Справа № 520/25829/23
Суддя: Волошин Д.А.
Дата ухвалення: 2023-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

11 грудня 2023 р. № 520/25829/23

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Волошин Д.А., розглянувши адміністративний позов Головного управління Національної поліції в Харківській області до ОСОБА_1 про відшкодування вартості предметів однострою особистого користування, строк носіння (експлуатація) яких не закінчився,

У С Т А Н О В И В :

Головне управління Національної поліції в Харківській області звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд стягнути зі ОСОБА_1 на користь Головного управління Національної поліції в Харківській області вартість предметів однострою особистого користування, строк експлуатації яких не закінчився, в сумі 4565,20 грн.

Ухвалою судді від 27.11.2023 позовну заяву Головного управління Національної поліції в Харківській області залишено без руху та надано позивачу термін - десять календарних днів з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків позовної заяви, шляхом надання до суду заяви про поновлення строку звернення до суду з даним позовом з належним обґрунтуванням причин пропуску строку та доказів поважності таких причин; доказів направлення на вірну адресу відповідача копій поданих до суду документів.

Копія ухвали про залишення позовної заяви без руху доставлена позивачу до електронного кабінету у системі "Електронний суд" 27.11.2023 о 18:54, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

До Харківського окружного адміністративного суду 08.12.2023 від позивача через систему "Електронний суд" надійшла заява про поновлення строку звернення до суду, в обґрунтування якої позивач зазначив, що звернення до суду з даним позовом відбулось з порушенням законодавчо встановленого строку звернення до суду, проте таке порушення відбулось з поважних причин, оскільки у позивача до серпня 2023 року були відсутні кошти на сплату судового збору. Позивач зазначив, що одразу після надходження грошових коштів, позивач розпочав активну роботу щодо подання позовних заяв по предметам однострою, однак, на той момент нараховувалося близько 61 одиниці неподаних позовних заяв. Так, позивач зазначив, що поважними причинами пропуску позивачем строку звернення до суду були велика завантаженість та недостатність особового складу. Позивач просить поновити строк звернення до суду з даним позовом.

Дослідивши вказану заяву, суд зазначає наступне.

Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 122 КАС України, для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.

Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (пункт 1 статті 32 зазначеної Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22.10.1996 за заявами №22083/93, 22095/93 у справі Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства , пункт 570 рішення від 20.09.2011 за заявою у справі ВАТ Нафтова компанія Юкос проти Росії ).

Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2011р. № 17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення у апеляційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку звернення до суду з поважних причин.

Судом встановлено, що позивач звернувся до суду з позовом 15.09.2023, заявив позовні вимоги про стягнення зі ОСОБА_1 на користь Головного управління Національної поліції в Харківській області вартості предметів однострою особистого користування, строк експлуатації яких не закінчився, в сумі 4 565,20 грн.

Зі змісту позовної заяви судом встановлено, що необхідність у відшкодуванні вартості предметів однострою особистого користування, строк експлуатації яких не закінчився, виникла у зв`язку зі звільненням ОСОБА_1 зі служби в поліції на підставі наказу від 04.06.2022.

Тобто, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення вартості предметів однострою особистого користування, строк експлуатації яких не закінчився, з ОСОБА_1 більше ніж через рік після його звільнення, що є значним терміном.

Так, позивач пропустив тримісячний строк звернення до суду.

Позивач на виконання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху надав заяву, в якій просив суд поновити пропущений строк звернення до суду з даним позовом зазначивши, що до серпня 2023 року у позивача були відсутні кошти на сплату судового збору. Лише 11.08.2023 додаткове фінансування надійшло до ГУНП в Харківській області. Одразу після надходження грошових коштів позивач розпочав активну роботу щодо подання позовних заяв по предметам однострою. У зв`язку з тим, що неподаних позовних заяв нараховувалося близько 61 одиниці, а також у зв`язку з великою завантаженістю, позивач пропустив строк звернення до суду.

З цього приводу суд зазначає наступне.

Суд не погоджується з твердженнями позивача, викладеними в заяві про поновлення пропущеного тримісячного строку звернення до суду, оскільки сплата судового збору за подання позову є процесуальним обов`язком сторони, що звертається до суду.

Обов`язок сплати судового збору слугує гарантуванню принципу рівності всіх осіб у правах щодо доступу до суду. При цьому, судовий збір виконує не тільки фіскальну, а й дисциплінуючу функцію. Він є одним із способів стимулювання належного виконання учасниками відповідних правовідносин своїх прав та обов`язків, передбачених законами України.

У постанові від 28 квітня 2021 року у справі № 640/3393/19 Велика Палата Верховного Суду зазначила про те, що особа, яка утримується за рахунок державного бюджету, має право в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів з метою забезпечення сплати судового збору, невжиття суб`єктом владних повноважень заходів щодо виділення коштів для сплати судового збору чи перерозподілу наявних кошторисних призначень не може вважатися поважною причиною пропуску процесуального строку для звернення до суду.

Причини пропуску строку є поважними, якщо обставини, які зумовили такі причини, є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

У постанові від 28 березня 2023 року по справі №420/9405/22 Верховний Суд дійшов висновку, що у ситуації з пропуском строків державними органами поважними причинами пропуску строку не може виступати необхідність дотримання внутрішньої процедури виділення та погодження коштів на сплату судового збору органом чи тимчасова відсутність таких коштів.

Зі змісту положень Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» та Кодексу адміністративного судочинства України надання документа про сплату судового збору у встановленому законом порядку та розмірі є одним із процесуальних обов`язків для реалізації права на звернення до суду, та не є обмеженням гарантованого права на доступ до суду.

У свою чергу, п. 5, 6 ч. 5 ст. 44 КАС України передбачено, що учасники справи зобов`язані надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні та виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Суд звертає увагу на те, що поважними причинами пропущення строку на звернення до суду можуть бути визнані лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Також, у заяві позивача вказано, що причиною пропуску строку є, в тому числі, недостатня кількість особового складу ГУНП в Харківській області.

Так, суд зазначає, що неспроможність позивача належним чином організувати роботу або фінансування витрат на оплату судового збору не може бути визнано поважною причиною пропущення тримісячного строку звернення та є суб`єктивною обставиною, яка залежить від самого позивача.

Вказані висновки також узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 12 жовтня 2022 року по справі №640/11452/19 при вирішенні питання щодо дотримання строків звернення до суду.

Відтак, викладені позивачем доводи не доводять підстав поважності пропуску строку звернення до суду.

При цьому, суд звертає увагу, що з програми "Діловодство спеціалізованого суду" судом встановлено, що в період трьох місяців з 05.06.2022 по 05.09.2022 позивачем подано до суду 124 позовних заяви, що свідчить про відсутність об`єктивних перешкод у позивача для звернення до суду з даним позовом у встановлений строк та не може одночасно створювати суб`єкту владних повноважень умови для звернення до суду з позовом більше ніж через рік.

Таким чином, позивач так і не навів достатніх та переконливих аргументів на підтвердження наявності об`єктивних, непереборних та істотних перешкод на звернення позивача до суду, які б завадили йому звернутися з цим позовом протягом встановленого законом строку, а тому наведені позивачем обставини суд визнає недостатніми для висновку про те, що позивач своєчасно звернувся до суду.

З огляду на викладене, суд робить висновок про відсутність підстав для поновлення строку звернення позивача до суду.

Згідно пункту 1 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Згідно пункту 9 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Керуючись статтями 122, 123, 169, 293, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В :

Заяву позивача про поновлення пропущеного строку - залишити без задоволення.

Позовну заяву Головного управління Національної поліції в Харківській області до ОСОБА_1 про відшкодування вартості предметів однострою особистого користування, строк носіння (експлуатація) яких не закінчився - повернути позивачу.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено Кодексом адміністративного судочинства України.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду повністю або частково у випадках, визначених статтею 294 цього Кодексу. Оскарження ухвали суду, яка не передбачена статтею 294 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Д.А.Волошин