Справа № 560/9341/23
Суддя: Фелонюк Д.Л.
Дата ухвалення: 2023-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/9341/23
РІШЕННЯ

іменем України

11 грудня 2023 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Фелонюк Д.Л. розглянув адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

І. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ СТОРІН

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просить:

- визнати протиправними дії НОМЕР_1 прикордонний загін ім. полковника Олександра Жуковського Державної прикордонної служби України, щодо відмови нарахувати і виплатити ОСОБА_1 , щодо нарахування та виплати основні і додаткові види грошового забезпечення, зокрема індексацію грошового забезпечення за весь період служби, грошову компенсація за всі невикористані дні відпустки за 2022 рік, одноразову грошову допомогу при звільненні, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2022 рік, грошова допомога для оздоровлення за 2022 рік;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 щодо нарахування та виплати основні і додаткові види грошового забезпечення, зокрема індексацію грошового забезпечення за весь період служби, грошову компенсацію за всі невикористані дні відпустки за 2022 рік, одноразову грошову допомогу при звільненні, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2022 рік, грошова допомога для оздоровлення за 2022 рік.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що на момент звільнення позивачу протиправно не виплачено грошове забезпечення в повному обсязі.

До суду надійшов відзив, в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Зазначає, що позивач в періоди перебування у відпустках по догляду за дитиною (з 23.09.2013 по 08.06.2016 та з 27.10.2016 по 04.07.2022) грошове забезпечення не отримував та, відповідно, індексація грошового забезпечення не проводилася. Право на щорічну відпустку у 2022 році, з урахуванням частини 2 статті 181 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України), позивач не набув у зв`язку з тим, що перебував у відпустці по догляду за дитиною та, не виходячи з неї, з 04.07.2022 звільнений в запас Збройних Сил України.

Право на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні позивач не має, оскільки позивач дотримався однієї з двох обов`язкових умов, передбачених абзацом 2 пункту 2 статті 15 Закону України від 20.12.1991 №2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон №2011-ХІІ). За наявності достатньої кількості вислуги років, причина звільнення позивача з військової служби не міститься у Переліку сімейних обставин та інших поважних причин, що можуть бути підставою для звільнення громадян з військової служби та із служби осіб рядового і начальницького складу, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 12.06.2013 №413 (далі - Перелік №413).

Позивач не набув права на отримання виплати матеріальної допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2022 рік, оскільки матеріальна допомога надається на підставі рапорту. Проте відповідні рапорти позивач не подав.

Крім того, військовослужбовцям, які перебувають у відпустці для догляду за дитиною до шести років, допомога для оздоровлення може надаватися тільки в році вибуття у відпустку та в році, у якому вони стали до виконання обов`язків за посадою після прибуття з цієї відпустки. Також, виплата допомоги на оздоровлення надається разом з щорічною основною відпусткою на яку позивач не набула права.

До суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач просить задовольнити позовні вимоги. Зазначає, що викладені в відзиві заперечення не спростовують наведених у позовній заяві обставин.

До суду надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Зазначає, що позивач за періоди перебування у відпустках по догляду за дитиною (з 23.09.2013 по 07.06.2016 та з 27.10.2016 по 04.07.2022) грошове забезпечення не отримував, відповідно, індексація грошового забезпечення не проводилася. В період з 08.06.2016 по 26.10.2016 величина індексу споживчих цін не перевищила поріг індексації, який встановлений в розмірі 103 відсотка, що визначено пунктом 1-1 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 (далі - Порядок №1078), тому, підстав для нарахування індексації не було.

ІІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 31.05.2023 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 19.06.2023 відкрито провадження в цій справі та вирішено її розглянути за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Відповідно до витягу із наказу Начальника Ізмаїльського прикордонного загону Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 01.03.2012 №42-ОС "По особовому складу" та витягу з наказу Начальника НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 04.07.2022 №300-ОС "Про особовий склад" позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 Державної прикордонної служби України ( НОМЕР_1 прикордонний загін імені ОСОБА_2 ) з 01.03.2012 по 04.07.2022 (звільнено в запас Збройних Сил України за підпунктом "г" (через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовець не висловив бажання продовжувати військову службу): військовослужбовці-жінки, які перебувають у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а також якщо дитина потребує домашнього догляду тривалістю, визначеною в медичному висновку, але не більше як до досягнення нею шестирічного віку) пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу").

Згідно з витягом з наказу Начальника НОМЕР_1 прикордонного загону (І категорії) Південного регіонального управління (І категорії) Державної прикордонної служби України від 04.09.2013 №345-ОС "По особовому складу" з 23.09.2013 по 27.07.2016 позивачу надана відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Відповідно до витягу з наказу Начальника НОМЕР_1 прикордонного загону Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 09.06.2016 №224-ОС "По особовому складу (з кадрових питань) 08.06.2016 позивач приступив до виконання службових обов`язків.

Згідно з витягами з наказів Начальника НОМЕР_1 прикордонного загону Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 27.10.2016 №434-ОС, від 14.08.2019 №371-ОС, від 14.02.2020 №72-ОС, від 14.08.2020 №368-ОС, від 12.02.2021 №69-ОС, від 13.08.2021 №369-ОС та від 11.02.2022 №66-ОС з 27.10.2016 по 14.08.2022 позивачу надані відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та без збереження заробітної плати для догляду за дитиною більшої тривалості (з врахуванням потреби домашнього догляду тривалістю, визначеною в медичному висновку).

За результатами розгляду заяви позивача, відповідач листом від 13.05.2023 повідомив про відсутність підстав для нарахування та виплати індексації грошового забезпечення, грошової компенсації за всі невикористані відпустки, одноразової грошової допомоги при звільненні, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та матеріальної допомоги для оздоровлення.

Позивач, вважаючи порушеними його права щодо отримання грошового забезпечення, звернувся з позовом до суду.

IV. ЗАКОНОДАВСТВО ТА ОЦІНКА СУДУ

Відповідно до статті 16 Закону України від 03.04.2003 №661-IV "Про Державну прикордонну службу України" (далі - Закон №661-IV) умови грошового забезпечення військовослужбовців та оплати праці працівників Державної прикордонної служби України визначаються законодавством.

Згідно з частиною 4 статті 9 Закону №2011-XIІ грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Відповідно до пункту 12 розділу І Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 25.06.2018 №558, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 23.07.2018 за №854/32306 (далі - Інструкція №558), питання грошового забезпечення військовослужбовців, які перебувають у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а у виняткових випадках, якщо дитині необхідний домашній догляд згідно з медичними висновками, - не більш як до досягнення дитиною шестирічного віку, регулюється відповідно до вимог чинного законодавства.

Згідно з частиною 5 статті 11 Закону №2011-XII військовослужбовці-жінки користуються всіма пільгами, передбаченими законодавством з питань соціального захисту жінок, охорони материнства і дитинства. Ці пільги поширюються на батьків з числа військовослужбовців, які виховують дітей без матері (у разі її смерті, позбавлення батьківських прав, на час перебування у лікувальному закладі охорони здоров`я та в інших випадках відсутності материнського піклування про дітей).

Відповідно до частини 8 статті 10-1 Закону №2011-XII військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки та соціальні відпустки надаються відповідно до Закону України "Про відпустки". Інші додаткові відпустки надаються їм на підставах та в порядку, визначених відповідними законами України.

У разі якщо Законом України "Про відпустки" або іншими законами України передбачено надання додаткових відпусток без збереження заробітної плати, такі відпустки військовослужбовцям надаються без збереження грошового забезпечення.

Приписами пункту 4 частини 1 статті 4 Закону України від 15.11.1996 №504/96-ВР "Про відпустки" (далі - Закон №504/96-ВР) визначено, що відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку є соціальною відпусткою.

Згідно з частинами 1, 2 статті 18 Закону №504/96-ВР після закінчення відпустки у зв`язку з вагітністю та пологами за бажанням матері або батька дитини одному з них надається відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Підприємство, установа, організація за рахунок власних коштів може надавати одному з батьків дитини частково оплачувану відпустку та відпустку без збереження заробітної плати для догляду за дитиною більшої тривалості.

Відповідно до частин 3, 6 статті 179 КЗпП України за бажанням матері або батька дитини одному з них надається відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з виплатою за ці періоди допомоги відповідно до законодавства.

У разі, якщо дитина потребує домашнього догляду, одному з батьків дитини в обов`язковому порядку надається відпустка без збереження заробітної плати тривалістю, визначеною у медичному висновку, але не більш як до досягнення дитиною шестирічного віку.

Згідно з частиною 2 статті 181 КЗпП України відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустка без збереження заробітної плати (частини третя та шоста статті 179 цього Кодексу) зараховуються як до загального, так і до безперервного стажу роботи і до стажу роботи за спеціальністю. Час відпусток, зазначених у цій статті, до стажу роботи, що дає право на щорічну відпустку, не зараховується.

Відповідно до статті 27 Закону №661-IV фінансування діяльності Державної прикордонної служби України здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України та інших джерел, передбачених законодавством.

Пільги, компенсації та гарантії, передбачені цим Законом, надаються за рахунок і в межах бюджетних асигнувань на утримання відповідних бюджетних установ.

З врахуванням наведених норм та фактичних обставин справи, суд зазначає, що позивач у періоди перебування у відпустках по догляду за дитиною (з 23.09.2013 по 08.06.2016 та з 27.10.2016 по 04.07.2022) грошове забезпечення не отримував, а також не набув право на щорічну відпустку у 2022 році.

Стосовно позовних вимог в частині нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за весь період служби, суд зазначає та враховує таке.

Згідно з статтею 1 Закону України від 03.07.1991 №1282-XII "Про індексацію грошових доходів населення" (далі - Закон №1282-XII) індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Частиною 1 статті 2 Закону №1282-XII встановлено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).

Як встановив суд, позивач за періоди перебування у відпустках по догляду за дитиною (з 23.09.2013 по 07.06.2016 та з 27.10.2016 по 04.07.2022) грошове забезпечення не отримував, а тому, відсутні підстави для індексації грошового забезпечення у вказані періоди.

Приписами пункту 1-1 Порядку №1078, в редакції, чинній в період з 01.03.2012 по 22.09.2013, визначено, що індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 101 відсотка.

При цьому, за змістом довідки відповідача, у період з 01.03.2012 по 22.09.2013 величина індексу споживчих цін не перевищила поріг індексації, який встановлений в розмірі 101 відсотка.

Отже, відсутні підстави для індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2012 по 22.09.2013.

Положеннями пункту 1-1 Порядку №1078, в редакції, чинній в період з 08.06.2016 по 26.10.2016, встановлено, що індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка.

За змістом довідки відповідача, в період з 08.06.2016 по 26.10.2016 величина індексу споживчих цін не перевищила поріг індексації, який встановлений в розмірі 103 відсотка. Це свідчить про відсутність підстав для нарахування та виплати індексації грошового забезпечення в період з 08.06.2016 по 26.10.2016.

Таким чином, позовні вимоги в частині нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за весь період служби є безпідставними та слід відмовити в їх задоволенні.

Щодо позовних вимог в частині нарахування та виплати грошової компенсації за всі невикористані дні відпустки за 2022 рік, суд вважає відсутніми підстави для їх задоволення з огляду на таке.

Як встановив суд, позивач право на щорічну відпустку у 2022 році не набув у зв`язку з перебуванням у відпустці для догляду за дитиною та, не виходячи з неї, з 04.07.2022 звільнення в запас Збройних Сил України.

Відповідно до частини 14 статті 10-1 Закону №2011-XII військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються з військової служби, за винятком осіб, які звільняються зі служби за віком, станом здоров`я, у зв`язку з прямим підпорядкуванням близькій особі та у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, щорічна основна відпустка надається з розрахунку 1/12 частини тривалості відпустки, на яку вони мають право відповідно до пункту 1 цієї статті за кожний повний місяць служби в році звільнення. При цьому, якщо тривалість відпустки таких військовослужбовців становить більш як 10 календарних днів, їм оплачується вартість проїзду до місця проведення відпустки і назад до місця служби або до обраного місця проживання в межах України у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі не використані за час проходження військової служби дні щорічних основної та додаткової відпусток, а також додаткової відпустки військовослужбовцям, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи, та додаткової відпустки, передбаченої статтею 16-2 Закону України "Про відпустки".

Оскільки позивач права на щорічні відпустки у 2022 році не набув, то немає підстав виплачувати компенсацію за них.

Щодо позовних вимог в частині нарахування та виплати одноразової грошової допомоги при звільненні, суд зазначає таке.

Згідно з підпунктом "г" пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України від 25.03.1992 №2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі - Закон №2232-XII) контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби під час проведення мобілізації та дії воєнного стану на підставах: через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу): військовослужбовці-жінки, які перебувають у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а також якщо дитина потребує домашнього догляду тривалістю, визначеною в медичному висновку, але не більш як до досягнення нею шестирічного віку.

Відповідно до статті 15 Закону №2011-XII військовослужбовцям при звільненні з військової служби за власним бажанням, через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, які мають вислугу 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Виплата військовослужбовцям зазначеної в цьому пункті одноразової грошової допомоги при звільненні їх з військової служби здійснюється Міністерством оборони України, іншими утвореними відповідно до законів України військовими формуваннями та правоохоронними органами за рахунок коштів Державного бюджету України, передбачених на їх утримання.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.06.2013 №413 затверджений Перелік №413.

Тобто, відповідач повинна здійснювати виплату одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби за власним бажанням, через такі сімейні обставини та інші поважні причини, які визначені Переліком №413

Приписами статті 15 Закону №2011-XII визначено обов`язкові умови призначення та виплати одноразової грошової допомоги, а саме наявність: 1) сімейних обставин або інших поважних причин, перелік яких визначається Переліком №413); 2) вислуги 10 років і більше.

Якщо в сукупності ці умови дотримані, особа, яка звільняється з військової служби за власним бажанням, через такі сімейні обставини або інші поважні причини, набуває права на отримання одноразової грошової допомоги в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Суд встановив, що з врахуванням витягу з наказу Начальника НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 04.07.2022 №300-ОС (у якому, зокрема, визначено вислугу років позивача), позивач дотримався однієї з двох обов`язкових умов, передбачених статтею 15 Закону №2011-XII, а саме наявності достатньої кількості вислуги років. Водночас, причина звільнення позивача з військової служби у Переліку №413 не міститься. Тому позивач не набув права на отримання одноразової грошової допомоги при звільнені.

Щодо позовних вимог в частині нарахування та виплати матеріальної допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2022 рік, суд зазначає та враховує наступне.

Приписами підпункту 3 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (далі - Постанова №704) надано право керівникам державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання надавати один раз на рік військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення, та допомогу для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.

Відповідно до пунктів 1, 2 глави 6 розділу IV Інструкції №558 військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) за рішенням начальника (командира) органу Держприкордонслужби може надаватися у межах фонду грошового забезпечення, затвердженого в кошторисі органу Держприкордонслужби, один раз на рік матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань (далі - матеріальна допомога) в розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення.

Розмір матеріальної допомоги щороку встановлюється Адміністрацією Держприкордонслужби виходячи з наявного фонду грошового забезпечення.

Матеріальна допомога надається військовослужбовцю на підставі рапорту, який подається за командою.

Питання щодо виплати матеріальної допомоги військовослужбовцям розглядаються комісією, склад якої затверджується наказом начальника (командира) органу Держприкордонслужби.

Рішення комісії оформлюється протоколом, який затверджується начальником (командиром) органу Держприкордонслужби, і разом з рапортами військовослужбовців передається до фінансово-економічного підрозділу для виплати матеріальної допомоги.

Матеріальна допомога військовослужбовцям виплачується за місцем штатної служби або органом, у якому військовослужбовець перебуває на фінансовому забезпеченні.

Згідно з пунктами 1, 2, 4 глави 7 розділу IV Інструкції №558 військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) один раз на рік надається допомога для оздоровлення (далі - допомога) в розмірі місячного грошового забезпечення.

Допомога надається військовослужбовцям за їх рапортом за місцем штатної служби на підставі наказу начальника (командира) органу Держприкордонслужби, а начальникові (командирові) - на підставі наказу начальника вищого рівня із зазначенням у ньому розміру допомоги.

Військовослужбовцям, які перебувають у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а в дозволених законодавством випадках - до шести років, допомога для оздоровлення може надаватися тільки в році вибуття у відпустку та в році, у якому вони стали до виконання обов`язків за посадою після прибуття з цієї відпустки.

У довідці військової частини НОМЕР_2 від 27.06.2023 №365 зазначено, що відповідно до: Журналу обліку рапортів ІНФОРМАЦІЯ_2 (військової частини НОМЕР_2 ) у січня 2022 року від ОСОБА_1 надійшов рапорт за вхідним № 2008-22-Вн від 26.01.2022 про надання відпустки по догляду за дитиною; Журналу обліку пропозицій, заяв і скарг громадян ІНФОРМАЦІЯ_2 (військової частини НОМЕР_2 ) у січня 2022 року пропозицій, заяв і скарг від ОСОБА_1 не надходило.

Доводи позивача про подання в січні 2022 року рапорту на виплату матеріальної допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань суд оцінює критично, оскільки відсутні докази на її підтвердження.

З викладеного слідує, що військовослужбовцям, які перебувають у відпустці для догляду за дитиною - до шести років, допомога для оздоровлення може надаватися тільки в році вибуття у відпустку та в році, у якому вони стали до виконання обов`язків за посадою після прибуття з цієї відпустки. Проте позивач у 2022 році не вибував у відпустку для догляду за дитиною (наказом від 13.08.2021 №369-ОС позивачу надано відпустку з 15.08.2021 до фактичного виходу на службу, але не пізніше 14.02.2022, а наказом від 11.02.2022 №66-ОС продовжено відпустку по догляду за дитиною з 15.02.2022 до фактичного виходу на службу, але не пізніше14.08.2022), а також не став до виконання обов`язків за посадою після прибуття з цієї відпустки (04.07.2022 позивач звільнений в запас Збройних Сил України без виходу з відпустки).

Також, виплата допомоги на оздоровлення надається разом з щорічною основною відпусткою на яку позивач не набув права.

Таким чином, позивач не набув права на отримання виплати матеріальної допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2022 рік.

Інші доводи та заперечення сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують.

За нормами частин 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Наведене свідчить про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Враховуючи положення статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, звільнення позивача від сплати судового збору, а також відсутність підстав для задоволення позовних вимог, судові витрати розподілу не належать.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

у задоволенні позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3 )
Відповідач:НОМЕР_1 прикордонний загін ім. полковника Олександра Жуковського Державної прикордонної служби України (вул. Г. Музиченка 31, м. Ізмаїл, Одеська область, 68609 , код ЄДРПОУ - 14321860)

Головуючий суддя Д.Л. Фелонюк