Справа № 140/31049/23
Суддя: Андрусенко Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2023-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2023 року ЛуцькСправа № 140/31049/23

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Андрусенко О.О.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом Приватного підприємства «ПОІНТ БРОК» до Рівненської митниці про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів,

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство «ПОІНТ БРОК» (далі ПП «ПОІНТ БРОК», позивач) звернулося в суд з позовом до Рівненської митниці (далі митниця, відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 21.08.2023 № UA204000/2023/000125/2.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з метою митного оформлення товару декларант позивача подав до Рівненської митниці МД №23UA93U0. Однак, відповідач відмовив у митному оформленні товару за заявленою вартістю і прийняв рішення про коригування митної вартості товарів від 21.08.2023 № UA204000/2023/000125/2, визначивши митну вартість за резервним методом та оформив картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA204000/2023/000158.

При цьому митний орган дійшов висновку, що вартість товару, що ввозиться на митну територію України, не може бути визнана за вибраним декларантом методом з огляду на те, що подані документи, не містять усіх даних для підтвердження митної вартості та містять розбіжності.

Позивач не погоджується із таким рішенням та зазначає, що для митного оформлення відповідно до частини другої статті 53 Митного кодексу України (далі - МК України) декларант надав документи, які підтверджують заявлену митну вартість товару за першим методом. Подані документи не містять розбіжностей, що могли б вплинути на невірний розрахунок митної вартості, не містять ознак підробки та відображають усі відомості, що підтверджують ціну, яка була фактично сплачена за товар та в своїй сукупності дають можливість визначити митну вартість товару за основним методом визначення митної вартості товару.

У свою чергу, щодо виявлених митних органом розбіжностей, зазначає, що постановка на облік транспортного засобу, знятого з реєстрації в установленому законом порядку, з метою його реалізації, не є обов`язком особи, яка його придбала, а підтвердженням правомірності розпоряджання даним майном, в тому числі його подальшої реалізації є інші, передбачені законом документи, зокрема, але не виключно договір купівлі-продажу.

Щодо зауважень до автотранспортної накладної вказує, що міжнародна товарно-транспортна накладна формувалась експортером (продавцем), а тому будь-які можливі порушення законодавства чи помилки експортера не свідчать і не можуть свідчити про порушення декларантом будь-якого законодавства, а відтак і не може бути підставою для коригування митної вартості.

На думку позивача, відповідачем не враховано той факт, що умовами поставки транспортного засобу були DAP Рівне, за яким продавець несе всі витрати й ризики, пов`язані з транспортуванням товару в місце призначення, включаючи (де це буде потрібно) будь-які збори для експорту з країни відправлення. Це в свою чергу виключає співпрацю декларанта з організаціями по доставці чи здійснення такої доставки самостійно. Відповідно до норм митного законодавства, це означає що вартість транспортування вже включена до митної вартості товару згідно виставленого інвойсу, що позбавляє необхідності підтвердження витрат на транспортування.

Щодо зауважень стосовно одометра та неприйняття звіту про оцінку експортер товару повідомив, що ним була допущена помилка в інвойсі. Будь-які зауваження стосовно звіту про оцінку транспортного засобу, не можуть бути підставою для не прийняття заявленої митної вартості, оскільки митні органи, зокрема, посадові особи, якими безпосередньо ставиться під сумнів даний звіт, не є експертами в питанні проведення оцінки майна, у них відсутні відповідна освіта, ліцензія та дозволи, а також даний висновок експертизи є чинним, інші висновки стосовно оцінки майна, уповноважених на це осіб з боку контролюючого органу, які б спростовували інформацію зазначену в даному звіті про оцінку також відсутні.

Також позивач вказує, що надана копія митної декларації країни відправлення є роздруківкою електронної митної декларації країни відправлення, що унеможливлює наявність на ній будь-яких відміток. Крім того, показник статистичної вартості в митній декларації країни відправлення та показник фактурної вартості в інвойсі апріорі можуть не збігатись, оскільки це різні показники. А тому, зауваження митниці щодо розбіжностей в цих показниках позбавлене сенсу і не тягне за собою підстав для витребування додаткових документів у декларанта, а також не є підставою для неприйняття заявленої митної вартості.

Щодо відсутності реквізитів рахунку від 08.08.2023 №0823290 в наданому платіжному документі №41 від 11.08.2023, то позивач вказує, що у графі 70 «призначення платежу» платіжної інструкції в іноземній валюті № 41 від 11.08.2023 зазначено про оплату в рамках контракту № 10/23-APS/PB від 16.06.2023 за транспортний засіб VIN НОМЕР_1 , що чітко кореспондує даний платіжний документ з транспортним засобом, який проходив митне оформлення.

Крім того, позивач звертає увагу суду на той факт, що відповідачем за основу скоригованої митної вартості взято за основу транспортний засіб, який вочевидь не має явних дефектів. Так, митницею проігноровано той факт, що у інвойсі № 0823290 від 08.08.2023 зазначено, що автомобіль пошкоджений від води, має пошкодження двигуна, трансмісії та електроніки. А також в звіті про оцінку транспортного засобу № 248/23 від 14.08.2023 експертом зазначено детальніше, які саме пошкодження має транспортний засіб та наведено калькуляцію вартості відновлюваного ремонту та визначено реальну вартість транспортного засобу відповідно до його фактичного стану.

З урахуванням вищенаведеного, позивач вважає, що відсутні підстави ставити під сумнів митну вартість товару, визначену декларантом, оскільки така вартість підтверджується поданими до митного оформлення документами, у яких відсутні розбіжності щодо вартості товарів, ознаки підробки та вони містять достатньо відомостей щодо ціни товару.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 04.10.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у даній справі, ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

У відзиві на позовну заяву відповідач позовні вимоги заперечив та у їх задоволенні просив відмовити (а.с.89-91). В обґрунтування цієї позиції вказав, що при проведенні контролю правильності визначення декларантом митної вартості товарів, заявлених до митного оформлення за митною декларацією, встановлено, що подане до митного оформлення свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 27.12.2016 № НОМЕР_2 містить відомості про власника транспортного засобу, які не кореспондуються із відомостями про продавця і покупця, заявленими декларантом. Крім того, у наданій до митного оформлення автотранспортній накладній від 26.06.2023 №б/н не заповнено графу 3 (місце розвантаження товару), у графі 4 не зазначено місце завантаження товару, також відсутні відомості щодо перевізника товару, відсутні підписи та штампи відправника, відомості щодо реєстраційних номерів транспортних засобів перевізника. Також до митного оформлення надано звіт про оцінку транспортного засобу від 14.08.2023 №248/23, але разом з тим не надано інформацію щодо додатково понесених витрат (відсутня інформація щодо вартості транспортування оцінюваного транспортного засобу та інших супутніх витрат). Таким чином, відсутня можливість перевірити повноту бази оподаткування, а саме чи числове значення митної вартості товару, розраховане шляхом додавання до вартості КТЗ згідно звіту додатково понесених витрат, не перевищує заявлену декларантом митну вартість товару.

Також розрахунок вартості транспортного засобу в даному звіті здійснено із врахуванням пробігу - 307647 км, разом з тим, згідно рахунку від 08.08.2023 №0823290 пробіг транспортного засобу становить 340000 км, що свідчить про ймовірне втручання в роботу одометра, а тому наданий до митного оформлення звіт про оцінку транспортного засобу від 14.08.2023 №248/23 не може бути взятий до уваги.

У вказаному звіті зазначається інформація щодо факторів, які впливають на зменшення ринкової вартості транспортного засобу та які підтверджуються фото (відсоток зменшення складає -11%). Але при аналізі фото що надані до звіту про оцінку транспортного засобу від 27.06.2023 №187/23 інформація щодо факторів, які впливають на зменшення вартості транспортного засобу (деформація без пошкодження лакофарбового покриття, пошкодження оббивки та дефекти лакофарбового покриття) не підтвердилась.

Крім того, копія митної декларації країни відправлення від 09.08.2023 №23HU7210002B8144B7 не містить відміток митної адміністрації країни відправлення, відомостей щодо умов поставки, містить інші відомості щодо реєстраційних номерів транспортних засобів, яким переміщувався оцінюваний товар. Також відомості щодо вартості, які наведені у вищезазначеній копії митної декларації країни відправлення не кореспондуються із вартістю оцінюваного товару заявленою до митного оформлення. Таким чином копія митної декларації країни відправлення від 09.08.2023 №23HU7210002B8144B7 не може бути взята до уваги.

Відповідно до пункту 2.2 контракту від 16.06.2023 №10/23-APS/PB ціна товару визначається у відповідному інвойсі або проформі-інвойсі. Разом з тим наданий платіжний документ від 11.08.2023 №41 не містить реквізитів рахунку від 08.08.2023 №0823290.

Вищевказане свідчить про наявність ризиків заявлення до митного оформлення неповних відомостей стосовно умов придбання товарів, в тому числі і стосовно числових значень складових митної вартості.

Декларанту було запропоновано надати в 10-денний термін додаткові документи. Декларантом було надано додаткові документи та повідомлено, що інші документи надаватись не будуть.

За результатами аналізу додатково наданих документів та з врахуванням вище викладеного, митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від 21.08.2023 №UA204000/2023/000125/2. Митну вартість товару визначено на підставі інформації щодо митної вартості аналогічного транспортного засобу (за маркою, моделлю, об`ємом двигуна, потужністю, календарним роком виготовлення), митне оформлення якого здійснено за митною декларацією від 09.08.2023 № 23UA27U7 - 22000 євро.

З огляду на наведене вище, відповідач вважає, що рішення про коригування митної вартості від 21.08.2023 №UA204000/2023/000125/2 є таким, що прийняте у повній відповідності до вимог чинного законодавства, а тому є законним та обґрунтованим.

З наведених підстав відповідач просив у задоволенні позову відмовити повністю.

У відповіді на відзив позивач просив позов задовольнити з підстав викладених у позовній заяві (а.с.97-99). Крім того зазначив, що відзив фактично не містить ані контраргументів стосовно обставин викладених в адміністративному позові, ані додаткових аргументів на підтвердження правомірності та підстав винесення свого рішення. Фактично відзив дублює текст рішення про коригування митної вартості товару.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.

16.06.2023 між ПП «ПОІНТ БРОК» (покупець) та компанією «APS-Automobile» (продавець) укладено зовнішньоекономічний контракт №10/23-APS/РВ, відповідно до якого продавець зобов`язується поставити, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити згідно інвойсів автомобілі легкові нові та бувші у використанні, сідельні тягачі нові та бувші у використанні, причіпи, напівпричіпи нові та бувші у використанні, спеціальну будівельну техніку нову та бувшу у використанні, спеціальну сільськогосподарську техніку нову та бувшу у використанні, мотоцикли, квадроцикли та іншу мототехніку нову та бувшу у використанні. Ціна на товар визначена у відповідному інвойсі (та/або проформа інвойс) і встановлюються в євро. Покупець здійснює оплату вартості товару на умовах попередньої оплати протягом 10 календарних днів з моменту отримання відповідного інвойсу (та/або проформи інвойс) від продавця. В разі досягнення домовленостей між сторонами, ожлива після оплата вартості товару. Товар буде поставлений на умовах DAP (м. Рівне-Україна) згідно правил Інкотермс 2020 (а.с.65-68).

08.08.2023 компанією «APS-Automobile» виписано інвойс №0823290 (а.с.33-34) на товар: автомобіль AUDI Q7 3.0 TDI QUATTRO, vin НОМЕР_1 , вартістю 10500,00 євро.

16.08.2023 для митного оформлення в режимі імпорту ввезеного на територію України товару: «автомобіль легковий, призначений для перевезення пасажирів, що був у використанні, марки AUDI; модель - Q7; номер кузова - НОМЕР_1 ; календарний рік 2016; модельний рік виготовлення 2017; тип двигуна дизельний; робочий обєм циліндрів двигуна 2967 см куб; потужність 200 кВт; загальна кількість місць, включаючи водія 7; тип кузова універсал; колісна формула 4 х 4. Наявні пошкодження КТЗ згідно експертного звіту про оцінку транспортного засобу №248/23 від 14.088.2023, а саме: несправність блоку керування мультимедійної системи, гальмівної системи, клімат контролю, панелі приладів, блоку циліндрів та головки двигуна, АКПП. Має пошкодження кузову: деформація без пошкодження лакофарбового покриття, оббивка салону, оббивка сидінь, пофабування кузову. КТЗ потребує відновлювально-фарбувальних робіт», декларант позивача подав до Рівненської митниці МД №23UA93U0. Фактурна вартість товару становить 10500,00 євро (еквівалентно 417107,25 грн). Митну вартість товару визначено за основним методом (за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються) на рівні 417107,25 грн. До митної декларації додано: контракт від 16.06.2023 №10/23-APS/РВ (а.с.65-68); інвойс від 08.08.2023 №0823290 (а.с.33-34); банківський платіжний документ від 11.08.2023 №41 (а.с.47); міжнародну товарно-транспортну накладну від 10.08.2023 (а.с.35); декларацію країни відправлення №23HU7210002B8144B7 (а.с.69-70); сертифікат походження №D0448657 (а.с.36-39); свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 (а.с.40-46); звіт про оцінку транспортного засобу від 14.08.2023 №248/23 (а.с.49-60).

Здійснюючи митний контроль правильності визначення декларантом митної вартості товару, заявленого до митного оформлення, митним органом в електронному повідомленні декларанту запропоновано подати такі документи: звіт про оцінку транспортного засобу складений у відповідності до Методики; відомості щодо додатково понесених витрат (витрати на транспортування оцінюваного транспортного засобу та інші супутні витрати); копію митної декларації країни відправлення з відмітками митної адміністрації країни відправлення та даними, що відповідають інформації, заявленій декларантом до митного оформлення; виписку з бухгалтерської документації продавця; підтвердження оплати рахунку від 08.08.2023 №0823290 (а.с.71).

На електронне повідомлення митниці декларант позивача надав пояснення (а.с.72-74).

21.08.2023 Рівненською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA204000/2023/000125/2 та сформовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA204000/2023/000158.

У графі 33 оскаржуваного рішення від 21.08.2023 №UA204000/2023/000125/2 зазначено, що митна вартість товару, який ввозиться на митну територію України, не може бути визнана у зв`язку з тим, що декларантом не подано всіх додаткових документів, витребуваних митницею та подані до митного оформлення документи містять неточності, а саме: «Подане до митного оформлення свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 27.12.2016 № НОМЕР_2 містить відомості про власника транспортного засобу, які не кореспондуються із відомостями про продавця і покупця, заявленими декларантом. У наданій до митного оформлення автотранспортній накладній від 26.06.2023 №б/н не заповнено графу 3 (місце розвантаження товару), у графі 4 не зазначено місце завантаження товару, також відсутні відомості щодо перевізника товару, відсутні підписи та штампи відправника, відомості щодо реєстраційних номерів транспортних засобів перевізника. До митного оформлення надано звіт про оцінку транспортного засобу від 14.08.2023 №248/23, але разом з тим не надано інформацію щодо додатково понесених витрат (відсутня інформація щодо вартості транспортування оцінюваного транспортного засобу та інших супутніх витрат). Таким чином, відсутня можливість перевірити повноту бази оподаткування, а саме чи числове значення митної вартості товару, розраховане шляхом додавання до вартості КТЗ згідно звіту додатково понесених витрат, не перевищує заявлену декларантом митну вартість товару. Також розрахунок вартості транспортного засобу в даному звіті здійснено із врахуванням пробігу - 307647 км, разом з тим, згідно рахунку від 08.08.2023 №0823290 пробіг транспортного засобу становить 340000 км, що свідчить про ймовірне втручання в роботу одометра. Відповідно до пункту 7.1 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 №142/5/2092, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 24.11.2003 за № 1074/8395 (у редакції наказу Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.07.2009 № 1335/5/1159) (далі - Методика) у разі якщо одометр технічно несправний або встановлений факт його заміни чи втручання, що призвело до зміни показань пробігу, у подальших розрахунках виходити з нормативного пробігу з врахуванням строку експлуатації транспортного засобу, таким чином наданий до митного оформлення звіт про оцінку транспортного засобу від 14.08.2023 №248/23 не може бути взятий до уваги. У вказаному звіті зазначається інформація щодо факторів, які впливають на зменшення ринкової вартості транспортного засобу та які підтверджуються фото (відсоток зменшення складає -11%). Але при аналізі фото що надані до звіту про оцінку транспортного засобу від 27.06.2023 №187/23 інформація щодо факторів, які впливають на зменшення вартості транспортного засобу (деформація без пошкодження лакофарбового покриття, пошкодження оббивки та дефекти лакофарбового покриття) не підтвердилась. Копія митної декларації країни відправлення від 09.08.2023 №23HU7210002B8144B7, не містить відміток митної адміністрації країни відправлення, відомостей щодо умов поставки, містить інші відомості щодо реєстраційних номерів транспортних засобів яким переміщувався оцінюваний товар. Також відомості щодо вартості, які наведені у вищезазначеній копії митної декларації країни відправлення не кореспондуються із вартістю оцінюваного товару заявленою до митного оформлення. Таким чином копія митної декларації країни відправлення від 09.08.2023 №23HU7210002B8144B7 не може бути взята до уваги. Відповідно до пункту 2.2 контракту від 16.06.2023 №10/23-APS/PB ціна товару визначається у відповідному інвойсі або проформі-інвойсі. Разом з тим наданий платіжний документ від 11.08.2023 №41 не містить реквізитів рахунку від 08.08.2023 №0823290».

Зважаючи на неподання декларантом документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 МК України, у зв`язку із неможливістю застосування наступних методів визначення митної вартості (методу 2а та методу 2б - з причини відсутності у митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари; методу 2в та методу 2г - з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу та декларанта), митну вартість товарів визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 МК України на підставі цінової інформації, наявної в ЄАІС, рівень митної вартості становить 22000 євро/од - за МД №UA27U7 від 09.08.2023.

Товар було випущено у вільний обіг за МД №23UA55U4 від 21.08.2023 (а.с.29-30).

Позивач, не погоджуючись із рішенням про коригування митної вартості товару, звернувся до суду із цим позовом.

При вирішенні спору суд керується такими нормативно-правовими актами.

Засади державної митної справи, зокрема, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються МК України та іншими законами України.

Відповідно до вимог частини першої статті 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товару, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товару.

Частина перша статті 257 МК України передбачає, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Статтею 49 МК України встановлено, що митною вартістю товару, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товару, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з частинами першою, другою статті 51 МК України митна вартість товару, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої, другої статті 52 МК України заявлення митної вартості товару здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товару у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Як встановлено частиною першою статті 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Частиною другою статті 53 МК України визначений перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів. Ними є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу (частини перша, друга статті 54 МК України).

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Як визначено частиною п`ятою статті 54 МК України, митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості.

У частині третій статті 53 МК України встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Згідно з частиною четвертою статті 53 МК України у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті (частина п`ята статті 53 МК України).

Із наведених положень випливає, що митний орган має повноваження здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом. Зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, невідповідністю характеристик товару, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товару, порівнянням рівня заявленої митної вартості товару з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товару, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митному органу право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товару. При цьому лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у частині третій статті 53 МК України (подані документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, мають ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари), є підставою для витребування додаткових документів, перелік яких наведений у цій нормі. Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Як вбачається із матеріалів справи, спір між сторонами виник з приводу правильності визначення декларантом митної вартості імпортованого товару за основним методом (за ціною договору (контракту)).

Статтею 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товару, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний за ціною договору (контракту) щодо товару, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товару; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товару; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товару, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товару не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Суд погоджується, що наявність у митного органу інформації про ціну подібних чи аналогічних товарів може призвести до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товару та ініціювання повної її перевірки, але така інформація аж ніяк не є підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості товару.

Відповідно до частини шостої статті 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Наведені норми зобов`язують митницю зазначати конкретні обставини, які викликали сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовiрностi.

Разом з тим, у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (частина сьома статті 54 МК України).

Згідно з частиною першою статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

У розглядуваному випадку спірне рішення прийняте відповідачем з підстав, визначених пунктом 2 частини шостої статті 54 МК України декларант не надав усіх додаткових документів витребуваних митницею, згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 цього Кодексу, а подані до митного оформлення документи містять розбіжності.

Як визначено частиною другою статті 58 МК України, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті (частина четверта статті 58 МК України).

У розумінні частини п`ятої статті 58 МК України ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Повний перелік витрат, які підлягають додаванню до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари при визначенні митної вартості, визначений частиною десятою статті 58 МК України.

Надаючи оцінку доводам сторін у справі, зокрема, щодо наявності у митного органу підстав для витребування додаткових документів, суд зазначає, що для підтвердження заявленої митної вартості за основним методом за ціною договору (контракту) позивач подав разом із МД документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості за переліком, визначеним частиною другою статті 53 МК України. Так, декларант позивача подав наступні документи: контракт від 16.06.2023 №10/23-APS/РВ (а.с.65-68); інвойс від 08.08.2023 №0823290 (а.с.33-34); банківський платіжний документ від 11.08.2023 №41 (а.с.47); міжнародну товарно-транспортну накладну від 10.08.2023 (а.с.35); декларацію країни відправлення №23HU7210002B8144B7 (а.с.69-70); сертифікат походження №D0448657 (а.с.36-39); свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 (а.с.40-46); звіт про оцінку транспортного засобу від 14.08.2023 №248/23 (а.с.49-60).

На думку суду, подані декларантом відповідно до частини другої статті 53 МК України документи підтверджують складові митної вартості за першим (основним) методом, дозволяють ідентифікувати оцінюваний товар та містять об`єктивні дані, що піддаються обчисленню.

Так контрактом від 16.06.2023 №10/23-APS/РВ визначено предмет та умови поставки, строк дії контракту та основні зобов`язання продавця та покупця.

Відповідно до інвойсу від 08.08.2023 №0823290 вартість товару становить 10500,00 євро. Цим документом визначено ідентифікаційні ознаки товару, ціну, строк оплати.

Ціна товару в інвойсі від 08.08.2023 №0823290 (10500,00 євро) відповідає фактурній вартості, зазначеній в МД №23UA3U0 від 16.08.2023 (графа 22).

Банківський платіжний документ від 11.08.2023 №41 свідчить про проведення оплати у сумі 10500,00 євро згідно з контрактом від 16.06.2023 №10/23-APS/РВ за автомобіль WAUZZZ4M0НD034214.

Суд наголошує, що ціна продажу імпортованих товарів це ціна, зазначена саме відправником у рахунках-фактурах. Лише рахунок-фактура (інвойс) згідно з частиною другою статті 53 МК України є документом, який підтверджує митну вартість товару. Вказана в МД №23UA3U0 від 16.08.2023 фактурна вартість оцінюваного транспортного засобу відповідає тій, що зазначена в інвойсі від 08.08.2023 №0823290. Жодних розбіжностей чи суперечностей щодо ціни транспортного засобу подані позивачем документи не містять.

Крім того, як вбачається з інвойсу від 08.08.2023 №0823290, товар поставлявся на умовах DAP Рівне. За Правилами Інкотермс-2020 поставка на умовах DAP означає, що продавець виконав своє зобов`язання з постачання тоді, коли він надав покупцеві товар, випущений в митному режимі експорту та готовий до розвантаження з транспортного засобу, який прибув у вказане місце призначення. Умови постачання DAP покладають на продавця обов`язки нести всі витрати й ризики, пов`язані з транспортуванням товару в місце призначення, включаючи (де це буде потрібно) будь-які збори для експорту з країни відправлення.

Отже, заявлена декларантом за першим методом митна вартість оцінюваного товару підтверджується поданими до митного оформлення документами, у яких відсутні розбіжності щодо вартості товару, вони містять достатньо відомостей щодо ціни товару, при цьому товарно-супровідні документи не містять відомостей, що відповідно до визначених сторонами контракту умов позивач має нести інші витрати.

Щодо виявлених митним органом неточностей, що стосуються власника транспортного засобу, то на думку суду, на митну вартість товару не впливає та обставина, що відомості про власника транспортного засобу, зазначені у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу від 27.12.2016 № НОМЕР_2 не кореспондуються із відомостями про продавця і покупця, заявленими декларантом, адже продавець та власник товару не повинен обов`язково бути однією і тією ж особою. Продавець, реалізуючи транспортний засіб, не зобов`язаний здійснювати його реєстрацію за собою, а наявність у продавця права продажу може бути обумовлено цивільно-правовими відносинами між безпосереднім власником транспортного засобу та продавцем. З поданих декларантом документів (контракту від 16.06.2023 №10/23-APS/РВ, інвойсу від 08.08.2023 №0823290) зрозуміло, що продавцем є компанія «APS-Automobile». Доказів перебування позивача у договірних відносинах з третіми особами, крім продавця, матеріали справи не містять. Необхідно зазначити, що за усталеною міжнародною практикою реалізація транспортного засобу може здійснюватися особами, які не вказані в свідоцтві про реєстрацію автомобіля, за умови надання відповідних документів купівлі-продажу, отримання коштів за реалізований автомобіль, а також експортного оформлення таких засобів. Тому продавець та власник не завжди буде однією особою. Дана обставина підтверджується графою С.4с свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 27.12.2016 № НОМЕР_2 у якій вказано, що власник свідоцтва може не бути власником транспортного засобу. У свою чергу, чинним законодавством не передбачено обов`язку надання декларантом документів про походження товару в попередніх ланцюгах постачання продавця-експортера, а питання щодо перевірки повноважень продавця на здійснення продажу транспортного засобу не входить до компетенції митниці та не впливає на задекларовані та підтверджені відповідними документами числові значення митної вартості, з якої обраховуються та справляються митні платежі.

Також суд вважає, що не заслуговують на увагу твердження відповідача в оскаржуваному рішенні про відсутність даних у наданій до митного оформлення автотранспортній накладній від 26.06.2023 №б/н щодо місця розвантаження товару, місця завантаження товару, відомостей щодо перевізника товару, а також про відсутність підписів та штампів відправника, відомостей щодо реєстраційних номерів транспортних засобів перевізника з огляду на наступне. Так, суд зазначає, що автотранспортна накладна (СМR) - це товарно-транспортна накладна міжнародної форми, використання якої під час міжнародних вантажних перевезень передбачено Конвенцією про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів від 19 травня 1956 року. Відповідно до Закону України від 01.08.2006 №57-V «Про приєднання України до Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів» Україна приєдналась до вказаної Конвенції.

Відповідно до статті 4 Конвенції договір перевезення підтверджується складанням вантажної накладної. Відсутність, неправильність чи утрата вантажної накладної не впливають на існування та чинність договору перевезення, до якого й у цьому випадку застосовуються положення цієї Конвенції.

Транспортна накладна CMR виписується для підтвердження укладення договору перевезення, який визначає відповідальність відправника, перевізника та одержувача товару.

З аналізу норм МК України вбачається, що товаротранспортна накладна може бути джерелом відомостей про країну походження товару (частина дев`ята статті 43 МК України), про кількість вантажних місць, їх маркування, номери, зовнішній стан товарів та їх пакування (частина друга статті 191 МК України), про автотранспортний засіб комерційного призначення, що перевозить товари (частина друга статті 221 МК України). Проте приписами МК України не передбачено, що товаротранспортна накладна є джерелом відомостей про митну вартість товарів.

Суд ще раз звертає увагу, що імпортований товар згідно з інвойсом від 08.08.2023 №0823290 постачався на умовах DAP, а тому саме продавець мав обов`язок нести всі витрати й ризики, пов`язані з транспортуванням товару в місце призначення, а позивач як покупець приймає товар у вказаному місці призначення. Будь-які недоліки товарно-транспортної накладної, допущені перевізником, не можуть бути підставою для визначення іншої митної вартості товару, а сумніви відповідача у таких умовах поставки ґрунтуються на його припущеннях, а не на доказах.

За аналогічних підстав не заслуговують на увагу твердження відповідача про відсутність інформації щодо вартості транспортування оцінюваного транспортного засобу та інших супутніх витрат, оскільки згідно з пунктами 6, 8 частини другої статті 53 МК України декларант має обов`язок подати документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, лише якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару; страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування, - лише якщо здійснювалося страхування. У той же час, зі змісту контракту 16.06.2023 №10/23-APS/РВ та інвойсу від 08.08.2023 №0823290 не вбачається, що на позивача покладалися інші фінансові зобов`язання (тобто, що він мав нести також інші витрати) у зв`язку із продажем йому товару компанією «APS-Automobile».

Щодо розбіжностей у даних щодо пробігу транспортного засобу зазначеного у звіті від 14.08.2023 №248/23 та у рахунку-фактурі, то суд звертає увагу, що на запит до продавця/експортера товару щодо наявних розбіжностей експортер товару листом від 17.08.2023 повідомив позивача про допущену помилку у відповідному інвойсі щодо показника одометра транспортного засобу 340.000 км. Правильним слід вважати показник одометра 307.647 км (а.с.75).

При цьому, суд вважає безпідставними твердження відповідача в оскаржуваному рішенні про те, що при аналізі фото, що надані до звіту про оцінку транспортного засобу від 27.06.2023 №187/23 інформація щодо факторів, які впливають на зменшення вартості транспортного засобу (деформація без пошкодження лакофарбового покриття, пошкодження оббивки та дефекти лакофарбового покриття) не підтвердилась, оскільки декларантом позивача при митному оформленні імпортованого товару було подано звіт про оцінку транспортного засобу від 14.08.2023 №248/23, а не як помилково вказав відповідач звіт від 27.06.2023 №187/23. Крім того, не заслуговують на увагу твердження відповідача про не підтвердження факторів, які впливають на зменшення вартості транспортного засобу, оскільки відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження даних тверджень, у той час як позивачем надано звіт про оцінку транспортного засобу від 14.08.2023 №248/23, складений сертифікованим суб`єктом оціночної діяльності, в якому зафіксовані наявні пошкодження транспортного засобу. Більше того, в інвойсі від 08.08.2023 №0823290 також вказано про наявність пошкодження автомобіля від води, пошкодження двигуна, трансмісії та електроніки. Крім того, суд зауважує, що відповідно до статті 336 МК України однією з форм митного контролю є митний огляд (огляд та переогляд товарів, транспортних засобів комерційного призначення, огляду та переогляду ручної поклажі та багажу, особистого огляду громадян), за результатами якого складається акт огляду (переогляду) у двох примірниках, в якому зазначаються відомості про: 1) посадових осіб митного органу, які здійснювали огляд (переогляд), та осіб, які були присутні під час його проведення; 2) підстави проведення огляду (переогляду) за відсутності особи, яка переміщує товари, транспортні засоби комерційного призначення через митний кордон України чи зберігає товари під митним контролем; 3) обсяг здійснення огляду (переогляду) та результати його проведення; 4) інші відомості, що стосуються товарів, транспортних засобів комерційного призначення, огляд (переогляд) яких проводився. У свою чергу, у Додатковому аркуші до Акта про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу вносяться відомості, зокрема щодо комплектації транспортного засобу, а також відомості про наявність пошкоджень та ознак експлуатації. Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, незважаючи на наявність заперечень з боку відповідача, що стосуються наявності в імпортованого транспортного засобу тих чи інших пошкоджень, митний орган не скористався наданим йому правом проведення митного огляду транспортного засобу (доказів протилежного відповідачем не надано), за результатом якого, відповідачем був би складений акт разом з додатковим аркушем, у яких містилася б інформація про ті чи інші пошкодження, виявлені митним органом.

Щодо зауважень митного органу до митної декларації країни відправлення від 09.08.2023 №23HU7210002B8144B7, яка не містить відміток митної адміністрації країни відправлення, відомостей щодо умов поставки, містить інші відомості щодо реєстраційних номерів транспортних засобів яким переміщувався оцінюваний товар та у якій відомості щодо вартості, які наведені у вищезазначеній копії митної декларації країни відправлення не кореспондуються із вартістю оцінюваного товару заявленою до митного оформлення, суд зазначає наступне. Митна декларація країни відправлення в розумінні частини другої статті 53 МК України не є документом, який підтверджує митну вартість товарів, натомість відповідно до частини шостої статті 53 МК України її декларант може подати за власним бажанням. Також копію митної декларації країни відправлення декларант або уповноважена ним особа подає на письмову вимогу митного органу за наявності умов, визначених частиною третьою статті 53 МК України. Однак у цій справі відповідач не довів наявність умов, які зумовлюють необхідність подання декларантом додаткових документів. Митна декларація країни відправлення може лише підтверджувати проходження товару (вантажем) митного оформлення в країні відправлення, однак ніяк не може підтверджувати чи спростовувати числове значення заявленої митної вартості товару.

Як уже було зазначено судом, декларантом до митної декларації було надано інвойс, за яким здійснювалась відповідна операція. Так, інвойс є доказом операцій купівлі-продажу товарів або послуг та належать до групи документів, які є підставою для розрахунку податків за законодавством країни експорту.

Твердження відповідача про наявність розбіжностей у вартості товару в євро, зазначеній в рахунку-фактурі (інвойсі) та у декларації країни експорту, яка зазначена в угорських форинтах (при конвертації валют), не може бути підставою для коригування митної вартості з огляду на те, що відповідно до контракту від 16.06.2023 №10/23-APS/РВ вартість товару визначається в євро. Згідно з наданим до митного оформлення інвойсом від 08.08.2023 №0823290 вартість товару визначалась в євро. Тобто вартість товарів в угорських форинтах сторонами контракту взагалі не визначалась.

Крім того, суд зазначає, що експортна декларація - це документ, який підтверджує проходження вантажу митного оформлення в країні відправлення та заповнюється відправником товару або митним агентством, яке здійснює оформлення (відкриття) експортної декларації. На підставі цього документа відправник вантажу отримує відшкодування податку на додану вартість. Суд зазначає, що будь-яка різниця статистичної вартості товару в експортній декларації не може викликати сумнівів, оскільки якщо така і мала місце, то це обумовлено застосуванням курсу валют в країнах Євросоюзу, а не заниженням ціни позивачем згідно з документами, виданими йому продавцем.

При цьому у митній декларації країни відправлення вказується статистична вартість товарів (із врахуванням витрат на митне оформлення в країні експорту), а не фактурна вартість експортованих товарів, що не може свідчити про розбіжність в цифрових значеннях між митною декларацією країни відправлення і рахунком-фактурою та бути підставою для коригування вартості ввезеного товару.

Вказана обставина відповідачем жодними доказами не спростована.

Щодо відсутності у платіжному документі від 11.08.2023 №41 реквізитів рахунку від 08.08.2023 №0823290, суд зазначає, що у платіжному документі від 11.08.2023 №41 вказано призначення платежу «за автомобіль згідно з контрактом від 16.06.2023 №10/23-APS/РВ, номер кузова НОМЕР_1 ». Платіж здійснено на рахунок продавця «APS-Automobile», який зазначений у контракті від 16.06.2023 №10/23-APS/РВ.

При цьому, варто зазначити, що пунктом 15 Положення про порядок виконання банками документів на переказ, примусове списання і арешт коштів в іноземних валютах та банківських металів і змін до деяких нормативно-правових актів Національного банку України, затвердженим постановою Правління Національного банку України від 28.08.2008 №216, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 01.10.2008 за №910/15601, визначено, що платник заповнює реквізит «Призначення платежу» платіжної інструкції в іноземній валюті або банківських металах таким чином, щоб надавати повну інформацію про платіжну операцію та документи, на підставі яких вона здійснюється. Повноту інформації забезпечує платник з урахуванням вимог законодавства України.

Порядок №216 не містить обов`язкову вимогу здійснювати посилання саме на рахунок-фактуру чи рахунок-проформу в банківському платіжному документі.

Отже, вказівка у призначенні платежу на контракт та товари, які оплачуються, є достатньою інформацією для виконання банківської операції.

Більше того, у сукупності з іншими документами, що стосуються поставки оцінюваного товару, і були подані позивачем для митного контролю, за платіжним документом можливо ідентифікувати оплату за оцінюваний товар.

Відтак, вказаний платіжний документ є належним підтвердженням оплати вартості транспортного засобу.

З урахуванням наведеного відсутні підстави ставити під сумнів митну вартість товару, визначену декларантом, оскільки така вартість підтверджується поданими до митного оформлення документами, у яких відсутні розбіжності щодо вартості самого товару та вони містять достатньо відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари.

Суд також не може погодитися із діями відповідача стосовно витребування додаткових документів, оскільки відповідачем не вказано та не обґрунтовано, які числові значення такі документи мали підтвердити чи спростувати, при тому, що вартість придбання оцінюваного товару підтверджена документально.

Суд зазначає, що вимога про надання додаткових документів, перелік яких визначено у частинах третій-четвертій статті 53 МК України та про надання яких вказано у повідомленні декларанту може мати місце лише тоді, коли документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або відсутні відомості про усі числові значення складових митної вартості товарів.

Однак за обставин цієї справи відповідач не довів наявність таких розбіжностей, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, ознак підробки у поданих документах чи відсутність усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари згідно з умовами, визначеними договірними сторонами (продавцем та покупцем), а сумніви відповідача ґрунтуються виключно на його необґрунтованих припущеннях, а не на достовірних відомостях.

Суд зазначає, що в процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. А тому необґрунтованою є вимога митниці про надання висновку про якісні та вартісні характеристики товару, підготовленого спеціалізованою експертною організацією, оскільки відповідач не вказав, яким чином висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованими експертними організаціями, надасть можливість підтвердити чи спростувати відомості офіційно виданих продавцем товару документів щодо ціни товару, недійсність чи ознаки підробки щодо яких не виявлено. За таких обставин відсутність висновків про якісні та вартісні характеристики товару не повинна братися митницею до уваги при контролі за митною вартістю та не може бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару. Підтверджуючими документами про вартість товару в даному випадку є зовнішньоекономічний контракт та рахунок-фактура (інвойс). Більше того, декларантом позивача було надано митному органу звіт про оцінку транспортного засобу від 14.08.2023 №248/23, у якому останнім зроблено висновок, що вартість імпортованого товару складає 10195,00 євро (що є меншою за вартість товару задекларованою позивачем), однак такий висновок був не взятий до уваги відповідачем.

Також суд вважає безпідставною вимогу про надання відомостей про додатково понесені витрати (витрати на транспортування оцінюваного транспортного засобу та інші супутні витрати), оскільки як уже зазначалось згідно з пунктами 6, 8 частини другої статті 53 МК України декларант має обов`язок подати документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, лише якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару; страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування, - лише якщо здійснювалося страхування. У той же час, зі змісту контракту 16.06.2023 №10/23-APS/РВ та інвойсу від 08.08.2023 №0823290 не вбачається, що на позивача покладалися інші фінансові зобов`язання (тобто, що він мав нести також інші витрати) у зв`язку із продажем йому товару компанією «APS-Automobile», доказів протилежного відповідачем не надано.

При цьому суд вважає безпідставною вимогу митного органу надати митну декларацію країни відправлення, оскільки митна декларація країни відправлення може лише підтверджувати проходження товару (вантажем) митного оформлення в країні відправлення, однак ніяк не може підтверджувати чи спростовувати числове значення заявленої митної вартості товару.

Крім того, ненадання виписки з бухгалтерської документації продавцем покупцю не може позбавляти останнього можливості декларувати товар на підставі інших документів, що підтверджують ціну товару. Відсутність такої бухгалтерської документації у покупця товару, яка може бути комерційною таємницею продавця щодо формування ціни товару для інших покупців і за відмінними умовами поставки, не свідчить про недобросовісність у декларуванні митної вартості.

З урахуванням наведеного висновок у спірному рішенні про неможливість визначення митної вартості товару за ціною договору щодо товару, який імпортується, та за рівнем, визначеним декларантом, не є доведеними. При цьому відповідач не вказав на неправильність проведеного розрахунку митної вартості, зазначеної у митній декларації, не зазначив, які саме складові митної вартості не підтверджені документально та які саме відомості відсутні/не піддаються обчисленню у поданих декларантом документах. Наведене дає підстави для висновку, що сумніви відповідача щодо складових митної вартості імпортованого товару ґрунтуються виключно на його припущеннях, а не на достовірних відомостях.

Враховуючи позицію Верховного Суду у постановах від 12.03.2019 у справі №826/2313/16, від 13.06.2019 у справі №820/6315/15, суд зауважує, що вимоги частини третьої та четвертої статті 53 та частини другої статті 58 МК України зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності. Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товару, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товару є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

При вирішенні спору суд враховує, що застосування другорядного - резервного методу визначення митної вартості товару передбачене статтею 64 МК України, згідно з якою у разі якщо митна вартість товару не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митним органом митних вартостях.

Відповідно до пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товару має містити, зокрема, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товару, інших умов, що могли вплинути на ціну товару), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товару, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

За змістом пункту 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товару, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №598 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 01.06.2012 за №883/21195), у рішенні про коригування митної вартості зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом. Посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо. У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Таким чином, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 08.02.2019 у справі №825/648/17.

Між тим у спірному рішенні митний орган лише вказав номер та дату митної декларації, на основі якої було здійснено коригування митної вартості товару, що не дає підстав вважати вказане рішення обґрунтованим та мотивованим. На думку суду, відповідач не виконав обов`язку щодо наведення у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом.

За усталеною та послідовною практикою Верховного Суду (постанови від 10.06.2021 у справі №815/6854/17, від 14.07.2020 у справі №809/1734/16) навіть наявність у митного органу інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг не відповідає вартості заявленій позивачем, не може утворити підстав для відмови у визнанні заявленої митної вартості за основним методом, оскільки митні органи при здійсненні митного контролю, у тому числі й з питань контролю правильності визначення митної вартості, мають діяти у спосіб, визначений МК України, а відомості, які містяться в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками, мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті органом доходів і зборів відповідних рішень. Наявність в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг, є більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення органом доходів і зборів контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за іншим методом, адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо). Автоматизована система аналізу та управління ризиками не може містити усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар.

На думку суду, формально нижчий рівень митної вартості імпортованого товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення у даному випадку не може розцінюватись як заниження декларантом митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару, і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.

Також суд зазначає, що Верховний Суд у постанові від 08 жовтня 2019 року у справі №803/776/17 вказав, що декларант не зобов`язаний (звільнений від обов`язку) доводити правильність заявленої ним митної вартості: його твердження про розмір митної вартості вважається правомірним, доки протилежне не буде доведено контролюючим органом.

На думку суду, відповідач не довів належними, достатніми та беззаперечними доказами, що надані декларантом документи у своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товару чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар (чи підлягає сплаті), та що такі документи не дають можливість здійснити митне оформлення товару за визначеним декларантом основним методом за ціною договору, як і не довів правових підстав для застосування резервного методу.

Відтак, з урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд дійшов висновку про те, що відповідач безпідставно відмовив у визнанні заявленої митної вартості спірного товару, оскільки позивач надав передбачені чинним законодавством документи, які підтверджують митну вартість товару, що ввозиться, та дають можливість визначити митну вартість товару за ціною договору шляхом застосування першого методу, а тому оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів від 21.08.2023 № UA204000/2023/000125/2 є необґрунтованим та таким, що не відповідає вказаним вище нормам МК України, у зв`язку із чим з наведених вище мотивів та підстав позовні вимоги про визнання протиправним та скасування рішення належить задовольнити.

Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи те, що суд задовольняє позов повністю, то на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 2684,00 грн., сплачений згідно квитанції від 27.09.2023 №ПН13701.

Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу в сумі 2500,00 грн. суд виходить з таких приписів статей 134, 139 КАС України.

Відповідно до частин першої, другої статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно з частинами третьою - п`ятою статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Як передбачено частинами шостою, сьомою статті 134 КАС України, у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

За приписами частини дев`ятої статті 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Виходячи з аналізу вищевказаних правових норм вбачається, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі. Сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.

На підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано копії таких документів: договору про надання правової допомоги від 28.08.2023 №28/08-23 (а.с.78-80), укладеного між Адвокатським об`єднанням «Бона Фіде» (далі - Адвокатське об`єднання) та ПП «ПОІНТ БРОК», детального опису робіт (а.с.81). З вказаних документів вбачається надання позивачу Адвокатським об`єднанням у цій справі комплексу юридичних послуг з оскарження рішення Рівненської митниці про коригування митної вартості товарів від 21.08.2023 № UA204000/2023/000125/2 (пункт 1.1). При цьому пунктом 3.1 вказаного договору визначено фіксовану суму гонорару - 2500,00 грн.

Суд враховує також, що відшкодуванню підлягають витрати незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено, та звертає увагу на пункт 3.1 договору про надання правової допомоги від 28.08.2023 №28/08-23, згідно з яким гонорар оплачується протягом п`яти банківських днів з моменту отримання остаточного рішення суду.

У свою чергу, представник відповідача у відзиві на позовну заяву не висловив своїх заперечень щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

На думку суду, виходячи із критеріїв, визначених частинами третьою, п`ятою статті 134, частиною дев`ятою статті 139 КАС України (зокрема, складність справи, яку розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження; час, який об`єктивно необхідно було витратити на підготовку позовної заяви, зважаючи на обсяг наданих адвокатом послуг), враховуючи відсутність заперечень відповідача щодо відшкодування витрат на правничу допомогу, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрати на правничу допомогу у розмірі 2500,00 грн.

Щодо стягнення витрат на оплату послуг перекладача у розмірі 1750,00 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

За приписами частин п`ятої восьмої статті 137 КАС України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, перекладача чи експерта встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Розмір витрат на оплату робіт (послуг) залученого стороною спеціаліста, перекладача чи експерта має бути співмірним із складністю відповідної роботи (послуг), її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт (надання послуг). У разі недотримання вимог щодо співмірності витрат суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на оплату робіт (послуг) спеціаліста, перекладача чи експерта, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат, які підлягають розподілу між сторонами.

Суд враховує висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 31.03.2020 у справі №160/7049/19, які полягають у такому.

Склад та розмір витрат, пов`язаних із залученням перекладача, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані документи, що свідчать про оплату витрат, пов`язаних із залученням перекладача, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на залучення перекладача, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Так, позивачем на підтвердження понесених витрат на залучення перекладача долучено до матеріалів справи лише копію рахунку-акту виконаних робіт №18/09/23 від 18.09.2023 та квитанцію від 25.09.2023 №ПН13053 (а.с.77).

Проте, зі змісту вказаного рахунку-акту виконаних робіт та квитанції неможливо встановити, що саме підлягало перекладу, обсяг послуг перекладу та чи такі послуги письмового перекладу були надані лише в межах цієї справи, оскільки суду не надано інших доказів. Отже, суд вважає, що такі витрати не доведені, а тому не підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись статтями 139, 243-246, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Рівненської митниці про коригування митної вартості товарів від 21.08.2023 № UA204000/2023/000125/2.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Рівненської митниці на користь Приватного підприємства «ПОІНТ БРОК» судовий збір у розмірі 2684,00 грн. (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири грн. 00 коп.) та витрати на правничу допомогу у розмірі 2500,00 грн. (дві тисячі п`ятсот грн. 00 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Приватне підприємство «ПОІНТ БРОК» (43023, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Карбишева, будинок 1, офіс 402, ідентифікаційний код 44670455).

Відповідач: Рівненська митниця (33028, Рівненська область, місто Рівне, вулиця Соборна, 104, ідентифікаційний код відокремленого підрозділу 43958370).

Суддя О. О. Андрусенко