Справа № 620/2416/23
Суддя: Соломко І.І.
Дата ухвалення: 2023-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2023 року Чернігів Справа № 620/2416/23

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Соломко І.І., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Служби судової охорони у Чернігівській області, Державної судової адміністрації України, Міністерства фінансів України про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

У провадження Чернігівського окружного адміністративного суду перебуває справа за позовом ОСОБА_1 (далі також ОСОБА_1 , позивач) до Територіального управління Служби судової охорони у Чернігівській області (далі також ТУ СОО у Чернігівській області, відповідач 1), Державної судової адміністрації України (далі також ДСА України, відповідач 2), Міністерства фінансів України (далі також Мінфін, відповідач 3) про:

- визнання протиправною бездіяльність ДСА та Мінфіна щодо невиконання постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168, що полягає у незабезпеченні фінансування виплати позивачу додаткової винагороди відповідно до абзацу першого пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168;

- зобов`язання ДСА та Мінфін виконати постанову Кабінету Міністрів України від 28,02,2022 № 168, а саме забезпечити фінансування виплати позивачу додаткової винагороди відповідно до абзацу першого пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168;

- визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо невидачі (невинесення) наказу про виплату позивачу додаткової винагороди, встановленої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», за період несення служби із 24.02.2022 року і по 20.01.2023;

- зобов`язання відповідача видати наказ про виплату позивачу додаткової винагороди відповідно до абзацу першого пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за період несення служби з 24.02.2022 по 31.12. 2022 у розмірі 30 000 (тридцять тисяч) гривень, щомісячно, а також та нарахувати та виплатити за період несення служби з 01.01. 2023 по 20.01. 2023 в розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень пропорційно в розрахунку на місяць;

- визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати позивачу додаткової винагороди, установленої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», за період несення служби із 24.02.2022 року і по 20.01.2023;

- зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за період несення служби з 24.02. 2022 по 31.12.2022 у розмірі 30 000 (тридцять тисяч) гривень, щомісячно, а також та нарахувати та виплатити за період несення служби з 01.01.01.2023 по 20.01.2023 в розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень пропорційно в розрахунку на місяць.

Позовні вимоги мотивовані протиправною бездіяльністю відповідачів у виконанні постанови Кабінету Міністрів України "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їхнім сім`ям під час дії воєнного стану" від 28 лютого 2022 року №168.

17.03.2023 ухвалою суду провадження у справі відкрито, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач Територіальне управління Служби судової охорони у Чернігівській області подав відзив, в якому позов не визнав з огляду на те, що у затвердженому Державною судовою адміністрацією України кошторисі Служби судової охорони на 2022 рік та відповідних кошторисах територіальних управлінь Служби судової охорони видатки на виплату додаткової винагороди, визначеної постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 не передбачались та не затверджувались, у зв`язку з чим існуючий за фондом оплати праці фінансовий ресурс Служби в цілому та відповідача не дозволяє здійснити таку виплату. Просить відмовити в задоволенні позову відмовити.

Мінфіном до суду подано відзив, у якому зазначає, що як учасник бюджетного процесу, не є розпорядником бюджетних коштів за програмою за КПКВК 0501020, та не несе відповідальності за її нарахування, а тому забезпечити фінансування постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 року № 168 є неможливим. Таким чином, Мінфін, який не є головним розпорядником бюджетних коштів у даному випадку та зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі і Бюджетного кодексу України, не вповноважений та не вправі приймати рішення щодо зміни розміру фінансування за бюджетною програмою за КПКВК 0501020.

ДСА подано відзив, в якому зазначає, що в межах визначених законом повноважень, вжито всіх можливих заходів щодо збільшення бюджетних асигнувань Службі судової охорони для виплати винагороди співробітникам Служби судової охорони, встановленою Постановою № 168. Отже, виходячи з вищезазначеного, ДСА України, жодними своїми рішеннями, діями чи бездіяльністю не здійснювала заходів, спрямованих на порушення прав та законних інтересів позивача.

17.03.2023 ухвалою суду провадження у даній справі зупинено до набрання чинності рішення Верховного Суду у справі № 260/3564/22.

17.10.2023 ухвалою суду провадження у справі поновлено.

Ухвалою суду від 17.10.2023 відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про залучення в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору- Державну судову адміністрацію України, Службу судової охорони, Міністерство фінансів України.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Позивач з 24.02.2022 проходить службу в Територіальному управлінні Служби судової охорони Чернігівській області, що підтверджується довідкою ТУ СОО у Чернігівській області від 14.02.2023 № 55/5-22, (а.с. 16).

Починаючи з 24.02.2022 відповідач не нараховував та не виплачував позивачу додаткову винагороду відповідно до положень постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».

Позивач, вважаючи свої порушеними, звернувся до суду з цим позовом.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом статті 160 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VIII від 02.06.2016 (далі - Закон № 1402-VIII) підтримання громадського порядку в суді, припинення проявів неповаги до суду, а також охорону приміщень суду, органів та установ системи правосуддя, виконання функцій щодо державного забезпечення особистої безпеки суддів та членів їхніх сімей, працівників суду, забезпечення у суді безпеки учасників судового процесу здійснює Служба судової охорони.

На підставі частин першої та другої статті 161 Закону № 1402-VIII Служба судової охорони є державним органом у системі правосуддя для забезпечення охорони та підтримання громадського порядку в судах. Служба судової охорони підзвітна Вищій раді правосуддя та підконтрольна ДСА України.

Згідно із частиною першою статті 165 Закону № 1402-VIII грошове забезпечення співробітників Служби судової охорони складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Частиною другою цієї статті передбачено, що грошове забезпечення співробітників Служби судової охорони виплачується у розмірах, що встановлюються КМУ на рівні, не нижчому, ніж установлений для поліцейських, і повинно стимулювати до комплектування Служби судової охорони кваліфікованими співробітниками.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення співробітників Служби судової охорони» від 03 квітня 2019 року, N 289 (далі також - Постанова КМУ № 289) затверджено: схему посадових окладів за посадами окремих категорій співробітників Служби судової охорони, які займають керівні посади; тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів співробітників Служби судової охорони; схему тарифних розрядів за основними типовими посадами співробітників Служби судової охорони; схему тарифних коефіцієнтів за спеціальними званнями співробітників Служби судової охорони; розміри надбавки за стаж служби співробітників Служби судової охорони. Крім того, установлено, що порядок виплати грошового забезпечення співробітникам Служби судової охорони затверджується ДСА України.

На виконання статті 165 Закону № 1402-VIII та Постанови КМУ № 289 ДСА України Наказом від 26 серпня 2020 року затвердила Порядок № 384, згідно з пунктом 1 розділу І якого, цей Порядок визначає механізм виплати грошового забезпечення співробітникам Служби судової охорони.

Відповідно до пункту 15 розділу І Порядку № 384 грошове забезпечення, що належить до виплати співробітнику і своєчасно не виплачене або виплачене в меншому ніж належало розмірі, виплачується за весь період, протягом якого співробітник мав на нього право, але не більше ніж за три роки, що передували зверненню за одержанням грошового забезпечення.

Пунктом 16 розділу І Порядку № 384 визначено, що звернення співробітника щодо виплати грошового забезпечення розглядаються Службою судової охорони або відповідним територіальним управлінням Служби судової охорони в установленому законодавством порядку.

На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року, № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію», КМУ прийняв постанову від 28 лютого 2022 року, № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», в пункті 1 якої установив, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Отже, вказаною Постановою № 168 КМУ установив, зокрема, співробітникам Служби судової охорони на період дії воєнного стану виплату додаткової винагороди в розмірі 30 000 гривень щомісячно.

Зважаючи на наведене, суд дійшов висновку, що починаючи з 24.02.2022 у позивача виникло право на отримання додаткової винагороди, встановленої п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022.

Проте позивачу за спірний період проходження служби під час дії воєнного стану не виплачувалася додаткова винагорода відповідно до Постанови № 168, що призвело до порушення права позивача на отримання вказаної додаткової винагороди, що свідчить про протиправну бездіяльність.

Така бездіяльність відповідача порушує гарантоване статтею 1 Першого протоколу до Конвенції право мирно володіти своїм майном. Доки відповідне положення Постанови КМУ № 168 є чинним, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти в такій виплаті. Тобто органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань (рішення ЄСПЛ від 08 листопада 2005 року у справі «Кечко проти України»).

Спір з аналогічних підстав, що регулюються одними нормами права, та в яких позивачами заявлено аналогічні вимоги був предметом розгляду у Верховному Суді.

За приписами частини третьої статті 291 КАС України при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.

Верховним Судом в рішенні від 06 квітня 2023 року у зразковій справі № 260/3564/22 (Пз/990/4/22), залишеним без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2023 року, викладені наступні правові висновки:

«…-з 24 лютого 2022 року Кабінет Міністрів України встановив співробітникам Служби судової охорони на період дії воєнного стану в Україні додаткову винагороду, яка підлягає їм виплаті в порядку та на умовах, визначених ДСА України;

- установлена постановою Кабінету Міністрів України № 168 додаткова винагорода є складовою грошового забезпечення співробітників Служби судової охорони, яку держава взяла на себе обов`язок виплачувати їм на період дії воєнного стану в Україні;

- зміст внесених постановою Кабінету Міністрів України від 07 липня 2022 року № 793 змін до постанови Кабінету Міністрів України № 168 в частині визначення розміру додаткової винагороди «до 30 000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць» замість « 30 000 гривень щомісячно» не свідчить про те, що такі зміни вплинули на розмір додаткової винагороди, адже за загальним правилом заробітна плата (грошове забезпечення) виплачується щомісячно за фактично відпрацьований час, тому визначена урядом «пропорційність» із прив`язкою до місячного періоду фактично передбачає виплату додаткової винагороди в розмірі 30 000 гривень на місяць за умови відпрацювання норми робочого часу відповідного місяця;

- указані зміни у правовому регулюванні спірних правовідносин не змінили обсягу права особи на отримання додаткової винагороди в розмірі 30 000 грн на місяць, передбаченому постановою Кабінету Міністрів України № 168 у первинній редакції, тому суд відхиляє доводи позивача щодо недопустимості застосування постанови Кабінету Міністрів України від 07 липня 2022 року № 793 для вирішення цього спору;

- суд не застосовує при визначенні розміру належної позивачу додаткової винагороди пункт 7 Порядку і умов виплати співробітникам Служби судової охорони додаткової винагороди на період дії воєнного стану, затвердженого наказом ДСА України від 31 жовтня 2022 року № 396, на застосуванні якого наполягає Територіальне управління, оскільки за імперативною нормою частини другої статті 165 Закону № 1402-VIII розмір грошового забезпечення співробітників Служби судової охорони встановлюється Кабінетом Міністрів України, тоді як згідно з пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 03 квітня 2019 року № 289 «Про грошове забезпечення співробітників Служби судової охорони» ДСА України уповноважена затверджувати виключно порядок його виплати;

- Верховний Суд не вбачає підстав для застосування до спірних правовідносин Порядку № 396 й у частині визначених ним порядку і умов виплати співробітникам Служби судової охорони додаткової винагороди, оскільки спірні правовідносини виникли до прийняття і набрання чинності цим Порядком. Водночас у спірний період однорідні правовідносини щодо порядку виплати грошового забезпечення співробітникам Служби судової охорони були врегульовані Порядком виплати грошового забезпечення співробітникам Служби судової охорони, затвердженим наказом ДСА України від 26 серпня 2020 року № 384, що й підлягає застосуванню до спірних правовідносин;

- відмова Територіального управління у виплаті позивачу додаткової винагороди як однієї зі складових його грошового забезпечення з підстави відсутності відповідних бюджетних асигнувань, виходячи з прецедентної практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), порушує гарантоване статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) право особи мирно володіти своїм майном, оскільки доки відповідні правові норми, що передбачають певні виплати, є чинними, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти в цих виплатах;

- Територіальне управління є належним відповідачем за пред`явленим позовом, оскільки саме цей суб`єкт владних повноважень допустив протиправну бездіяльність у спірних правовідносинах щодо виплати позивачу додаткової винагороди».

Визначаючись щодо періоду виплати позивачу додаткової винагороди суд зазначає, постановою Кабінету Міністрів України №43 від 20.01.2023 року "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168", яка набрала чинності 21.01.2023 року, внесено зміни до пункту 1 Постанови №168, зокрема, у першому реченні абзацу першого слова військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, співробітникам Служби судової охорони, виключено.

Конституційний Суд України у рішенні від 09 лютого 1999 року у справі № 1-7/99 (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Таким чином, у період з 24.02.2022 по 20.01.2023 включно співробітники Служби судової охорони мали право на отримання додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168.

Враховуючи приведені вище правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у зразковій справі, суд дійшов висновку визнати протиправною бездіяльність ТУ ССО у Чернігівській області щодо не нарахування та невиплати позивачу додаткової винагороди відповідно до постанови № 168 та зобов`язання ТУ ССО у Чернігівській області нарахувати та виплатити позивачу додаткову винагороду відповідно до постанови № 168 в розмірі 30000,00 гривень на місяць за період з 24.02.2022 по 20.01.2023 (включно).

Водночас, на переконання суду, позовні вимоги в частині визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо невидачі наказу про виплату позивачу додаткової винагороди та зобов`язання відповідача видати відповідний наказ задоволення не підлягають з огляду на таке.

Суд вважає, що обраний судом спосіб захисту є достатнім та забезпечує ефективне відновлення порушених прав позивача у спірних правовідносинах, а тому не потребує покладення на відповідача додаткових зобов`язань, які фактично стосуються процедури, а не кінцевого результату, якого прагне досягти позивач, звернувшись до суду з цим позовом.

Щодо позовних вимог в частині визнання протиправною бездіяльність відповідача та зобов`язання нарахувати та виплати позивачу за період несення служби з 01.01.2023 по 20.01.2023 в розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень пропорційно в розрахунку на місяць, то такі задоволенню не підлягають, оскільки не відповідають висновкам Верховного Суду, викладеним у рішенні від 06 квітня 2023 року у зразковій справі № 260/3564/22 (Пз/990/4/22).

Позовні вимоги до ДСА та Мінфіну задоволенню також не підлягають, оскільки судом обраний достатній спосіб захисту прав позивача.

Посилання відповідача на відсутність бюджетних асигнувань на виплату додаткової винагороди, суд визнає неприйнятною, та зазначає, що додаткова винагорода, встановлена постановою № 168, є складовою грошового забезпечення позивача, а бездіяльність ТУ СОО у Чернігівській області у виплаті такої винагороди як однієї зі складових грошового забезпечення з підстави відсутності відповідних бюджетних асигнувань, виходячи з прецедентної практики Європейського суду з прав людини, порушує гарантоване статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 року право особи мирно володіти своїм майном, оскільки доки відповідні правові норми, що передбачають певні виплати, є чинними, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову частково.

Підстави для відшкодування судового збору відсутні, оскільки позивач звільнений від його сплати.

Керуючись ст. ст.139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Територіального управління Служби судової охорони у Чернігівській області щодо не нарахування та невиплати винагороди ОСОБА_1 додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» з 24.02.2022.

Зобов`язати Територіальне управління Служби судової охорони у Чернігівській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» в розмірі 30000,00 гривень на місяць за період з 24.02.2022 по 20.01.2023 (включно).

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 АДРЕСА_1 рнокпп НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідач: Територіальне управління Служби судової охорони у Чернігівській області вул. Княжа, 16,м. Чернігів,Чернігівська обл., Чернігівський р-н,14000 .

Відповідач: Державна судова адміністрація України вул. Липська, 18/5, м. Київ, 01601, .

Відповідач: Міністерство фінансів України, вул. Межигірська, 11, м. Київ,04071, .

Повний текст рішення виготовлено 08 грудня 2023 року.

Суддя І.І. Соломко