Справа № 580/10411/23
Суддя: Василь ГАВРИЛЮК
Дата ухвалення: 2023-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2023 року справа № 580/10411/23

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гаврилюка В.О.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання неправомірними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) подав позов до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (далі відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (далі відповідач-2) в якому просить:

- визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії вислугу років відповідно до п. б ст. 55 Закону України Про пенсійне забезпечення, (рішення № 03 від 17.10.2023);

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до п. б ст. 55 Закону України Про пенсійне забезпечення з урахуванням стажу роботи в польових умовах 12 років 8 місяців 24 дні на підставі довідки Дочірнього підприємства ПрАТ НАК Надра України Центрукргеологія від 02.10.2023 № 91/01 та виплачувати призначену пенсію з дня звернення із заявою про призначення пенсії за вислугу років, а саме з 09.10.2023 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що має право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. б ст. 55 Закону України Про пенсійне забезпечення з урахуванням стажу роботи в польових умовах 12 років 8 місяців 24 дні на підставі довідки Дочірнього підприємства ПрАТ НАК Надра України Центрукргеологія від 02.10.2023 № 91/01, проте відповідач-2 протиправно відмовив у призначенні такої пенсії.

Ухвалою від 10.11.2023 суддя Черкаського окружного адміністративного суду прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у адміністративній справі, вирішив розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

29.11.2023 до суду надійшов письмовий відзив на адміністративний позов, в якому представник Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області просив в задоволенні позову відмовити повністю, зазначивши при цьому, що за принципом екстериторіальності виконавцем визначене Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області та за розглядом заяви позивача 17.10.2023 прийняте рішення про відмову у призначенні пенсії за вислугу років, а Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області жодних неправомірних дій та порушень прав позивача не вчиняло. Щодо підстав відмови у призначенні пенсії зазначив, що враховуючи положення пункту 2-1 та пункту 16 Розділу XV Прикінцеві положення Закону № 1058-IV пенсія за вислугу років згідно положень пункту е статті 55 Закону № 1788-XII може бути призначена особам, які мають стаж, необхідний для її призначення станом на 11 жовтня 2017 року. Звернув увагу що в довідці від 02.10.2023 № 91/01, виданої ДП НАК Надра України Центрукргеологія, не зазначено, що кількість днів в польових умовах розраховано в робочих днях, а подана позивачем до позовної заяви довідка від 31.10.2023 № 100/01, видана ДП НАК Надра України Центрукргеологія, не може слугувати підставами для скасування спірного рішення, оскільки вона була сформована після його прийняття, не подавалася до заяви про призначення пенсії, її оцінка посадовими особами органів Пенсійного фонду України не здійснювалась.

Відзив на позов від Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області до суду не надходив.

Розгляд справи по суті відповідно до частини 3 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) розпочато через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, повно, всебічно, об`єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов до такого висновку.

Суд встановив, що 09.10.2023 позивач звернувся до органів Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за вислугу років.

За наслідками розгляду поданої заяви Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області прийняло рішення про відмову у призначенні пенсії від 17.10.2023 № 03, зазначивши, що за наданими документами право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. б ст. 55 Закону № 1788 заявник не має у зв`язку із відсутністю необхідного стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугу років.

Листом від 23.10.2023 Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області повідомило позивача про прийняте Головним управлінням Пенсійного фонду України в Сумській області рішення.

Дії відповідача-2 щодо відмови у призначенні пенсії вислугу років позивач вважає неправомірними, а тому за захистом своїх прав, свобод та інтересів звернувся до суду з цим позовом.

Під час вирішення спору по суті суд зазначає, що відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Нормами статті 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписом пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються, зокрема, Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 № 1058-IV (далі Закон № 1058).

Згідно п. 2-1 Розділу XV Прикінцеві положення Закону № 1058 особам, які на день набрання чинності Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений статтями 52, 54 та 55 Закону України Про пенсійне забезпечення, пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом України Про пенсійне забезпечення.

Розмір пенсії за вислугу років визначається відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону. Пенсії за вислугу років фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України.

Відповідно до п. б ст. 55 Закону України Про пенсійне забезпечення право на пенсію за вислугу років мають: працівники експедицій, партій, загонів, дільниць і бригад, безпосередньо зайняті на польових геологорозвідувальних, пошукових, топографо-геодезичних, геофізичних, гідрографічних, гідрологічних, лісовпорядних і розвідувальних роботах, - після досягнення 55 років і при стажі роботи: для чоловіків - не менше 30 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначеній роботі.

Статтею 62 Закону № 1788-ХІІ визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі Порядок № 637) у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу роботи приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці повинно бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, в тому числі виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій.

Суд встановив, що 09.10.2023 позивач звернувся до органів Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за вислугу років, до якої додав довідку Дочірнього підприємства ПрАТ НАК Надра України Центрукргеологія від 02.10.2023 № 91/01. Суд також встановив, що вказана довідка містить періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу, посада позивача, характер виконуваної роботи та загальний обсяг спеціального стажу роботи позивача (12 років 8 місяців 24 дні) . Вказана довідка скріплена підписами посадових осіб підприємства та засвідчена печаткою, у зв`язку із чим є належним документом, що підтверджує спеціальний стаж роботи позивача для призначення пенсії за п. б ст. 55 Закону України Про пенсійне забезпечення.

Разом з тим, відповідач 2 прийняв рішення про відмову у призначенні пенсії від 17.10.2023 № 03, зазначивши, що за наданими документами, права на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. б ст. 55 Закону № 1788 заявник не має у зв`язку із відсутністю необхідного стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугу років.

Оцінюючи вказані підстави для відмови позивачу у призначенні пенсії, суд зазначає, що рішення відповідача-2 не містить жодного правового обґрунтування та підстав щодо неврахування відомостей довідки Дочірнього підприємства ПрАТ НАК Надра України Центрукргеологія від 02.10.2023 № 91/01, згідно якої у позивача є достатнім спеціальний стаж роботи для призначення пенсії за п. б ст. 55 Закону України Про пенсійне забезпечення.

Суд врахував, що відповідно до правових висновків Верховного Суду, що висловлені у постанові від 18.03.2021 у справі № 280/4057/19, загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії, як актів правозастосування, є їх обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення суб`єктом владних повноважень конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття.

Рішення суб`єкта владних повноважень повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Принцип обґрунтованості рішення вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями та неперевіреними фактами, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених відповідачем-2 в основу рішення від 17.10.2023 № 03 на відповідність вимогам частини 2 статті 2 КАС України, суд встановив, що вказане рішення є необґрунтованим, оскільки відповідач-2 не визначив конкретних підстав його прийняття у рішенні не визначено жодного правового обґрунтування та підстав щодо неврахування відомостей довідки Дочірнього підприємства ПрАТ НАК Надра України Центрукргеологія від 02.10.2023 № 91/01, у зв`язку із чим доводи відповідача-2 про відсутність у позивача необхідного стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугу років суд вважає передчасними.

Невмотивованість рішення суб`єкта владних повноважень є підставою для його скасування, у зв`язку із чим, для належного захисту прав позивача, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог і визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 17.10.2023 № 03.

Обираючи належний та ефективний спосіб відновлення порушеного права позивача, суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 245 цього Кодексу у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти рішення, зокрема, про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Згідно ч. ч. 3, 4 ст. 245 КАС України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

При цьому адміністративний суд у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення), передбаченим ч. 3 ст. 2 КАС України критеріям, не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за такими критеріями.

Суд зазначає, що перевірка поданих позивачем документів, під час вирішення питання про призначення пенсії, належить до повноважень пенсійного органу, який, однак, у спірних правовідносинах не врахував надані документи та не зазначив підстав їх неврахування, у зв`язку із чим виконуючи завдання адміністративного судочинства, передбачене у ст. 2 КАС України, суд дійшов висновку, що для належного судового захисту порушених прав позивача слід зобов`язати відповідача-2 повторно розглянути заяву позивача від 09.10.2023 № 4105 про призначення пенсії із доданими матеріалами та прийняти рішення за наслідками розгляду заяви з урахуванням висновків суду у мотивувальній частині цього рішення.

Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. При цьому в силу положень частини 2 статті 77 вказаного кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд при вирішенні спору враховує приписи статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є частково обґрунтованими, а вимоги такими, що належить задовольнити частково.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат, суд враховує таке.

Згідно статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до частин 1, 3 статті 139 вказаного Кодексу при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи на те, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, то частина судових витрат пропорційно частині задоволених позовних вимог, які підлягають відшкодуванню, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань відповідача-2.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 9, 14, 73-77, 139, 242 246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 17.10.2023 № 03 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 09.10.2023 № 4105 про призначення пенсії із доданими документами та прийняти рішення за наслідками розгляду заяви з урахуванням висновків суду у мотивувальній частині цього рішення.

У задоволенні іншої частини вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн 80 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду у строк, встановлений статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Учасники справи:

1) позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 );

2) відповідач-1 Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (18002, м. Черкаси, вул. Смілянська, 23, );

3) відповідач-2 Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області (40009, м. Суми, вул. Степана Бандери, 43, ).

Рішення складене у повному обсязі та підписане 11.12.2023.

Суддя Василь ГАВРИЛЮК