Справа № 600/7315/23-а
Суддя: Кушнір Віталіна Олександрівна
Дата ухвалення: 2023-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

11 грудня 2023 р. м. Чернівці справа № 600/7315/23-а

Суддя Чернівецького окружного адміністративного суду Кушнір В.О., розглянувши матеріали позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулась з позовом в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, в якому просить:

- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області щодо відмови виплатити допомогу до 5 травня як ветерану війни особі з інвалідністю внаслідок війни 2 групи за 2022 рік у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком з врахуванням вже виплаченої йому суми;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області здійснити перерахунок щорічної одноразової грошової допомоги до 5 травня йому як особі зі статусом "ветеран війни особа з інвалідністю внаслідок війни 2 групи" у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, встановленого ст.12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та провести відповідні виплати, з урахуванням виплаченої суми за 2022 рік.

Ухвалою суду від 21.11.2023р. позовну заяву залишено без руху. Встановлено позивачу строк для усунення недоліків - десять днів з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху шляхом подання заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду з цим позовом із зазначенням інших причин поважності пропуску строку звернення до суду та надання доказів їх поважності.

04 грудня 2023 року адвокатом Мельник С.Г. подано заяву про поновлення строку звернення до суду, в якій остання вказує, що з заявою щодо невиплати одноразової грошової допомоги до 5 травня позивач звернувся до ГУ ПФУ в Чернівецькій області тільки у 2023 році, оскільки з початку війни він перебував за межами Чернівецької області та не мав змоги контролювати нарахування соціальної допомоги. Також за місцем його реєстрації ніхто не проживав, відтак всі дані щодо отримання спірної допомоги він зміг отримати на початку червня 2023 року, як наслідок звернутись із заявою про добровільну виплату відповідачем коштів у повному обсязі він зміг на початку червня 2023 року, а про відмову у виплаті дізнався листом від 30.06.2023р. Вказані підстави, на думку представника позивача, є поважними причинами пропуску строку звернення до суду з цим позовом.

Окрім цього, представник позивача, як і в поданому позові, вважає, що запровадження воєнного стану є поважною причиною для поновлення процесуальних строків, у зв`язку з чим просить поновити строк звернення до суду.

Вирішуючи заяву про поновлення строків звернення до суду з даним позовом, суд виходить з наступного.

Частиною 1 статті 121 КАС України встановлено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Критеріями оцінки причин поважності пропуску строку звернення до суду є: 1) обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк (є причиною); 2) обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла або тривала протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом. В свою чергу, поважною може бути визнано причину, яка носить об`єктивний характер, та з обставин незалежних від позивача унеможливила звернення до суду з адміністративним позовом.

Такий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 27 листопада 2018 року у справі №473/2236/17.

Крім того, причини пропуску строку звернення до адміністративного суду можуть бути визнані судом поважними лише якщо відповідні обставини виникли об`єктивно, незалежно від волі особи, безпосередньо унеможливлюють або ускладнюють можливість подання позову у визначений законом строк, виникли протягом строку, який пропущено, та підтверджується належними і допустимими доказами.

Зазначені висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі 240/12017/19 від 31.03.2021.

Так, позивач, як на обставину, що унеможливила чи ускладнила звернення до суду з цим позовом, посилається на оголошення в країні воєнного стану у зв`язку з чим він перебував за межами Чернівецької області. Натомість, на підтвердження даної обставини позивачем не надано суду жодного доказу.

Крім того, у заяві про поновлення строку, не зазначаються причини, з яких дані про не нарахування позивачу спірної допомоги він зміг отримати тільки на початку червня 2023 року.

Слід зазначити, що останній день, який як зазначено в Законі України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", визначений як останній для осіб, які не отримали разової грошової допомоги до 5 травня та мають право звернутися за нею та отримати її є 30 вересня відповідного року, в якому здійснюється виплата допомоги. З огляду на викладене, суд зауважує, що перебіг строку звернення позивача до суду з даним позовом обраховується з 30 вересня відповідного року, за який виплачується разова щорічна грошова допомога, про що позивачу зазначалось в ухвалі про залишення позовної заяви без руху.

Законодавче обмеження строку звернення до адміністративного суду обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Тобто, встановлення законом процесуальних строків передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть шкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (див. mutatis mutandis рішення у справі Перетяка та Шереметьев проти України (Peretyaka And Sheremetyev v. Ukraine) від 21 грудня 2010 року, заяви № 17160/06 та № 35548/06, § 33).

Право на доступ до суду реалізується на підставах і в порядку, встановлених законом. Процесуальний кодекс установлює обмеження щодо відповідних судових процедур.

Зазначені обмеження спрямовані на дотримання оптимального балансу між правом людини на судовий захист і принципами юридичної визначеності, ефективності й оперативності судового процесу.

Таким чином, поновлення встановленого процесуальним законом строку для звернення до адміністративного суду здійснюється у розумних межах та лише у виняткових, особливих випадках, виключно за наявності обставин об`єктивного і непереборного характеру (підтверджених доказами), які істотно ускладнили або унеможливили своєчасну реалізацію права звернення до адміністративного суду за захистом порушених прав, свобод або законних інтересів.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладено Верховним Судом у постанові від 04.10.2019 у справі №820/4188/18.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що незнання про порушення своїх прав через байдужість або небажання дізнатися не можуть розглядатися судом як поважна причина пропуску строку звернення до суду з даним адміністративним позовом, оскільки є результатом суб`єктивних дій самого позивача, а не об`єктивно існуючими обставинами, що перешкоджають йому вчасно реалізувати своє право на судовий захист.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом, зокрема, у постанові від 30.08.2018 в адміністративній справі № 813/2897/16.

Таким чином, позивачем не наведено достатніх та переконливих аргументів на підтвердження наявності об`єктивних, непереборних та істотних перешкод для звернення до суду протягом встановленого законом строку. Доводи щодо відсутності за місцем реєстрації та перебування за межами Чернівецької області не підтверджені жодними доказами та, на переконання суду, не можуть обґрунтовувати пасивну поведінку позивача та зволікання із захистом свого порушеного права.

Щодо доводів заяви, що введення в Україні режиму воєнного стану 24 лютого 2022 року та подальше його продовження є об`єктивною та поважною причиною пропуску процесуальних строків, встановлених законом і судом, суд зазначає, що оцінку таким доводам суд надав в ухвалі про залишення позовної заяви без руху та відповідно визнав їх не поважними. Відтак, суд вважає недоцільним посилання на ці ж причини в заяві про поновлення строку.

З цього приводу суд додатково зауважує, що згідно з позицією Великої Палати Верховного Суду від 10.11.2022 у справі №990/115/22 "запровадження на території України воєнного стану не зупинило перебіг процесуальних строків звернення до суду з позовами. Питання поновлення процесуального строку у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Сам собою факт запровадження воєнного стану в Україні не є підставою для поновлення процесуального строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку".

За таких обставин, оцінивши доводи, наведені у заяві про поновлення строк звернення до суду, суд дійшов висновку про їх необґрунтованість, що свідчить про наявність підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду з цим позовом неповажними.

За приписами частини 2 статті 123 КАС України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

На підставі наведеного та керуючись статтями 123, 169, 241, 243, 248 КАС України, суддя -

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву повернути позивачу.

2. Роз`яснити, що відповідно до частини восьмої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Згідно статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України ухвали суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду повністю або частково. Апеляційна скарга на ухвалу подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення (складання).

Суддя В.О. Кушнір