ в м. Києві позов не визнала та просить відмовити у його задоволенні з мотивів правомірності оскаржуваного рішення ГУ ПФУ в Житомирській області від 06.07.2023 №37 про відмову у призначенні пенсії, у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу, оскільки страховий стаж для права становить 22 роки 10 місяців 14 днів. Для зарахування до страхового стажу періодів роботи з 01.04.1991 по 28.12.1995, з 10.08.1996 по 30.01.1998 необхідно надати уточнюючі довідки відповідно до Порядку №637. Період догляду за дитиною не підлягає до зарахування, оскільки в свідоцтві про народженні відсутня відмітка про отримання паспорта.

Також представник відповідача-3 вважає правомірним рішення ГУ ПФУ у Волинській області від 19.07.2023 №78, оскільки позивач мала б право на пенсію по втраті годувальника відповідно до Закону №1058-IV при наявності 30 років стажу.

На адресу суду надійшов також відзив ГУ ПФУ у Житомирській області, в якому представник вказаного відповідача позов не визнала та просить відмовити у його задоволенні у зв`язку із відсутністю підстав для зарахування до страхового стажу позивача спірних періодів роботи.

У відповіді на відзив представник позивача підтримав правову позицію, викладену у позовній заяві, та просив позов задовольнити.

Відповідач-1 у встановлений судом строк відзиву на позовну заяву не подав.

Відповідно до частини шостої статті 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини та дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 29.06.2023 звернулася до ГУ ПФУ у м. Києві (за місцем свого проживання) із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-IV, додавши до заяви перелік документів згідно із розпискою-повідомленням.

Вказана заява позивача за принципом екстериторіальності надійшла для розгляду до ГУ ПФУ в Житомирській області та рішенням якого від 06.07.2023 №37 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-IV у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. У вказаному рішенні зазначено, що необхідний страховий стаж, визначений статтею 26 Закону № 1058-IV, становить 30 років; страховий стаж заявника становить 22 роки 10 місяців 14 днів. За доданими документами до страхового стажу не зараховано: період трудової діяльності з 01.04.1991 по 28.12.1995, з 10.08.1996 по 30.01.1998 згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 24.08.1981, оскільки відсутня назва підприємства при прийнятті на роботу. Зазначено, що для зарахування вище вказаного періоду трудової діяльності необхідно надати уточнюючі довідки відповідно до Порядку №637. Період догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, оскільки в свідоцтві про народження дитини відсутня відмітка про отримання паспорта. Зазначено, що для зарахування періоду догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку необхідно надати паспорт дитини або зазначити в заяві інформацію про здійснення догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Судом також встановлено, що позивач ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 від 09.10.2013, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 від 27.06.2022.

У зв`язку із цим позивач 10.07.2023 звернулася до ГУ ПФУ у м. Києві (за місцем свого проживання) із заявою про призначення пенсії у разі втрати годувальника відповідно до Закону № 1058-IV, додавши до заяви перелік документів згідно із розпискою-повідомленням.

Вказана заява позивача за принципом екстериторіальності надійшла для розгляду до ГУ ПФУ у Волинській області та рішенням якого від 19.07.2023 №78 позивачу відмовлено у призначенні пенсії в разі втрати годувальника відповідно до Закону № 1058-IV у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, передбаченого статтею 26 Закону № 1058-IV. У вказаному рішенні зазначено, що заявниця мала право на пенсію в 60 років при наявності страхового стажу 30 років. Згідно наданих до заяви документів про стаж, що визначені Порядком №637, страховий стаж померлого годувальника становить 50 років 08 місяців 17 днів (в т.ч. додаткові роки за Списком №1), а стаж ОСОБА_1 22 роки 10 місяців 14 днів.

При вирішенні даного спору суд застосовує такі нормативно-правові акти.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Зазначена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Закон №1058-ІV визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 8 Закону №1058-ІV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Частиною першою статті 9 Закону № 1058-IV передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до частини першої статті 36 Закону № 1058-IV пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті особи, яка виконала функцію донора анатомічних матеріалів людини, пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), та непрацездатним членам сім`ї особи, якій відповідно до Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» надано правовий статус особи, зниклої безвісти за особливих обставин, - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника. Батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування.

Згідно з пункту 1 частини другої, частини третьої статті 36 Закону № 1058-IV непрацездатними членами сім`ї вважаються чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли віку 65 років, або пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

До членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 від 09.10.2013, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 від 27.06.2022.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону №1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 01 січня 2018 року, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, необхідного страхового стажу на дату досягнення віку, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, пенсію за віком може бути призначено після набуття особою страхового стажу, визначеного частинами першою - третьою цієї статті на дату досягнення відповідного віку. Наявність страхового стажу, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, який дає право на призначення пенсії за віком, визначається на дату досягнення особою відповідного віку і не залежить від наявності страхового стажу на дату звернення за призначенням пенсії (частина четверта статті 26 Закону №1058-IV).

Отже, норми Закону №1058-IV однією з умов для призначення пенсії визначають наявність відповідного страхового стажу.

Як встановлено абзацом першим частини першої статті 24 Закону №1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною другою статті 24 Закону №1058-IV передбачено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Механізм подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій визначено Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846 (далі - Порядок №22-1, у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 №13-1 зі мінами).

Пунктом 4.7 розділу ІV Порядку №22-1 встановлено, що право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Згідно з підпунктом 2 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку №22-1 до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу). За періоди роботи після впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (далі - персоніфікований облік) орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб за формою згідно з додатком 4до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення (далі - індивідуальні відомості про застраховану особу).

Згідно із статтею 56 Закону України від 05.11.1991 №1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон №1788-ХІІ) до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Відповідно до статті 62 Закону №1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Порядку 637 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з пунктом 3 Порядку 637 за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. Тобто, у разі якщо у трудовій книжці наявні усі необхідні записи підтверджувати трудовий стаж іншими документами законодавством не вимагається.

З рішення ГУ ПФУ у Житомирській області від 06.07.2023 №37 про відмову у призначенні пенсії слідує, що страховий стаж позивача становить 22 роки 10 місяців 14 днів, при необхідному не менше 30 років. За доданими документами до страхового стажу не зараховано періоди роботи: період трудової діяльності з 01.04.1991 по 28.12.1995, з 10.08.1996 по 30.01.1998 згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 24.08.1981, оскільки відсутня назва підприємства при прийнятті на роботу. Зазначено, що для зарахування вище вказаного періоду трудової діяльності необхідно надати уточнюючі довідки відповідно до Порядку №637. Період догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, оскільки в свідоцтві про народження дитини відсутня відмітка про отримання паспорта. Зазначено, що для зарахування періоду догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку необхідно надати паспорт дитини або зазначити в заяві інформацію про здійснення догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Рішенням ГУ ПФУ у Волинській області від 19.07.2023 №78 позивачу відмовлено у призначенні пенсії в разі втрати годувальника відповідно до Закону № 1058-IV у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, передбаченого статтею 26 Закону № 1058-IV. У вказаному рішенні зазначено, що заявниця мала право на пенсію в 60 років при наявності страхового стажу 30 років. Згідно наданих до заяви документів про стаж, що визначені Порядком №637 страховий стаж померлого годувальника становить 50 років 08 місяців 17 днів (в т.ч. додаткові роки за Списком №1), а стаж ОСОБА_1 22 роки 10 місяців 14 днів. При цьому, з доданої до рішення форми РС-право вбачається, що до стажу не зараховані наступні періоди: з 16.07.1980 по 23.08.1981 - період догляду непрацюючої матері за малолітньою дитиною; з 01.04.1991 по 28.12.1995 - період роботи в Приватному підприємстві «Наташа»; з 10.08.1996 по 30.01.1998 - період роботи в Приватній фірмі «Комерсант»; з 27.04.2017 по 31.12.2017 - період здійснення підприємницької діяльності.

Щодо не зарахування відповідачами-1 та 2 періоду роботи згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 24.08.1981 з 01.04.1991 по 28.12.1995, з 10.08.1996 по 30.01.1998 через відсутність назви підприємства при прийнятті на роботу.

Як зазначалось вище, статтею 62 Закону №1788-XII передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Станом на час початку ведення трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 від 24.08.1981 порядок ведення трудових книжок регулювався Інструкцією про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, затвердженою постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.1974 №162 (у редакції постанови Держкомпраці СРСР від 02.08.1985 №252, зі змінами, що внесені постановою Держкомпраці СРСР від 19.10.1990 №412), пунктом 1.1 розділу 1 якої встановлено, що трудова книжка являється основним документом про трудову діяльність робітників та службовців. Трудові книжки ведуться на всіх робітників і службовців державних, кооперативних та громадських підприємств, установ і організацій, які пропрацювали більше 5 днів, в тому числі на сезонних і тимчасових працівників, а також на позаштатних працівників при умові, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Згідно абзацу 1 пункту 2.14 глави 2 Інструкції №162 у графі 3 розділу «Відомості про роботу» як заголовок пишеться повне найменування підприємства.

Відповідно до пункту 2.3 глави 2 Інструкції №162 всі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу чи звільнення, а також нагороди і заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видачі наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а при звільненні в день звільнення і повинні чітко відповідати тексту наказу (розпорядженню).

Відповідно до абзацу 3 пункту 2.3 глави 2 Інструкції №162 записи здійснюються пером або кульковою ручкою, чорнилами чорного, синього або фіолетового кольору. До трудової книжки вносяться відомості про роботу: прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення. Відповідно до пункту 2.5 глави 2 вказаної Інструкції у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення на іншу постійну роботу, про нагородження, заохочення та інше, виправлення здійснюється адміністрацією того підприємства, де було зроблено відповідний запис.

Водночас, порядок ведення трудових книжок на момент заповнення в трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 24.08.1981 позивача відомостей про спірний період з 10.08.1996 по 30.01.1998 було врегульовано Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України № 58 від 29.07.1993, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за № 110 (далі - Інструкція № 58).

Пунктом 1.1 цієї Інструкції визначено, що трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Відповідно до абзацу 1 пункту 2.14 глави 2 Інструкції №58 у графі 3 розділу «Відомості про роботу» як заголовок пишеться повне найменування підприємства.

Отже, вимоги щодо зазначення повного найменування підприємства, прямо передбачені, як Інструкцією №162, так і Інструкцією № 58.

З копії трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 24.08.1981 судом встановлено, що 01.04.1991 позивач прийнята на роботу бухгалтером (підстава наказ від 01.04.1991 №27), а 28.12.1995 звільнена з роботи (підстава наказ від 28.12.1995 №42) (записи №№16-17), 10.08.1996 позивач прийнята на роботу продавцем виїзної торгівлі (підстава наказ від 10.08.1996 №1), а звільнена з роботи 30.01.1998 (підстава наказ від 30.01.1998 №2) (записи №№18-19).

При цьому, з дослідженої копії трудової книжки серії НОМЕР_1 від 24.08.1981 вбачається, що дійсно перед записом №16 та №18 про прийняття на роботу відсутня назва підприємства, на яку було працевлаштовано позивача 01.04.1991 та 10.08.1996.

В свою чергу, печатками, якими було скріплено записи №№16-17 та №№18-19 дають можливості встановити, що позивач в період з 01.04.1991 по 28.12.1995 працювала в МПП «Наташа», а з 10.08.1996 по 30.01.1998 в ПП «Комерсант».

Суд також зазначає, що записи в трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 24.08.1981 про роботу позивача у період з 01.04.1991 по 28.12.1995 та з 10.08.1996 по 30.01.1998 відповідають всім вимогам заповнення трудової книжки, оскільки містять чітку дату прийому та звільнення з роботи, номери наказів та їх дати, посаду на якій працювала позивач, підпис уповноваженої особи та відбиток печатки підприємства при звільненні з роботи. Записи про періоди роботи не містять жодних виправлень. Доказів визнання недостовірними записів у трудовій книжці щодо спірних періодів роботи відповідачами суду не надано.

При цьому, суд звертає увагу на те, що згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 №301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

З огляду на наведені норми обов`язок щодо заповнення та ведення трудових книжок осіб, працевлаштованих на підприємствах, установах, організаціях, покладається саме на відповідальну особу такого підприємства, установи, організації.

З урахуванням наведеного суд дійшов висновку про те, що періоди роботи на підприємствах, які зазначені в трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 24.08.1981, з 01.04.1991 по 28.12.1995 та з 10.08.1996 по 30.01.1998 безпідставно не були зараховані до страхового стажу позивача, оскільки окремі недоліки в записах у трудових книжках, не можуть бути підставою для їх виключення з трудового стажу позивача, позаяк вона не може відповідати за правильність при внесенні відповідальною особою записів до трудової книжки.

Стосовно не зарахування періоду догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 16.07.1980 по 23.08.1981, оскільки в свідоцтві про народження дитини відсутня відмітка про отримання паспорта, суд зазначає наступне.

Так, положеннями пункту «ж» абзацу третього статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ встановлено, що до стажу роботи зараховується також час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми, але не довше ніж до досягнення кожною дитиною 3-річного віку.

Відповідно до пункту 11 Порядку №637 час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми встановлюється на підставі: свідоцтва про народження дитини або паспорта громадянина України (у разі смерті дитини - свідоцтва про смерть); документів про те, що до досягнення дитиною 3-річного віку мати не працювала. Час догляду одного з батьків за потерпілою дитиною від Чорнобильської катастрофи до досягнення нею 12-річного віку встановлюється на підставі: свідоцтва про народження дитини або паспорта громадянина України (у разі смерті дитини - свідоцтва про смерть); посвідчення дитини, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи або довідки про видачу такого посвідчення; заяви особи, яка звернулася за призначенням пенсії, про те, що ніхто з батьків не скористався пільгою, передбаченою пунктом 13 статті 30 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"; документів про те, що до досягнення дитиною 12-річного віку один з батьків не працював. Документами, які підтверджують те, що до досягнення дитиною 3-річного віку мати не працювала, і те, що до досягнення дитиною 12-річного віку один з батьків не працював, є: виписка з трудової книжки; відомості про відсутність в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців інформації про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця, отримані в порядку взаємного обміну інформацією; інформація із системи персоніфікованого обліку.

Отже, час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми до досягнення ними трирічного віку зараховується до страхового стажу та встановлюється на підставі свідоцтва про народження дитини або паспорта (у разі смерті дитини свідоцтва про смерть) та документів про те, що до досягнення дитиною 3-річного віку мати не працювала. При цьому, вимоги про обов`язкову наявність у свідоцтві про народження дитини відмітки про одержання паспорта чинним законодавством не передбачені.

Відтак, суд приходить до висновку, що свідоцтво про народження дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , серії НОМЕР_2 , яке повторно видане 20.06.2023 Центральним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Київ), та яке було надано відповідачам-1 та 2 разом з заявами про призначення пенсії є достатнім доказом для того, щоб зарахувати до стажу роботи час догляду непрацюючої матері (що також вбачається із записів у трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 24.08.1981), тому відмова відповідачів-1 та 2 щодо зарахування спірного періоду до страхового стажу є протиправною.

Щодо неврахованого періоду здійснення підприємницької діяльності з 27.04.2017 по 31.12.2017.

Відповідно до пункту 3-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-ІV до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 цього Закону включаються періоди: ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку: з 1 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно, що підтверджуються довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності; з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).

Постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2018 №793 «Про внесення зміни до пункту 4 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» доповнено пункт 4 Порядку №637, новим абзацом, зокрема: періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, з 1 січня 1998 року по 31 грудня 2003 року зараховуються до трудового стажу фізичних осіб - підприємців на підставі довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності, а з 1 січня 2004 р. по 31 грудня 2017 р. за бажанням особи - за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від суми сплачених коштів.

Згідно Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 28.06.2023, ОСОБА_1 була зареєстрована як фізична особа-підприємець з 26.04.2017, номер запису 0047072.

Згідно відповіді ГУ ДПС у м. Києві на адвокатський запит від 01.08.2023 №8, наданої листом від 07.08.2023 №62690/6/26-15-24-01-19-09 вбачається, що позивач з 27.04.2017 перебувала на податковому обліку у ДПІ в Дарницькому районі Головного управління ДПС у м. Києві як фізична особа-підприємець.

В зазначеному листі ГУ ДПС у м. Києві також зазначено, що ОСОБА_1 з 27.04.2017 є платником єдиного соціального внеску, та що станом на 02.08.2023 відповідно до інформаційної-комунікаційної системи ДПС по ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ) обліковується інформація про сплату у 2017 році єдиного внеску для фізичних осіб-підприємців, у т.ч. які обрали спрощену систему оподаткування (вид бюджету 70, шифр звітності 710440000) в сумі 5632,00 грн., що є доказом сплати позивачем у спірний періоди з 27.04.2017 по 31.12.2017 страхових внесків (єдиного внеску), відтак, на думку суду, зазначений період роботи підтверджений належними та допустимими доказами, підлягає зарахуванню до страхового стажу позивача.

При вирішенні спору суд також враховує, що відповідно до пункту 4.2 розділу IV Порядку №22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Пунктом 4.10 розділу IV Порядку №22-1 передбачено, що після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Тобто, позивачу було відмовлено у призначенні пенсії рішеннями ГУ ПФУ в Житомирській рішенням від 06.07.2023 № 37 та ГУ ПФУ у Волинській області від 19.07.2023 № 78, які були прийняті відповідно до пункту 4.2 розділу IV Порядку №22-1 за принципом екстериторіальності.

Оскільки рішеннями ГУ ПФУ в Житомирській рішенням від 06.07.2023 № 37 та ГУ ПФУ у Волинській області від 19.07.2023 № 78 безпідставно не зараховано до страхового стажу позивача період догляду за малолітньою дитиною ОСОБА_2 з 16.07.1980 по 23.08.1981, період роботи в Малому приватному підприємстві «Наташа» з 01.04.1991 по 28.12.1995, період роботи в Приватній фірмі «Комерсант» з 10.08.1996 по 30.01.1998, період здійснення підприємницької діяльності з 27.04.2017 по 31.12.2017, тому позовні вимоги про визнання протиправними та скасування вказаних рішень належить задовольнити.

Крім того, оскільки за приписами Порядку №22-1 електронна пенсійна справа знаходиться в пенсійному органі за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи, тому, на думку суду, належним відповідачем за позовними вимогами зобов`язального характеру є саме ГУ ПФУ в м. Києві.

Частиною другою статті 9 КАС України визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

З урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, меж позовних вимог, позов належить задовольнити у спосіб шляхом визнання протиправними та скасування рішень ГУ ПФУ в Житомирській області від 06.07.2023 № 37 про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону №1058-ІV, ГУ ПФУ у Волинській області від 19.07.2023 № 78 про відмову у призначенні пенсії в разі втрати годувальника відповідно до Закону №1058-ІV; зобов`язати ГУ ПФУ в м. Києві повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 10.07.2023 про призначення пенсії в разі втрати годувальника відповідно до Закону №1058-IV, зарахувавши до страхового стажу період догляду за малолітньою дитиною ОСОБА_2 з 16.07.1980 по 23.08.1981, період роботи в Малому приватному підприємстві «Наташа» з 01.04.1991 по 28.12.1995, період роботи в Приватній фірмі «Комерсант» з 10.08.1996 по 30.01.1998, період здійснення підприємницької діяльності з 27.04.2017 по 31.12.2017,

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, оскільки права позивача були порушені саме рішеннями ГУ ПФУ в Житомирській рішенням від 06.07.2023 № 37 та ГУ ПФУ у Волинській області від 19.07.2023 № 78, тому на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань вказаних відповідачів судовий збір у рівних частинах в сумі по 1073,60 грн. з кожного, сплачений квитанцією від 14.09.2023 у загальній сумі 2147,20 грн.

Керуючись статтями 243-246, 255, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 06.07.2023 № 37 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області від 19.07.2023 № 78 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії в разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період догляду за малолітньою дитиною ОСОБА_2 з 16.07.1980 по 23.08.1981, період роботи в Малому приватному підприємстві «Наташа» з 01.04.1991 по 28.12.1995, період роботи в Приватній фірмі «Комерсант» з 10.08.1996 по 30.01.1998, період здійснення підприємницької діяльності з 27.04.2017 по 31.12.2017 та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 10 липня 2023 року про призначення пенсії в разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1073,60 грн. (одна тисяча сімдесят три грн. 60 коп.).

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1073,60 грн. (одна тисяча сімдесят три грн. 60 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ).

Відповідач-1: Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Кравчука, 22-В, ідентифікаційний код 13358826).

Відповідач-2: Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (10003, Житомирська область, місто Житомир, вулиця О.Ольжича, 7, ідентифікаційний код 13559341).

Відповідач-3: Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, місто Київ, вулиця Бульварно-Кудрявська, 16, ідентифікаційний код 42098368).

Суддя О. О. Андрусенко