Справа № 640/11662/22
Суддя: Марич Є.В.
Дата ухвалення: 2023-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2023 року № 640/11662/22

Суддя Київського окружного адміністративного суду Марич Є.В., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 (далі позивач) з позовом до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі відповідач), в якому просить:

визнати протиправним та скасувати рішення головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Назаровця А.Т. у вигляді повідомлення від 19.07.2022 №20.1/69405557/24 про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання;

зобов`язати Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України розпочати примусове виконання рішення за заявою про примусове виконання ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.01.2020 по справі №826/9790/16.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем протиправно повернуто виконавчий документ без прийняття до виконання, оскільки у заяві про відкриття виконавчого провадження чітко вказано підставу, яка підлягає примусовому виконанню та із ухвали суду від 15.01.2020 у справі №826/9790/16 зрозуміло в якій частині та на чию користь слід виконати рішення суду, а тому відповідачем не дотримано вимог ч.2 ст.2 КАС України та ч.2 ст.19 Конституції України.

Представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву, в якому позов не визнав та вказав, що у пред`явленому виконавчому документі міститься кілька виконавчих дій, однак не зазначено в якій саме частині необхідно виконувати рішення суду, а тому, на його думку, такий документ не відповідає вимогам законодавства та підлягає поверненню у відповідності п.6 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження».

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.08.2022 відкрито провадження в адміністративній справі, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Законом України від 13.12.2022 №2825-IX «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду», який набрав чинності 15.12.2022 ліквідовано Окружний адміністративний суд міста Києва, утворено Київський міський окружний адміністративний суд із місцезнаходженням у місті Києві.

Згідно з пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» вказаного Закону установлено, що з дня набрання чинності цим Законом Окружний адміністративний суд міста Києва припиняє здійснення правосуддя; до початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду справи, підсудні окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.06.2023 справу передано на розгляд судді Київського окружного адміністративного суду Маричу Є.В.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 19.07.2023 прийнято адміністративну справу до провадження та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Позивач підтримав позовні вимоги повністю та просив їх задовольнити.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував, просив суд відмовити у задоволенні позову.

В ході судового засідання суд за згодою сторін перейшов до розгляду справи по суті в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.

Розглянувши документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.01.2020 в адміністративній справі №826/9790/16 за позовом ОСОБА_1 до Комісії з реорганізації Держспоживінспекції України, Державної інспекції України з питань захисту прав споживачів, Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, Головного управління Держпродспоживслужби у м. Києві про визнання незаконним звільнення, зобов`язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди:

1. Визнано звіт Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів щодо виконання рішення суду в адміністративній справі № 826/9790/16 таким, що не підтверджує його виконання в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді;

2. Накладено на т.в.о. Голови Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів Шевченко Ольгу Петрівну (01001, м. Київ, вул. Бориса Грінченка, 1, ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) штраф за невиконання рішення суду у розмірі 42040,00 грн, з них:

21020,00 грн - стягнути на користь стягувача - ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 );

21020,00 грн - стягнути до Державного бюджету України (отримувач коштів - УК у Печер.р-ні/Печерс.р-н/21081100, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 38004897, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026007, код класифікації доходів бюджету: 21081100) стягувач - Державна судова адміністрація України (код ЄДР 26255795, адрес: 01021, м. Київ, вул. Липська, 18/5.

3. Ухвала суду є виконавчим документом.

Строк пред`явлення даної ухвали до виконання становить: для ДСА України - три місяці з дня набрання нею законної сили, а саме - до 15.04.2020; для ОСОБА_1 - три роки - до 15.01.2023;

4. З наступного дня після набрання ухвалою законної сили на суму заборгованості без додаткового рішення суду нараховується пеня у розмірі трьох відсотків річних з урахуванням індексу інфляції.

5. Зобов`язано Державну службу України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів (01001, м. Київ, вул. Бориса Грінченка, 1, ідентифікаційний код 39924774) протягом 30 календарних днів з дня отримання даної ухвали подати суду звіт про виконання рішення суду в адміністративній справі № 826/9790/16.

Позивачем подано до відділу примусового виконання рішень Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України заяву від 01.07.2022 про примусове виконання ухвали суду Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.01.2020 в адміністративній справі №826/9790/16.

Головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Назаровцем А.Т. складено повідомлення від 19.07.2022 №20.1/69405557/24 про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання на підставі пункту 6 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження».

Вважаючи таке рішення відповідача протиправним, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України від 02 червня 2016 року № 1404-VІІІ «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VІІІ).

Згідно з частиною першою статті 1 Закону № 1404-VІІІ, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У частині першій статті 5 Закону № 1404-VІІІ зазначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Положеннями частини першої статті 18 Закону №1404-VІІІ визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 3 Закону №1404-VІІІ примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі, зокрема ухвал судів в адміністративних справах.

Відповідно до частин другої, третьої статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Половина суми штрафу стягується на користь позивача, інша половина - до Державного бюджету України.

Частиною шостою статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що ухвала суду про накладення штрафу, що набрала законної сили, направляється для виконання до державної виконавчої служби.

Вимоги до виконавчого документу (в т.ч. ухвал суду), визначені статтею 4 Закону №1404-VІІІ.

Так, відповідно до частини першої цієї статті у виконавчому документі зазначаються:

1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала;

2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи;

4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності);

реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків);

5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень;

6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню);

7) строк пред`явлення рішення до виконання.

Пунктом 6 частини четвертої статті 4 Закону №1404-VІІІ передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону.

Зі змісту наведених норм слідує, що виконавчий документ повертається стягувачу без прийняття до виконання внаслідок його невідповідності саме вимогам статті 4 Закону №1404-VІІІ.

Судом встановлено, що ухвала Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.01.2020 у справі №826/9790/16 містить всі реквізити, визначені частиною першою статті 4 Закону №1404-VІІІ, що не заперечується відповідачем.

Відповідно до частини другої статті 4 Закону №1404-VІІІ у разі якщо рішення ухвалено на користь кількох позивачів або проти кількох відповідачів, а також якщо належить передати майно, що перебуває в кількох місцях, чи резолютивною частиною рішення передбачено вчинення кількох дій, у виконавчому документі зазначаються один боржник та один стягувач, а також визначається, в якій частині необхідно виконати таке рішення, або зазначається, що обов`язок чи право стягнення є солідарним.

З аналізу резолютивної частини тексту вищезгаданої ухвали є очевидним те, що позивачем є - ОСОБА_1 , а відповідачем - Державна служба України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів.

Інших позивачів та відповідачів ухвала суду від 15.01.2020 у справі № 826/9790/16 не містить.

Резолютивна частина ухвали суду передбачено вчинення кількох дій, які стосуються лише одного боржника та одного стягувача, внаслідок чого також відсутні обставини невідповідності вимогам статті 4 Закону №1404-VІІІ.

Разом з тим, позивач подав заяву від 01.07.2022 про примусове виконання ухвали суду, в якій вказав на необхідність відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого документу, а саме ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.01.2020 у справі №826/9790/16, якою накладено на т.в.о. Голови Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів Шевченко Ольгу Петрівну (01001, м. Київ, вул. Бориса Грінченка, 1, ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) штраф за невиконання рішення суду у розмірі 42040,00 грн, з них: 21020,00 грн - стягнення на користь стягувача - ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ).

Тобто, у заяві позивач чітко вказав ту частину резолютивної частини судового рішення, яку необхідно виконати.

Більш того, у заяві позивач вказав, що боржником є саме т.в.о. Голови Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів Шевченко Ольга Петрівна.

Також позивачем додано до заяви лист від 01.07.2022, в якому зазначив, що до заяви про відкриття виконавчого провадження відносно т.в.о. Голови Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів Шевченко О.П. за ухвалою суду від 15.01.2020 у справі №826/9790/16 про стягнення коштів додаються реквізити для перерахування коштів стягувачу.

Виходячи зі встановлених вище обставин у справі, вбачається, що подана позивачем заява про відкриття виконавчого провадження та виконавчий документ стосувались саме стягнення з т.в.о. Голови Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів Шевченко О.П. штрафу на користь позивача, а тому суд відхиляє доводи відповідача про те, що у виконавчому документів не вказано частину судового рішення, яку необхідно виконати та про невідповідність його вимогам Закону.

Таким чином, повідомлення головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Назаровця А.Т. від 19.07.2022 №20.1/69405557/24 про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання з підстав, передбачених пунктом 6 частини четвертої статті 4 Закону №1404-VІІІ є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо позовної вимоги зобов`язання відповідача розпочати примусове виконання рішення за заявою про примусове виконання ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.01.2020 по справі №826/9790/16 суд виходить з наступного.

Згідно статті 9 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» гарантується незалежність державних виконавців від впливу чи втручання у їхню діяльність з примусового виконання рішень.

Відповідач має виключну компетенцію та повноваження щодо прийняття рішень або дій за виконавчим документом.

Таким чином, з урахуванням дискреційних повноважень органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця щодо прийняття рішень або вчинення дій за виконавчим документом, суд не може своїм рішенням підміняти компетенцію та повноваження відповідача, а тому приходить до висновку про зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про примусове виконання ухвали суду від 01.07.2022, з урахуванням висновків суду, що відповідає змісту абзацу 2 частини четвертої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно зі статтею 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В даному випадку, позивачем надано достатньо доказів в підтвердження обставин, якими обґрунтовані позовні вимоги, а наведені ним доводи не спростовано відповідачем в ході розгляду справи.

За таких обставин, проаналізувавши норми законодавства, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.

На підставі частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України на користь позивача підлягають стягненню здійсненні ним судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 72-77, 90, 139, 241-246, 287 КАС України, суд

в и р і ш и в:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (01001, м. Київ, вул. Городецького, буд. 13; ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, - задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати повідомлення головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Назаровця А.Т. від 19.07.2022 №20.1/69405557/24 про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання.

3. Зобов`язати Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (01001, м. Київ, вул. Городецького, буд. 13; ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) від 01.07.2022 про примусове виконання ухвали суду, з урахуванням висновків суду.

4. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

5. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) сплачений судовий збір у розмірі 992,40 грн (дев`ятсот дев`яносто дві гривні 40 коп) за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (01001, м. Київ, вул. Городецького, буд. 13; ).

6. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення, та у порядку, передбаченому ст. ст. 293, 296, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Марич Є.В.