Справа № 620/14928/23
Суддя: Оксана ТИХОНЕНКО
Дата ухвалення: 2023-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2023 року м. Чернігів Справа № 620/14928/23

Чернігівський окружний адміністративний суд в складі головуючої судді Тихоненко О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до суду з позовом до Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області (далі - УДМС у Чернігівській області, відповідач) про визнання протиправною відмови відповідача, оформленої листом від 30.08.2023 №К-65/6/7401-23/7401.3.1/119-23 у прийнятті від позивача декларації від 07.08.2023 про відмову від іноземного громадянства та зобов`язання відповідача прийняти декларацію позивача від 07.08.2023 про відмову від іноземного громадянства.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що відмова відповідача у прийнятті декларації від 07.08.2023 про відмову від іноземного громадянства, оформлена листом № К-65/6/7401-23/7401.3.1/119-23 від 30.08.2023 є протиправною, оскільки відповідач не надав належної оцінки факту наявності у позивача незалежних від неї причин неможливості отримати документ про припинення громадянства російської федерації, у зв`язку із введенням воєнного стану на території України та розривом дипломатичних стосунків з російською федерацією, що призвело до припинення роботи всіх дипломатичних установ рф на території України на невизначений термін, а також відсутністю у позивача реальної можливості отримати документ про припинення громадянства російської федерації через дипломатичні установи рф в інших країнах, що фактично свідчить про нездійснення такої процедури та порушення права позивача на подання відповідної декларації, передбаченого ч.5 ст. 9 Закону України «Про громадянство України».

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 10.10.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами. Ухвалою суду надано термін для подачі відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив та заперечень.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позову повністю та зазначає, що законодавство передбачає конкретний та вичерпний перелік обставин, які є незалежними від особи причинами неотримання документа про припинення іноземного громадянства, внаслідок чого вона має право подати декларацію про відмову від іноземного громадянства, однак у позивача немає жодної з таких обставин. Вказана позивачем у декларації про відмову від іноземного громадянства незалежна причина, а саме нездійснення процедури припинення іноземного громадянства, спростовується наданими позивачем копіями відповідей посольств російської федерації в Румунії, Латвії, Туреччині, Греції та Литві, у яких позивачу були надані роз`яснення щодо порядку та умов здійснення процедури виходу з громадянства російської федерації на території відповідних держав. Разом з тим, у разі відсутності в особи однієї з визначених законодавством незалежних від неї причин неотримання документа про припинення іноземного громадянства, вона згідно з вимогами Закону № 2235-ІІІ не може подати декларацію про відмову від іноземного громадянства, а натомість повинна подати документ про припинення іноземного громадянства. Жодних альтернатив вищезазначеній процедурі, зокрема з огляду на розірвання дипломатичних відносин із російською федерацією внаслідок її військової агресії проти України, законодавство не передбачає. Крім того, зразок декларації про відмову від іноземного громадянства, яка підлягає поданню до органів ДМС, затверджено наказом Міністерства внутрішніх справ України від 16.08.2012 № 715 «Про затвердження зразків документів, які подаються для встановлення належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, та журналів обліку». Проте, подана позивачем декларація про відмову від іноземного громадянства від 07.08.2023 не відповідає вищезазначеному зразку та заповнена за іншим зразком, який передбачений наказом Міністерства закордонних справ України від 23.11.2022 № 389 та призначений для подання до дипломатичних представництв чи консульських установ України за кордоном. Про встановлені законодавством вимоги до форми декларації про відмову від іноземного громадянства, яка подається до органу ДМС, УДМС у Чернігівській області роз`яснило позивачу в листі-відповіді № К-65/6/7401-23/7401.3.1/119-23 від 30.08.2023. З огляду на вищевикладене, відповідач правомірно повернув декларацію позивача про відмову від іноземного громадянства, у зв`язку з її невідповідністю зразку, встановленому законодавством, та відсутністю підстав для її подання.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 30.10.2023 відмовлено у клопотанні представника відповідача про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Позивачем надана відповідь на відзив, в якій остання зазначає аналогічні обставини, викладені в позові.

Відповідачем подані заперечення, в яких зазначені аналогічні обставини, викладені у відзиві.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 , уродженка Кемеровської області російської федерації, перебуваючи в громадянстві російської федерації, 26.02.2019 подала заяву про прийняття до громадянства України та зобов`язання від 26.02.2019 припинити іноземне громадянство (російської федерації) протягом двох років з моменту набуття громадянства України та подати до органу, що видав їй тимчасове посвідчення громадянина України, документ про припинення громадянства російської федерації, виданим уповноваженим на те органом цієї держави.

У зобов`язанні позивачем зазначено, що у разі неотримання нею з незалежних від неї причин документа про припинення громадянства російської федерації, вона зобов`язується подати декларацію про відмову від громадянства цієї держави і повернути національний паспорт громадянина російської федерації до уповноваженого органу цієї держави.

Листом Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області № 7401.3.1-1003/74.3-22 від 02.02.2022 позивача було повідомлено, що Указом Президента України від 25.01.2022 № 32/2022 її прийнято до громадянства України відповідно до статті 9 Закону України Про громадянство України.

12.08.2022 позивачу видано довідку № 123 про реєстрацію особи громадянином України, а 22.08.2022 видано тимчасове посвідчення громадянина України зі строком дії до 25.01.2024.

Адвокатом Приходько А.А. в інтересах ОСОБА_2 було подано до Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області адвокатський запит № 06/02-23 від 02.02.2023 (вх. № 574/1/7401-23 від 06.02.2023), в якому просив надати роз`яснення стосовно подальших дій ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для завершення процедури отримання українського громадянства та документування паспортом України та паспортом України для виїзду за кордон, враховуючи наявність фактів, які об`єктивно не дають можливості оформити вихід з громадянства російської федерації в рамках дії тимчасового посвідчення громадянина України номер НОМЕР_1 ; надати можливість подати декларацію про відмову від іноземного громадянства - громадянства російської федерації через наявність об`єктивних факторів, за наявності яких неможливо оформити процедуру виходу з громадянства російської федерації.

Відповідачем листом № 7401.3.1-781/74.1-23 від 08.02.2023 було надано відповідь на вищевказаний адвокатський запит, наведено деякі норми Закону України Про громадянство України та вказано, що ОСОБА_1 повинна подати документ про припинення російського громадянства, оскільки незалежна від особи причина неотримання документа про припинення іноземного громадянства на сьогоднішній день відсутня. Звернуто увагу, що невиконання зобов`язання припинити іноземне громадянство протягом двох років тягне за собою порушення подання про втрату громадянства України на підставі пункту 2 частини першої статті 19 Закону України Про громадянство України. УДМС у Чернігівській області не може впливати на вирішення питань, пов`язаних з припиненням особою, яка набула громадянство України, іноземного громадянства.

Не погоджуючись з вказаною відповіддю, позивач звернулася до суду з позовом до Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області про визнання протиправною відмови Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області, оформлену листом № 7401.3.1-781/74.1-23 від 08.02.2023 у прийнятті у громадянки російської федерації - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 декларації про відмову від іноземного громадянства; зобов`язання Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області прийняти у громадянки російської федерації - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 декларацію про відмову від іноземного громадянства, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні, та прийняти відповідне рішення.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 15.06.2023 у задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії відмовлено повністю.

В свою чергу, позивач звернулася до відповідача з заявою від 07.08.2023, у якій повідомила про відсутність можливості отримати документ про припинення іноземного громадянства з огляду на припинення роботи в Україні Посольства російської федерації та просила прийняти в неї декларацію про відмову від іноземного громадянства. Разом із заявою позивач подала декларацію про відмову від іноземного громадянства від 07.08.2023, копії електронних листів на адресу посольств російської федерації та відповідей на них, копію листа УДМС у Чернігівській області № 7401.3.1- 1003/74.3-22 від 02.02.2022, копію довідки № 123 від 12.08.2022 про реєстрацію особи громадянином України та копію Тимчасового посвідчення громадянина України (а.с.8).

За результатами розгляду вищезазначеної заяви УДМС у Чернігівській області листом № К-65/6/7401-23/7401.3.1/119-23 від 30.08.2023 повернуло позивачу подану нею декларацію, оскільки вона не відповідає зразку, передбаченому законодавством, та у зв`язку з відсутністю в позивача підстав для її подання, визначених Законом № 2235-ІІІ (а.с.6-7).

Позивач вважаючи вказану відмову протиправною, звернулася до суду з даним позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Надаючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд зважає на таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб, визначено Законом України від 18.01.2001 №2235 «Про громадянство України» (далі Закон №2235).

Згідно дефініції, наведеної у ч.1 ст.1 Закону №2235, громадянство України - це правовий зв`язок між фізичною особою і Україною, що знаходить свій вияв у їх взаємних правах та обов`язках; громадянин України - це особа, яка набула громадянство України в порядку, передбаченому законами України та міжнародними договорами України.

Статтею 6 Закону №2235 визначені підстави набуття громадянства України, зокрема, згідно з пунктом 2 частини 1 вказаної статті громадянство України набувається за територіальним походженням.

Відповідно ч.1 ст.8 Закону №2235, особа (іноземець або особа без громадянства), яка сама чи хоча б один із її батьків або її дід чи баба, прадід чи прабаба, або її рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24.08.1991 на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або яка сама чи хоча б один із її батьків або її дід чи баба, прадід чи прабаба, або її рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), а також її неповнолітні діти мають право на набуття громадянства України за територіальним походженням.

Згідно ч.5 ст.8 Закону №2235, іноземці, які подали зобов`язання припинити іноземне громадянство, повинні подати документ про це, виданий уповноваженим органом відповідної держави, до уповноваженого органу України протягом двох років з моменту реєстрації їх громадянами України. Якщо іноземці, маючи всі передбачені законодавством цієї держави підстави для отримання такого документа, з незалежних від них причин не можуть отримати його, вони подають декларацію про відмову від іноземного громадянства.

При цьому, відповідно до ч.1 ст.1 Закону №2235, зобов`язання припинити іноземне громадянство - це письмово оформлена заява іноземця про те, що в разі набуття громадянства України він припинить громадянство (підданство) іншої держави або громадянства (підданства) інших держав і протягом двох років з моменту набуття ним громадянства України подасть документ про припинення громадянства (підданства) іншої держави або громадянств (підданств) інших держав до органу, що видав йому тимчасове посвідчення громадянина України.

Для оформлення набуття громадянства України в установленому порядку разом із заявою (клопотанням) про набуття громадянства України подається : особою без громадянства - декларація про відсутність іноземного громадянства; іноземцем - зобов`язання припинити іноземне громадянство.

Іноземці, які перебувають у громадянстві (підданстві) кількох держав, подають зобов`язання припинити громадянство (підданство) усіх цих держав.

Подання зобов`язання припинити іноземне громадянство (підданство) не вимагається від іноземців, які є громадянами (підданими) держав, законодавство яких передбачає автоматичне припинення особами громадянства (підданства) цих держав одночасно з набуттям громадянства іншої держави.

Іноземці, які подали зобов`язання припинити іноземне громадянство (підданство), повинні подати документ про це, виданий уповноваженим органом відповідної держави, до уповноваженого органу України протягом двох років з моменту реєстрації їх громадянами України. Іноземці, які мають усі передбачені законодавством цієї держави підстави для отримання документа про припинення громадянства (підданства), але з незалежних від них причин не можуть отримати його, подають декларацію про відмову від іноземного громадянства.

Пунктами 117, 119 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України №215 від 27.03.2001 передбачено, що у разі прийняття щодо особи рішення про встановлення належності до громадянства України, прийняття до громадянства України або оформлення набуття громадянства України територіальний орган Державної міграційної служби України, дипломатичне представництво чи консульська установа України за місцем її проживання реєструють особу громадянином України. Такій особі видається довідка про реєстрацію особи громадянином України, яка подається нею для одержання документів, що підтверджують громадянство України.

Особам, які набули громадянство України та взяли зобов`язання припинити іноземне громадянство, видаються тимчасові посвідчення громадянина України. Після подання цими особами в установленому Законом порядку документа про припинення іноземного громадянства або декларації про відмову від іноземного громадянства їм замість тимчасових посвідчень громадянина України залежно від місця проживання видаються паспорти громадянина України або паспорти громадянина України для виїзду за кордон.

Як встановлено судом листом Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області № 7401.3.1-1003/74.3-22 від 02.02.2022 позивача було повідомлено, що Указом Президента України від 25.01.2022 № 32/2022 її прийнято до громадянства України відповідно до статті 9 Закону України Про громадянство України.

12.08.2022 позивачу видано довідку № 123 про реєстрацію особи громадянином України, а 22.08.2022 видано тимчасове посвідчення громадянина України зі строком дії до 25.01.2024.

Також, позивачем до Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області подавалось зобов`язання припинити іноземне громадянство протягом двох років з моменту набуття нею громадянства України, припинити громадянство російської федерації і подати до органу, що видав їй тимчасове посвідчення громадянина України, документ про припинення громадянства російської федерації, виданий уповноваженим на те органом цієї держави (а.с.64).

Проте позивач зазначає, що у зв`язку з незалежних від неї обставин (нездійснення процедури припинення громадянства консульствами російської федерації внаслідок призупинення прийому громадян в Україні) взяла на себе зобов`язання припинити громадянство російської федерації, а тому 08.08.2023 звернулася до відповідача із заявою про прийняття декларації про відмову від іноземного громадянства, до якої додала саму декларацію з копіями документів, що підтверджують дію цих обставин, на підставі ч.5 ст.8 Закону №2235.

В матеріалах справи містяться копії відповідей посольств російської федерації в Румунії, Латвії, Туреччині, Греції та Литві, у яких позивачу були надані роз`яснення щодо порядку та умов здійснення процедури виходу з громадянства російської федерації на території відповідних держав, зокрема, вказано, що остання може подати документи лише за наявності дійсного закордонного паспорта громадянина росії та посвідки на проживання у відповідній державі.

Суд враховує відомості паспорта 422-003, виданого 27.06.2000 Заводським РВВС міста Кемерово, які підтверджують зняття з реєстрації (25.03.2011) місця проживання у російській федерації, що вимагається для припинення російського громадянства (а.с.27-28).

На думку суду, вказане є підтвердженням активних дій позивача, спрямованих на вихід із російського громадянства.

Суд враховує той факт, що з 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією рф проти України Указом Президента України №64/2022 введено воєнний стан з 05 год 30 хв 24.02.2022, який діє по теперішній час, крім того всі дипломатичні відносини з рф розірвано.

Суд зазначає, що у зв`язку з призупиненням діяльності російських закордонних установ в Україні та зупинення всіх дипломатичних зав`язків з країною-агресором, позивач була позбавлена можливості подання заяви до посольства рф про вихід з громадянства.

У зв`язку з цим, позивач звернувся до відповідача з декларацією про відмову від іноземного громадянства російської федерації у зв`язку з існуванням незалежних від неї причин неотримання документа про припинення іноземного громадянства російської федерації.

Відповідно до ч.4 ст.8 Закону №2235, іноземці, які подали зобов`язання припинити іноземне громадянство (підданство), повинні подати документ про це, виданий уповноваженим органом відповідної держави, до уповноваженого органу України протягом двох років з моменту реєстрації їх громадянами України. Іноземці, які мають усі передбачені законодавством цієї держави підстави для отримання документа про припинення громадянства (підданства), але з незалежних від них причин не можуть отримати його, подають декларацію про відмову від іноземного громадянства.

Однак, листом відповідача повернуто позивачу декларацію про відмову від іноземного громадянства у зв`язку з її невідповідністю вимогам чинного законодавства.

Суд враховує, що консульські установи країни агресора, які розміщені на території України, станом на сьогодні закриті та не функціонують, що унеможливлюють отримання документа про припинення громадянства.

У той же час, зміни у зв`язку з військовою агресією рф до законодавства щодо неотримання документа при припинення громадянства рф з незалежних причин не вносилися, що ставить позивача у невизначене становище.

У справі Рисовський проти України (п.70-71) Європейський Суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав про особливу важливість принципу "належного урядування", який передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення у справах "Беєлер проти Італії" [ВП], заява №33202/96, п.120, ECHR 2000-I, "Онер`їлдіз проти Туреччини" [ВП], заява №48939/99, п.128, ECHR 2004-XII, "Megadat.com S.r.l. проти Молдови", заява №21151/04, п.72, від 08.04.2008, і "Москаль проти Польщі", заява №10373/05, п.51, від 15.09.2009). У справі "Рисовський проти України" також викладено окремі стандарти діяльності суб`єктів владних повноважень, зокрема, розкрито елементи змісту принципу "належного урядування". ЄСПЛ вказав на те, що принцип "належного урядування" передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовніший спосіб. При цьому, на них покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість уникати виконання своїх обов`язків.

Принцип "належного урядування", як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (рішення у справі "Москаль проти Польщі"). Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам. З іншого боку, потреба виправити минулу "помилку" не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу (рішення у справі "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки"). Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (рішення у справі "Лелас проти Хорватії").

Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (серед інших джерел, mutatis mutandis, рішення у справі "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки", п.58, а також рішення у справі "Ґаші проти Хорватії", заява №32457/05, п.40, від 13.12.2007 та у справі "Трґо проти Хорватії", заява №35298/04, п.67, від 11.06.2009).

Таким чином, позивач мав повне право розраховувати на прийняття відповідачем декларації про відмову від іноземного громадянства, оскільки отримати документ про припинення громадянства рф наразі не є можливим.

Відповідач, вирішуючи питання щодо прийняття/повернення декларації позивача обмежився лише роз`ясненнями норм законодавства щодо процедури припинення іноземного громадянства, не прийняв декларацію та не надав мотивованої відмови позивачу в її прийнятті.

З урахуванням викладеного, суд зазначає, що відповідач не розглянув по суті звернення позивача, не надав жодної оцінки підставам подачі нею саме декларації та зобов`язав подати документ, неможливість отримання якого по суті і стала підставою для подачі такої декларації.

Суд зазначає, що адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного владними суб`єктами та вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права.

При обранні способу захисту прав позивача у даному випадку суд враховує норми статті 245 КАС України та зазначає наступне.

У разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками розгляду звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому суб`єктом звернення дотримано усіх визначених законом умов, то суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення.

Якщо ж таким суб`єктом на момент прийняття рішення не перевірено дотримання суб`єктом звернення усіх визначених законом умов або при прийнятті такого рішення суб`єкт дійсно має дискреційні повноваження, то суд повинен зобов`язати суб`єкта владних повноважень до прийняття рішення з урахуванням оцінки суду.

Отже, критеріями, які впливають на обрання судом способу захисту прав особи в межах вимог про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, є встановлення судом додержання суб`єктом звернення усіх передбачених законом умов для отримання позитивного результату та наявність у суб`єкта владних повноважень права діяти при прийнятті рішення на власний розсуд.

Вказане узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 22.12.2018 по справі №804/1469/17, від 10.04.2019 по справі №826/11251/18, які в силу положень ч.5 ст.242 КАС України мають бути враховані при розгляді цієї справи.

Матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про відсутність можливості у суб`єкта владних повноважень прийняти обґрунтоване та законне рішення у формі, передбаченій чинним законодавством, з урахуванням висновків суду.

Отже, в обсязі встановлених у цій справі фактичних обставин, описаних вище, зважаючи на їхній зміст та юридичну природу, суд приходить до висновку, що з метою захисту порушеного права позивача є необхідним зобов`язати відповідача повторно розглянути питання щодо прийняття від позивача декларації про відмову від громадянства рф.

Таким чином, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог частково, шляхом визнання протиправними дії відповідача щодо відмови позивачу у прийнятті декларації від 07.08.2023 про відмову від іноземного громадянства; зобов`язання відповідача повторно розглянути питання щодо прийняття декларації від 07.08.2023 про відмову позивача від громадянства російської федерації, з урахуванням висновків суду, викладених у мотивувальній частині рішення.

У відповідності до вимог частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити частково.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (частини третя статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України).

Тому, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений нею при поданні позовної заяви судовий збір в розмірі 536,80 грн.

Керуючись ст. ст. 139, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області щодо відмови ОСОБА_1 у прийнятті декларації від 07.08.2023 про відмову від іноземного громадянства.

Зобов`язати Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області повторно розглянути питання щодо прийняття декларації від 07.08.2023 про відмову ОСОБА_1 від громадянства російської федерації, з урахуванням висновків суду, викладених у мотивувальній частині рішення.

В решті позову відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 536,80 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідач: Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області (вул. Шевченка, 51а, м. Чернігів, 14000, ).

Повне судове рішення складено 08.12.2023.

Суддя Оксана ТИХОНЕНКО