Справа № 520/12940/23
Суддя: Сліденко А.В.
Дата ухвалення: 2023-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

з питання вирішення заяви про відвід

12 грудня 2023 року справа № 520/12940/23

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сліденка А.В., розглянувши у порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 (далі за текстом - представник позивача, представник заявника) від 09.12.2023р. (обліковий номер реєстрації вхідної кореспонденції за обліками Харківського окружного адміністративного суду - 11.12.2023р.) про відвід судді Сліденка А.В. по справі за позовом ОСОБА_1 в інтересах малолітньої особи ОСОБА_2 (далі за текстом - позивач, заявник) до Служби у справах дітей Малоданилівської селищної ради (далі за текстом - відповідач, суб"єкт владних повноважень, владний суб"єкт, адміністративний орган, орган публічної адміністрації), третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_3 про визнання протиправним (незаконним) та скасування рішення Служби у справах дітей Малоданилівської селищної ради з приводу постановки з 14.12.2021р. ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на облік у якості дитини, яка опинилась у складних життєвих обставинах у зв`язку із вчиненням психологічного насильства (далі за текстом - Рішення), -

встановив:

Правовідносини з приводу відводу (самовідводу) від участі у розгляді адміністративної справи унормовані, насамперед, приписами ст.ст.36-41 КАС України та додаткового деталізовані приписами Закону України "Про запобігання корупції" в частині урегулювання реального конфлікту інтересів судді як учасника суспільних відносин чи потенційного конфлікту інтересів судді як учасника суспільних відносин.

Так, згідно з ч.1 ст.36 КАС України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу): 1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі; 2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи; 3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді; 5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

При цьому, приписи п.4 ч.1 ст.36 КАС України знаходяться у прямій кореспонденції до положень ч.4 ст.36 Кодексу адміністративного судочинства України, де указано, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Стосовно доводу представника позивача про прийняття у справі процесуального рішення про відмову розгляді скарги суд зазначає, що у межах справи №520/12940/23 розглядається не скарга, а позов. Процесуального рішення про відмову у розгляді скарги судом у межах згаданої справи не постановлялось.

Відтак, усі аргументи представника позивача з даного питання відносно упередженості та необ"єктивності судді є безпідставними і за суттю є незгодою із процесуальними рішеннями суду.

Стосовно доводу представника позивача про витребування доказів суд зазначає, що Рішення у розумінні п.19 ч.1 ст.4 КАС України є індивідуальним актом суб"єкта владних повноважень - предметом судового розгляду, а не доказом у справі згідно з ст.72 КАС України.

Тому порядок витребування Рішення визначений ч.7 ст.161 КАС України, а не ст.80 КАС України.

З огляду на невиконання представником позивача вимог ч.2 ст.44, ч.5 ст.44, ч.1 ст.45 КАС України суд з метою усунення перешкод у розгляді позову по суті за власною ініціативою згідно з п.4 резолютивної частини ухвали Харківського окружного адміністративного суду від 16.11.2023р. у справі №520/12940/23 витребував від суб`єкта владних повноважень - відповідача копію оскарженого Рішення.

Докази на підтвердження обставин, які у даному конкретному випадку згідно з ч.2 ст.2 КАС України входять до предмету доказування, були витребувані у відповідача згідно з п.8 резолютивної частини ухвали Харківського окружного адміністративного суду від 16.11.2023р. у справі №520/12940/23.

Відтак, усі аргументи представника позивача з даного питання відносно упередженості та необ"єктивності судді є безпідставними і за суттю є незгодою із процесуальними рішеннями суду.

Оскільки результати вирішення клопотання представника позивача про поновлення пропущеного строку звернення викладені у п.2 резолютивної частини ухвали Харківського окружного адміністративного суду від 16.11.2023р. у справі №520/12940/23 із зазначенням детальних мотивів суду постановленого процесуального рішення, то усі аргументи представника позивача з даного питання відносно упередженості та необ"єктивності судді є безпідставними і за суттю є незгодою із процесуальними рішеннями суду.

Стосовно доводу представника позивача про порядок направлення процесуальних документів у справі №520/12940/23 суд зазначає, що позов було подано через систему "Електронний суд", тобто із застосуванням функціоналу ЄСІТС.

Згідно з ч.7 ст.18 КАС України особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Дана норма процесуального закону є спеціальною і не передбачає направлення судом будь-яких документів на електронні адреси учасників справи.

Відтак, усі аргументи представника позивача з даного питання відносно упередженості та необ"єктивності судді є безпідставними і за суттю є незгодою із процесуальними рішеннями суду.

Стосовно доводу представника позивача про неправильність вирішення судом питання відносно форми адміністративного судочинства у справі №520/12940/23 суд зазначає, що дане питання вирішено у п.5 та п.6 резолютивної частини ухвали Харківського окружного адміністративного суду від 16.11.2023р. у справі №520/12940/23 із зазначенням детальних мотивів постановленого процесуального рішення.

Відтак, усі аргументи представника позивача з даного питання відносно упередженості та необ"єктивності судді є безпідставними і за суттю є незгодою із процесуальними рішеннями суду.

Стосовно доводу представника позивача про повідомлення про дату направлення відповідачу та дату отримання відповідачем копії ухвали Харківського окружного адміністративного суду від 16.11.2023р. у справі №520/12940/23 суд зазначає, що дане питання підлягає з"ясуванню у спосіб ознайомлення з матеріалами справи, а не у спосіб заявлення окремого клопотання.

Стосовно посилання представника позивача на судові рішення у справах №619/3051/17, №619/4720/18, №619/414/23, №619/4451/23 суд зазначає, що належність цих рішень як доказів невідповідності ч.2 ст.2 КАС України оскарженого рішення буде досліджена і оцінена судом під час вирішення спору по суті.

Відтак, усі аргументи представника позивача з даного питання відносно упередженості та необ"єктивності судді є безпідставними і за суттю є незгодою із процесуальними рішеннями суду.

Суд повторно наголошує на положеннях ч.1 ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" та рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Білуха проти України", де зазначено, що: 1) "у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу й такий ступінь, що свідчать про небезсторонність суду"; 2) Стосовно відводу (як права сторони його ініціювати) вказано, що "особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного"; 3) Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але "вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими", суд вважає, що не можуть бути визнані достатніми підставами для відводу суддів - заяви учасників справи, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, котрі не підтверджені належними і допустимими доказами.

Правові позиції стосовно критеріїв неупередженості та об"єктивності судді також сформульовані в ухвалі Верховного Суду від 23.09.2021р. у справі №520/3535/2020, а саме: 1) надаючи оцінку об`єктивності та неупередженості судді під час вчинення ним процесуальних дій, необхідно виходити з таких критеріїв: чи вільний суддя під час виконання ним своїх обов`язків від будь-яких заходів впливу; чи сприяє його поведінка у судовому процесі та за стінами суду підтримці та зростанню довіри суспільства, представників юридичної професії та сторін у справі; чи вчинялись суддею дії, які можуть стати приводом для позбавлення його права брати участь у судовому засіданні та приймати рішення у справах.; 2) Перед розглядом справи суддя повинен утриматись від будь-яких коментарів, які можуть вплинути на перебіг цієї справи чи поставити під сумнів справедливе ведення процесу. Суддя утримується від публічних та інших коментарів, оскільки це може перешкодити неупередженому розгляду справи стосовно певної особи чи питання.; 3) При об`єктивному підході до встановлення наявності упередженості суду (суддів) повинно бути визначено окремо від поведінки судді, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. При цьому, вирішальним є саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою, проте не вирішальною.; 4) Суб`єктивний критерій вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і лише після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність.

Отже, не можуть бути кваліфіковані у якості підстав для відводу суддів заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами або власну суто суб"єктивну думку учасника справи (представника учасника справи), умотивовану перекрученими та спотвореними даними об"єктивної дійсності і невдоволенням постановленими судом процесуальними рішеннями.

За загальним правилом особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (див. Рішення ЄСПЛ у справі «Wettstein v. Switzerland § 43; та у справі «Micallef v. Malta], § 93).

Будь-які докази, які б підтверджували пряму чи опосередковану заінтересованість головуючого судді Сліденка А.В, у результаті розгляду даної справи або наявність обставин, які викликають сумнів у його неупередженості чи об"єктивності при розгляді даної справи, у матеріалах справи та доводах заяви про відвід відсутні.

Усі процесуальні рішення суду у даній справі постановлені відповідно до закону та з метою з"ясування об"єктивної істини у справі та надання дієвого та ефективного судового захисту дійсно порушеним правам (інтересам) позивача.

Відтак, підсумовуючи викладені вище міркування, суд доходить до переконання про те, що матеріали справи не містять жодної з передбачених ст.ст.36-37 КАС України або Законом України "Про запобігання корупції" підстав відводу (самовідводу), позаяк доводи заяви про відвід не підтверджені ані належними аргументами, ані відповідними доказами.

За таких обставин задоволення заяви про відвід призведе до маніпуляції з автоматичним розподілом судових справ, що повністю суперечить вимогам ст. 31 КАС України.

Однак, задля створення в усвідомленні заявника усіх фізично можливих в об`єктивній дійсності умов дотримання вимог процесуального закону, суд вважає за необхідне передати заяву про відвід для вирішення по суті іншому складу суду згідно з абз.1 ч.4 ст.40 КАС України.

При вирішенні питання про відвід, суд зважаючи на практику Європейського суду з прав людини щодо застосування ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (рішення від 21.01.1999р. у справі «Гарсія Руїз проти Іспанії», від 22.02.2007р. у справі «Красуля проти Росії», від 05.05.2011р. у справі «Ільяді проти Росії», від 28.10.2010р. у справі «Трофимчук проти України», від 09.12.1994р. у справі «Хіро Балані проти Іспанії», від 01.07.2003р. у справі «Суомінен проти Фінляндії», від 07.06.2008р. у справі «Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії»), тому надав оцінку усім обставинам, котрі мають юридичне значення для правильного вирішення відводу, та дослухався до усіх аргументів заявника, які ясно і чітко сформульовані та здатні вплинути на результат вирішення згаданого питання.

Керуючись ст.ст. 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 6-9, 36-41, 90, 211, 236, 241-243, 248, 256, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ухвалив:

1. Передати заяву представника позивача від 09.12.2023р. про відвід для вирішення по суті у порядку ч. 4 ст. 40 КАС України іншому складу суду.

2. Роз`яснити, що ухвала оскарженню не підлягає, набирає законної сили з моменту проголошення (підписання).

Суддя Сліденко А.В.