Справа № 280/9263/23
Суддя: Мінаєва Катерина Володимирівна
Дата ухвалення: 2023-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2023 року Справа № 280/9263/23 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Мінаєвої К.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, в якій позивач просить суд:

1) визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 23.06.2023 № 6 про відмову у призначенні позивачу дострокової пенсії на пільгових умовах за віком як працівнику, зайнятому повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та згідно з поданою заявою від 16.06.2023;

2) зобов`язати відповідача призначити та здійснити виплату позивачу пенсії на пільгових умовах за віком як працівнику, зайнятому повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із зарахуванням до його пільгового стажу періодів роботи: з 28.10.1996 по 31.12.1997, з 30.06.1999 по 15.08.1999, з 01.01.2000 по 31.12.2002 та з 01.01.2004 по 21.05.2004, з дня звернення за призначенням пенсії, а саме з 16.06.2023.

Крім того, просить стягнути з відповідача на свою користь судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що звернувшись до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах у відповідності до вимог пункту 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», позивач отримав відмову з огляду на відсутність достатнього пільгового стажу. На думку позивача він має пільговий стаж 7 років 7 місяців 4 дня, проте пенсійним органом зараховано лише 2 роки 10 місяців 15 днів. При цьому до пільгового стажу були зараховані періоди згідно відомостей по спеціальному стажу, що містяться в індивідуальних відомостях про застраховану особу Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування з урахуванням результатів проведення атестацій робочих місць за умовами праці для підтвердження права працівників на пільгове забезпечення за Списками № 1 та № 2. Для підтвердження незарахованих до стажу періодів роботи запропоновано ініціювати передачу необхідного пакету документів на розгляд Комісії з питань підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії. З прийнятим відповідачем рішенням позивач не погоджується, через що вважає його протиправним, просить позов задовольнити у повному обсязі.

Ухвалою від 07.11.2023 суд відкрив провадження в адміністративній справі та призначив її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику сторін; витребував від Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області належним чином засвідчену копію пенсійної справи ОСОБА_1 та інші докази, на підставі яких прийнято оскаржуване рішення.

27.11.2023 від Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області надійшли пояснення (вх.№52821), в яких зазначено, що оскаржуваним рішенням, яким опрацьовано заяву за принципом екстериторіальності, позивачу відмовлено у призначенні пенсії відповідно до статті 114 Закону № 1058 у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу. Вказує, що згідно вимог діючого законодавства, період роботи у колгоспах підтверджується відповідними документами (трудова книжка колгоспника, архівні довідки), із зазначенням встановленого колгоспом річного мінімуму трудової участі, результатів його виконання тощо. Тому, період роботи позивача з 24.04.1980 по 31.08.1980 правомірно не зараховано до страхового стажу, оскільки відсутні відомості про встановлений мінімум трудової участі в громадському господарстві. Звертає увагу, що період, який підлягає зарахуванню до пільгового стажу роботи, визначає підприємство шляхом надання уточнюючої довідки, відтак видана ліквідатором довідка для призначення пенсії на пільгових умовах не відповідає зазначеним вимогам. Представник зауважує, що для підтвердження пільгового стажу на Комісії позивачу необхідно звернутись до будь-якого діючого відділу обслуговування громадян (сервісного центру) та надати відповідну заяву згідно з додатком 2 до Порядку № 18- l та необхідними документами. Крім того вказує на дискреційності повноважень пенсійного органу у сфері призначення пенсії. Підсумовуючи вказує, що пенсія позивачу розрахована вірно відповідно до чинного законодавства України, тому підстави для задоволення вимог позивача повністю відсутні.

Відповідач про розгляд справи повідомлений належним чином, проте заяви про визнання позову або відзиву на позовну заяву в строки, передбачені статтею 261 КАС України, до суду не надходило. Відтак, керуючись частиною шостою статті 162 КАС України, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд встановив такі обставини.

Позивач, ОСОБА_1 , відповідно до паспорту громадянина України серії НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.6-7).

16.06.2023 позивач звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2.

За принципом екстериторіальності заяву позивача про призначення пенсії було розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області та прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії від 23.06.2023 № 6. За результатами розгляду документів, доданих до заяви, до страхового стажу не зараховано період трудової діяльності у колгоспі ім. Орджонікідзе з 24.04.1980 по 31.08.1980, оскільки відсутня інформація про встановлений та вироблений мінімум трудової участі в громадському господарстві (вихододні). Також до пільгового стажу не зараховано періоди роботи на посаді слюсаря-ремонтника ВАТ «Запорізький завод гумово-технічних виробів» (відповідно до ухвали Господарського суду Запорізької області № 908/5675/15 від 03.08.2016 ліквідовано без правонаступників) з 28.10.1996 по 31.12.1997, з 30.06.1999 по 15.08.1999, з 01.01.2000 по 31.12.2002, з 01.01.2004 по 21.05.2004. Для підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу роботи для призначення пенсії на пільгових умовах, рекомендовано ініціювати передачу необхідного пакету документів на розгляд Комісії з питань підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії. Відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» через відсутність необхідного пільгового стажу (а.с.8-9).

У трудовій книжці колгоспника НОМЕР_2 , виданої на ім`я ОСОБА_1 , наявні записи №№ 6-7:

28.10.1996 прийнятий слюсарем-ремонтником 5 розряду у цех з виробництва формових та неформових гумових технічних виробів (наказ № 23 від 28.10.1996);

21.05.2004 - звільнений за ст. 38 КЗпП України за власним бажанням (наказ №8 від 21.05.2004) (а.с.11).

До переліку робочих місць, професій та посад, працівникам яких підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за Списками № 1 і № 2, затвердженого 01.07.1994 директором ЗЗГТВ, належить професія «слюсаря-ремонтника» (а.с.17-18).

Також до переліку робочих місць, професій та посад, працівникам яких підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за Списками № 1, № 2, затвердженого наказом ПАТ «ЗЗГТВ», наказом № 130 від 16.08.1999, належить професія «слюсаря-ремонтника» (а.с.20-21).

Крім того, до переліку робочих місць, професій та посад, працівникам яких підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком № 2 на ВАТ «ЗЗГТВ», затвердженого наказом Голови правління № 123 від 22.06.2005, належить професія «слюсар-ремонтник» (а.с.22-24).

Згідно з довідкою від 03.08.2016 № 55, виданою ПАТ «Запорізький завод гумово-технічних виробів», ПАТ «ЗЗГТВ» ліквідовано 03.08.2016 рішенням суду без правонаступників. Підстава: ухвала Господарського суду Запорізької області від 03.08.2016, справа № 908/5675/15 (а.с.25).

У відповідності до акту приймання-передачі документів на архівне зберігання від 30.11.2016 прийняті документи знаходяться у спеціальному приміщенні для архівного зберігання, яке розташоване на 2-му поверсі будівлі їдальні на території підприємства за адресою: 69063, м. Запоріжя, вул. Миколи Ласточкіна (вул. Чапаєва), буд.16 (а.с.26).

Відповідно до довідки вих.№29 від 04.05.2023, виданої ПАТ «Запорізький завод гумово-технічних виробів», ОСОБА_1 працював повний робочий день і за період з 28.10.1996 по 21.05.2004 виконував в гумовому, гумотехнічному виробництві на дільниці з виготовлення формових та неформових гумових технічних виробів за професією, посадою «слюсар-ремонтник», що передбачена Списком № 2, розділ Х, підрозділ А п.3 2110А030-17531, код КП 7233.1-18559, підстава Постанова КМ України від 16.01.2003 № 35 (7 років 7 місяців 4 дні). Підстава для видачі: ЄТКД, відомості заробітної плати, штатний розклад, накази по заводу, особова картка, форми № Т-2 (а.с.13).

Згідно з довідкою вих.№30 від 06.06.2023, виданої ПАТ «Запорізький завод гумово-технічних виробів», ОСОБА_1 працював повний робочий день і за період з 28.10.1996 по 21.05.2004 виконував в гумовому, гумотехнічному виробництві на дільниці з виготовлення формових та неформових гумових технічних виробів за професією, посадою «слюсар-ремонтник», що передбачена Списком № 2, розділ Х, підрозділ А п.3 2110А030-17531, код КП 7233.1-18559, підстава Постанова КМ України від 11.03.1994 № 162. Підстава для видачі: ЄТКД, відомості заробітної плати, штатний розклад, накази по заводу, особова картка, форми № Т-2 (а.с.14).

Не погодившись з діями відповідача щодо неврахування при розрахунку пенсії до пільгового стажу відповідних періодів роботи, у зв`язку з чим було відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, позивач звернувся з цим адміністративним позовом до суду.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також, у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Пункт 6 частини першої статті 92 Конституції України передбачає, що основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон №1058-IV).

Відповідно до положень пункту 2 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Аналогічні норми містяться у пункті «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ (далі - Закон №1788-ХІІ).

За приписами статті 100 Закону № 1788, особам, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, пенсії за віком призначаються на таких умовах: а) особам, які мають на день введення в дію цього Закону повний стаж на зазначених роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом, призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством; б) особам, які не мають повного стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, вік, необхідний для призначення пенсії відповідно до статті 12, знижується пропорційно наявному стажу в порядку, передбаченому статтями 13 - 14 цього Закону, виходячи з вимог цього стажу, встановлених раніше діючим законодавством.

Отже, необхідною умовою для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту б статті 13 Закону № 1788-ХІІ є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку №2.

Статтею 62 Закону №1788-ХІІ визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а в разі відсутності її чи відповідних записів у ній наявність трудового стажу підтверджується в порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.1974 №162, Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58 та Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Мінпраці та соцполітики № 259/34/5 від 08.06.2001, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка (далі - Порядок № 637).

За змістом пункту 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пунктом 20 Порядку № 637 передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Спірним у даній справі є питання стосовно зарахування до пільгового стажу періоду роботи позивача з 28.10.1996 по 31.12.1997, з 30.06.1999 по 15.08.1999, з 01.01.2000 по 31.12.2002, з 01.01.2004 по 21.05.2004 на посаді слюсаря-ремонтника ВАТ «Запорізький завод гумово-технічних виробів».

Згідно з наявною в матеріалах справи трудової книжки позивача: 28.10.1996 ОСОБА_1 прийнятий слюсарем-ремонтником 5 розряду у цех з виробництва формових та неформових гумових технічних виробів, а 21.05.2004 - звільнений за власним бажанням.

Окрім трудової книжки, позивачем було надано й уточнюючі довідки, зокрема за вих.№29 від 04.05.2023, вих.№30 від 06.06.2023, вих. №34 від 15.06.2023, видані ПАТ «Запорізький завод гумово-технічних виробів», якими підтверджено, що ОСОБА_1 працював повний робочий день на ПАТ «Запорізький завод гумово-технічних виробів» і за період з 28.10.1996 по 21.05.2004 виконував роботу за професією / посадою слюсар-ремонтник, що передбачена Списком № 2.

Підтверджується належність професії слюсаря-ремонтника також відповідними переліками робочих місць, професій та посад, працівникам яких підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення (затверджених 01.07.1994 директором ЗЗГТВ, наказом № 130 від 16.08.1999, наказом Голови правління № 123 від 22.06.2005).

Суд звертає увагу, що в даному випадку, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

При прийнятті даного рішення судом також враховано те, що оскаржуване рішення не містить будь-яких зауважень щодо порядку оформлення трудової книжки позивача. Також, відповідачем не заперечується, що в спірні періоди позивач працював на посадах, що дають право на призначення пільгової пенсії.

Системний аналіз наведених вище положень Закону України «Про пенсійне забезпечення» та Порядку № 637 дає змогу дійти висновку, що надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 07.03.2018 у справі № 233/2084/17, від 16.05.2019 у справі №161/17658/16-а, від 27.02.2020 у справі №577/2688/17, від 31.03.2020 у справі №446/656/17, від 21.05.2020 у справі №550/927/17.

Судом встановлено, що в трудовій книжці позивача, яка є основним документом, підтверджуючим стаж роботи, є відповідні записи із зазначенням необхідних відомостей. Відповідачем не спростовані відомості, які зазначені у трудовій книжці, а також не надано доказів того, що позивач не працював або спірні періоди роботи не відповідають дійсності, чи записи у трудовій книжці позивача стосовно стажу роботи зроблені неправильно, неточно або з іншими вадами, які заважають їх зарахуванню до пільгового стажу роботи, або взагалі відсутні.

Судом також з`ясовано, що у період роботи позивача з 28.10.1996 по 31.12.1997, з 30.06.1999 по 15.08.1999, з 01.01.2000 по 31.12.2002, з 01.01.2004 по 21.05.2004 на посаді «слюсар-ремонтник» були чинним положення постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162, якою було затверджено Список №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (діяв до 16.01.2003).

В уточнюючій довідці за вих.№30 від 06.06.2023 міститься посилання на підрозділ А п.3 2110А030-17531 за Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 № 162, що за вказаним вище Списком № 2 відповідає «робітники та майстри, старші майстри, механіки та енергетики, зайняті на ремонті, профілактиці, обслуговуванні технологічного та електроустаткування у виробництвах, перелічених у Списку № 2, контрольно-вимірювальних приладів».

Надалі вказані відносини регулював Список № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 № 36.

В уточнюючій довідці за вих.№29 від 04.05.2023 міститься посилання на розділ Х підрозділ А п.3 за Постановою КМ України від 16.01.2003, що за Списком № 2 відповідає «робітники та майстри, старші майстри, механіки та енергетики, зайняті на ремонті, профілактиці, обслуговуванні технологічного та електроустаткування у виробництвах, перелічених у Списку № 2, контрольно-вимірювальних приладів та вентиляції хімічних виробництв, зазначених у Списках № 1 та № 2; робітники, зайняті ремонтом висотних споруд хімічних підприємств у разі канатного способу ведення робіт».

При цьому, у розділі «Загальні професії» Списку №2 до професій і посад, які дають право на призначення пенсії на пільгових умовах відносяться, зокрема слюсарі-ремонтники.

Таким чином, посада слюсар-ремонтник у спірні періоди була передбачена у Списках №2.

Разом з тим, відмовляючи у зарахуванні спірних періодів до пільгового стажу позивача, відповідач в оскаржуваному рішенні посилається на те, що відповідно до ухвали Господарського суду Запорізької області № 908/5675/15 від 03.08.2016 ліквідовано без правонаступників, через що для підтвердження спірних періодів роботи рекомендовано ініціювати передачу необхідного пакету документів на розгляд Комісії з питань підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії, щодо чого суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 18 Порядку № 637 за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, стаж роботи установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

У такому ж порядку підтверджується стаж роботи за відсутності документів у разі, коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються (розміщувалися) на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, в районі проведення антитерористичної операції або здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, а також на територіях територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають/перебували в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), а також у разі, коли майно (документи) підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (незалежно від місця їх реєстрації на території України) розташоване на території України та/або пошкоджене чи знищене внаслідок воєнних (бойових) дій, терористичних актів, диверсій, спричинених військовою агресією Російської Федерації проти України, за умови документального підтвердження пошкодження чи знищення майна (документів).

За приписами пункту 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу роботи приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У разі відсутності правонаступника, а також у разі знищення архівів у зв`язку з воєнними (бойовими) діями підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу роботи, а також до стажу роботи для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням із Мінсоцполітики та Мінфіном.

Відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, пункту 12 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого Указом Президента України від 01.03.2001 № 121, правління Пенсійного фонду України постановою від 10.11.2006 № 18-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 24.11.2006 за № 1231/13105 затвердив Порядок підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу для призначення пенсії (далі Порядок № 18-1).

Згідно із пунктами 1, 2 Порядку № 18-1 він визначає процедуру підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу роботи для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлену для окремої категорії працівників, у разі ліквідації підприємства, установи, організації без визначення правонаступника.

Дія цього Порядку поширюється на осіб, які працювали на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Пунктами 3, 4 Порядку № 18-1 передбачено, що підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу роботи для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років та періодів роботи на підприємствах, які розташовані на тимчасово окупованій території, здійснюється комісіями з питань підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії.

Відповідно до пунктів 12, 13, 14 Порядку № 18-1, територіальні органи Пенсійного фонду України надають заявникам допомогу у зборі необхідних документів та отриманні через портал електронних сервісів юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, витягу з Єдиного державного реєстру в електронній формі для підтвердження стажу роботи.

Заява про підтвердження стажу роботи разом з документами, визначеними у пункті 11, абзаці дев`ятому пункту 12 цього Порядку, протягом п`яти робочих днів передаються на розгляд Комісії.

Комісії розглядають заяви про підтвердження стажу роботи, на бажання заявника, у його присутності або в присутності його законного представника, або представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально. Комісії приймають рішення щодо підтвердження стажу роботи або про відмову в його підтвердженні та не пізніше п`яти робочих днів з дня його прийняття повідомляють заявника про прийняте рішення.

Таким чином, у разі якщо в трудовій книжці позивача, який звернувся із заявою про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установленого для окремих категорій працівників, за заявою позивача, або його довіреної особи проводиться засідання Комісії з питань підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії, утвореної при головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Так, в оскаржуваному рішенні позивачу рекомендовано ініціювати передачу необхідного пакету документів на розгляд Комісії з питань підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії.

Судом встановлено, що ПАТ «Запорізький завод гумово-технічних виробів» ліквідовано 03.08.2016 рішенням суду без правонаступників.

Архівні документи підприємства передані на зберігання та знаходяться у спеціальному приміщенні для архівного зберігання, яке розташоване на 2-му поверсі будівлі їдальні на території підприємства за адресою: 69063, м. Запоріжжя, вул. Миколи Ласточкіна (вул. Чапаєва), буд.16.

Підставою для відмови позивачу у зарахуванні спірних періодів до пільгового стажу стала обставина ліквідації ПАТ «Запорізький завод гумово-технічних виробів» без правонаступника, оскільки у разі ліквідації підприємства без визначення правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховується до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється відповідними Комісіями при головних управліннях Пенсійного фонду України. Для зарахування вищевказаного періоду необхідно надати рішення Комісії. Саме відсутність рішення Комісії стало підставою для відмови позивачеві у зарахуванні періодів роботи до пільгового стажу, а внаслідок цього і призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, та прийняття оскаржуваного рішення.

У контексті викладеного суд вважає доводи відповідача необґрунтованими, оскільки останній посилається на приписи Порядку підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу для призначення пенсії, затв. постановою правління ПФУ від 10.11.2006 № 18-1. Цей Порядок був розроблений відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637. З наведеного висновується, що Порядок № 18-1 не підлягає застосуванню до спірних правовідносин, оскільки пільговий характер роботи позивача з 28.10.1996 по 21.05.2004 підтверджується трудовою книжкою позивача, в якій наявні відомості про повний робочий день на ПАТ «Запорізький завод гумово-технічних виробів» за професією слюсар-ремонтник, та архівними довідками підприємства.

При цьому, відсутність можливості здійснення органом Пенсійного фонду України перевірки документів, виданих підприємством, яке ліквідоване, не є підставою для неврахування зазначених у цих документів відомостей за відсутності обґрунтованих сумнівів в їх достовірності.

На підставі викладеного, суд доходить висновку, що відсутні підстави для застосування до позивача Порядку № 18-1 та не врахування відомостей з трудової книжки для зарахування пільгового стажу, оскільки судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що трудова книжка позивача містить відомості щодо роботи позивача, у тому числі у спірні періоди, на посаді, віднесеної до Списку № 2.

Таким чином, на підставі відомостей трудової книжки позивача, з урахуванням відповідних уточнюючих довідок, відповідач мав провести розрахунок пільгового стажу позивача під час призначення пенсії на пільгових умовах із зарахуванням періоду роботи позивача до стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 періодів роботи з 28.10.1996 по 31.12.1997, з 30.06.1999 по 15.08.1999, з 01.01.2000 по 31.12.2002, з 01.01.2004 по 21.05.2004.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача призначити та виплатити пенсію за віком на пільгових умовах, суд зазначає наступне.

За приписами частини другої статті 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Надаючи правову оцінку обраного позивачем способу захисту шляхом зобов`язання відповідача вчинити дії, варто зважати на його ефективність з точки зору Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом від 17.07.1997 № 475/97-ВР кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

У пункті 145 рішення від 15.11.1996 у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» (Chahal v. The United Kingdom) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Так, «ефективний засіб правого захисту» у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату. Крім того, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею Конвенції повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі Афанасьєв проти України від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Водночас Згідно з частиною четвертою статті 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У рішеннях по справах «Клас та інші проти Німеччини», «Фадєєва проти Росії», «Єрузалем проти Австрії» Європейський суд з прав людини зазначив, що суд не повинен підміняти думку національних органів будь-якою своєю думкою. Згідно Рекомендації Комітету Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними статтею 2 КАС України.

Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади не допускає надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень.

Виходячи зі змісту положень КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

В контексті наведеного суд звертає увагу на те, що період, який підлягає зарахуванню до пільгового стажу роботи, визначає підприємство та зазначається в довідці. Повноваження щодо призначення пільгової пенсії особі відноситься до виключної компетенції органів Пенсійного фонду України, а тому суд не може втручатися в його дискреційні повноваження та визначати період, який слід враховувати при обчисленні пенсії позивачу.

У постанові від 26.09.2023 у справі № 420/5833/19 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду зауважив, що дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує останнього вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні. Натомість, застосування такого способу захисту прав, свобод та інтересів позивача як зобов`язання суб`єкта владних повноважень прийняти конкретне рішення, є правильним тоді, коли останній розглянув клопотання заявника та прийняв рішення, яким відмовив у його задоволенні.

З урахуванням наведеного, можна зробити висновок, що у разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками розгляду звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому суб`єктом звернення дотримано усіх визначених законом умов, то суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення.

Якщо ж таким суб`єктом владних повноважень на момент прийняття рішення не перевірено дотримання суб`єктом звернення усіх визначених законом умов або при прийнятті такого рішення суб`єкт владних повноважень дійсно має дискреційні повноваження, то суд повинен зобов`язати його прийняти рішення з урахуванням оцінки суду

Враховуючи викладене, задля ефективного захисту прав і свобод позивача, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог, самостійно обравши спосіб захисту, який відповідає об`єкту порушеного права та у спірних правовідносинах є достатнім, необхідним та ефективним, а саме зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії на пільгових умовах та прийняти рішення по суті заяви з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.

Частинами першою, другою статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідно до положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За наведеного вище суд вважає, що заявлені позовні вимоги знайшли своє підтвердження матеріалами справи, є обґрунтованими, а надані сторонами письмові докази є належними та достатніми для постановлення судового рішення про часткове задоволення адміністративного позову.

Квитанцією від 01.11.2023 № 22 підтверджується сплата позивачем судового збору у розмірі 1073,60 грн (а.с.5). За таких обставин, враховуючи вимоги статті 139 КАС України, судові витрати на оплату судового збору у розмірі 1073,60 грн підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 23.06.2023 № 6 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 періоди роботи на посаді слюсаря-ремонтника ВАТ «Запорізький завод гумово-технічних виробів» з 28.10.1996 по 31.12.1997, з 30.06.1999 по 15.08.1999, з 01.01.2000 по 31.12.2002 та з 01.01.2004 по 21.05.2004 за трудовою книжкою колгоспника НОМЕР_2 , та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 16.06.2023 про призначення пенсії за віком з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1073,60 грн (одна тисяча сімдесят три гривні 60 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Повне найменування сторін:

Позивач ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, місцезнаходження: вул. Короленка, буд.7, м. Рівне, 33028; .

Третя особа Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, місцезнаходження: пр.Соборний, буд.158-Б, м.Запоріжжя, 69057; .

Рішення у повному обсязі складено та підписано 11.12.2023.

Суддя К.В.Мінаєва