Справа № 580/10427/23
Суддя: Василь ГАВРИЛЮК
Дата ухвалення: 2023-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2023 року справа № 580/10427/23

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гаврилюка В.О.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) подав позов до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (далі відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі відповідач-2) в якому просить:

- визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про відмову в призначенні пенсії № 25 від 18.10.2023 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 період ведення підприємницької діяльності з 04.11.1996 р. по 31.12.2001 р. (5 років 1 місяць 28 днів), з 01.01.2005 по 31.03.2010 (5 років 3 місяців 0 днів), з 01.04.2018 по 22.05.2018 (0 років 1 місяць 22 днів) та повторно переглянути заяву про призначення пенсії за віком від 12.10.2023.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач-2 протиправно не зарахував до страхового стажу позивача періоди ведення підприємницької діяльності з 04.11.1996 по 31.12.2001 (5 років 1 місяць 28 днів), з 01.01.2005 по 31.03.2010 (5 років 3 місяців 0 днів), з 01.04.2018 по 22.05.2018 (0 років 1 місяць 22 днів), оскільки чинне в спірні періоди законодавство передбачало таке зарахування.

Ухвалою від 10.11.2023 суддя Черкаського окружного адміністративного суду прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у адміністративній справі, вирішив розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

28.11.2023 до суду надійшов письмовий відзив на адміністративний позов, в якому представник Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області просив в задоволенні позову відмовити повністю, зазначивши при цьому, що за результати розгляду документів, доданих до заяви, до стажу роботи не зараховано періоди ведення підприємницької діяльності, з 01.01.2005 по 30.06.2010 та з 01.01.2018 по 31.03.2018, згідно даних в реєстрі застрахованих осіб Державного загальнообов`язкового державного соціального страхування індивідуальних відомостей про застраховану особу форми ОК-5, оскільки відсутні відомості сплату страхових внесків, у зв`язку із чим вважає спірне рішення законним та обґрунтованим.

29.11.2023 до суду надійшов письмовий відзив на адміністративний позов, в якому представник Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області просив в задоволенні позову відмовити повністю, зазначивши при цьому, що за принципом екстериторіальності виконавцем визначене Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області та за розглядом заяви позивача 18.10.2023 прийняте рішення про відмову у призначенні пенсії за віком, а Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області жодних неправомірних дій та порушень прав позивача не вчиняло. Щодо підстав відмови у призначенні пенсії зазначив, що на законодавчому рівні було передбачено зарахування до страхового (трудового) стажу для обчислення пенсій періоду здійснення підприємницької діяльності за умови сплати підприємцями страхових внесків до Пенсійного фонду України, які підлягали обов`язковій реєстрації як платники внесків в органах пенсійного фонду. Зазначив також, що за спірний період відсутні відомості про сплату страхових внесків, тому зарахувати у страховий стаж період здійснення підприємницької діяльності з наявних матеріалів не є можливим. Факт сплати внесків на соціальне страхування не підтверджено жодними належними та допустимими доказами. Зауважив, що сам по собі статус підприємця та перебування на загальній системі оподаткування не означає фактичне провадження підприємницької діяльності особою та автоматичну сплату страхових внесків. Таким чином, період підприємницької діяльності не зараховано до страхового стажу позивача, в зв`язку з відсутністю сплати страхових внесків у вказаний період. Головне управління критично оцінює надану позивачем довідку ГУ ДПС України в Черкаській області від 08.12.2021 та зазначає, що сплачуючи єдиний податок протягом спірного періоду, платник (тобто приватний підприємець), не звільнявся від подання звітності, в тому числі і до органів Пенсійного фонду, однак позивач не подавав до органів Пенсійного фонду України вищезазначену звітність.

Розгляд справи по суті відповідно до частини 3 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) розпочато через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, повно, всебічно, об`єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов до такого висновку.

Суд встановив, що 12.10.2023 позивач звернувся до органів Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за віком.

За наслідками розгляду поданої заяви Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області прийняло рішення про відмову у призначенні пенсії від 18.10.2023 № 25, зазначивши, що страховий стаж особи, з урахуванням періоду ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку (п. 3-1 розділу XV Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування) становить 25 років 10 місяців 24 дні.

За доданими документами до стажу роботи не зараховано: періоди ведення підприємницької діяльності, з 01.01.2005 по 30.06.2010 та з 01.01.2018 по 31.03.2018, згідно даних в реєстрі застрахованих осіб Державного загальнообов`язкового державного соціального страхування індивідуальних відомостей про застраховану особу форми ОК-5, оскільки відсутні відомості сплату страхових внесків.

Рішення відповідача-2 про відмову в призначенні пенсії позивач вважає протиправним, а тому за захистом своїх прав, свобод та інтересів звернувся до суду з цим позовом.

Під час вирішення спору по суті суд зазначає, що відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Нормами статті 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписом пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються, зокрема, Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 № 1058-IV (далі Закон № 1058).

Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону № 1058 страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно ст. 3 Закону України Про пенсійне забезпечення право на трудову пенсію мають особи, зайняті суспільно корисною працею, при додержанні інших умов, передбачених цим Законом: особи, які займаються підприємницькою діяльністю, заснованою на особистій власності фізичної особи та виключно її праці, - за умови сплати страхових внесків до Пенсійного фонду України (п. б).

Згідно ст. 56 Закону України Про пенсійне забезпечення до стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків.

Згідно п. 3-1 Розділу XV Прикінцеві положення Закону № 1058 до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 цього Закону включаються періоди ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку: з 1 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно, що підтверджуються довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності; з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).

Відповідно до пункту 4 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі Порядок № 637) періоди провадження фізичною особою підприємницької діяльності зараховуються до стажу роботи за умови підтвердження документами про сплату страхових внесків (платіжними дорученнями, квитанціями установ банків, документами, що підтверджують поштовий переказ, інформацією Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків (за наявності), а періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, фіксованого податку, спеціального торгового патенту підтверджуються свідоцтвом про сплату єдиного податку; спеціальним торговим патентом; документами про сплату єдиного податку, фіксованого податку, придбання спеціального торгового патенту (за наявності платіжних доручень, квитанцій установ банків, документів, що підтверджують поштовий переказ). Періоди провадження фізичною особою підприємницької діяльності можуть підтверджуватися даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Суд встановив, що 12.10.2023 позивач звернувся до органів Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за віком, до якої додав довідку Головного управління ДПС у Черкаській області від 08.12.2021 № 3111/К/23-00-54-026, згідно якої позивач перебував на обліку як приватний підприємець з 04.11.1996 по 13.03.2018 та перебував зокрема у період з 04.11.1996 по 31.12.2001 на загальній системі оподаткування.

Разом з тим, відповідач-2 прийняв рішення про відмову у призначенні пенсії від 18.10.2023 № 25, зазначивши, що до стажу роботи не зараховано: періоди ведення підприємницької діяльності, з 01.01.2005 по 30.06.2010 та з 01.01.2018 по 31.03.2018, згідно даних в реєстрі застрахованих осіб Державного загальнообов`язкового державного соціального страхування індивідуальних відомостей про застраховану особу форми ОК-5, оскільки відсутні відомості сплату страхових внесків.

Оцінюючи вказані підстави для відмови позивачу у призначенні пенсії, суд зазначає, що відповідно до відомостей за формою ОК-5 (а.с. 14 зворотній бік) позивач, як фізична особа-підприємець, сплатив страхові внески за період січень - березень 2018 року, у зв`язку із чим спірне рішення у вказаній частині суд вважає протиправним.

Щодо періоду з 01.01.2005 по 30.06.2010 суд зазначає, що матеріали справи не містять доказів сплати позивачем за вказаний період страхових внесків (єдиного внеску), у зв`язку із чим позовні вимоги за вказаний період суд вважає необґрунтованими.

Разом з тим, суд врахував, що під час прийняття спірного рішення відповідач-2 не надав оцінки періоду здійснення позивачем підприємницької діяльності з 04.11.1996 по 31.12.2001 на загальній системі оподаткування, в контексті наявності підстав для його зарахування до страхового стажу позивача. З аналізу форми РС право (а.с. 11) суд робить висновок, що відповідач-2 взагалі не досліджував вказаний період.

Суд врахував, що рішення суб`єкта владних повноважень повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Принцип обґрунтованості рішення вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями та неперевіреними фактами, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених відповідачем-2 в основу спірного рішення на відповідність вимогам частини 2 статті 2 КАС України, суд встановив, що вказане рішення є необґрунтованим, оскільки відповідач-2 не зарахував до страхового стажу позивача періоду січень - березень 2018 року (за який сплачено страхові внески), а також не надав оцінки періоду здійснення позивачем підприємницької діяльності з 04.11.1996 по 31.12.2001 на загальній системі оподаткування, в контексті наявності підстав для його зарахування до страхового стажу позивач, у зв`язку із чим доводи відповідача-2 про відсутність у позивача необхідного обсягу страхового стажу для призначення пенсії за віком суд вважає передчасними.

Невмотивованість рішення суб`єкта владних повноважень є підставою для його скасування, у зв`язку із чим, для належного захисту прав позивача, суд вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 18.10.2023 № 25.

Суд зазначає, що перевірка поданих позивачем документів, під час вирішення питання про призначення пенсії, належить до повноважень пенсійного органу, який, однак, у спірних правовідносинах не врахував частину наданих документів, не надав їм оцінку та не зазначив підстав їх неврахування, у зв`язку із чим виконуючи завдання адміністративного судочинства, передбачене у ст. 2 КАС України, суд дійшов висновку, що для належного судового захисту порушених прав позивача слід зобов`язати відповідача-2 повторно розглянути заяву позивача від 12.10.2023 № 16931 про призначення пенсії із доданими матеріалами та прийняти рішення за наслідками розгляду заяви з урахуванням висновків суду у мотивувальній частині цього рішення.

Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. При цьому в силу положень частини 2 статті 77 вказаного кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд при вирішенні спору враховує приписи статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є частково обґрунтованими, а вимоги такими, що належить задовольнити частково.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат, суд враховує таке.

Згідно статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до частин 1, 3 статті 139 вказаного Кодексу при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи на те, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, то частина судових витрат пропорційно частині задоволених позовних вимог, які підлягають відшкодуванню, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань відповідача-2.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 9, 14, 73-77, 139, 242 246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 18.10.2023 № 25 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 12.10.2023 № 16931 про призначення пенсії із доданими документами та прийняти рішення за наслідками розгляду заяви з урахуванням висновків суду у мотивувальній частині цього рішення.

У задоволенні іншої частини вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн 80 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду у строк, встановлений статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Учасники справи:

1) позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 );

2) відповідач-1 Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (18002, м. Черкаси, вул. Смілянська, 23, );

3) відповідач-2 Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65107, м. Одеса, вул. Канатна, 83, ).

Рішення складене у повному обсязі та підписане 11.12.2023.

Суддя Василь ГАВРИЛЮК