Справа № 160/31870/23
Суддя: Прудник Сергій Володимирович
Дата ухвалення: 2023-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

11 грудня 2023 р.Справа № 160/31870/23

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Прудник Сергій Володимирович, перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до виконавчого комітету Новолатівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області про визнання проти правним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

05.12.2023 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява (направлено засобами поштового зв`язку 28.11.2023 року) ОСОБА_1 до виконавчого комітету Новолатівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, в якій позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення виконавчого комітету Новолатівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області від 16.10.2023 року про зняття ОСОБА_1 з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 ;

- зобов`язати виконавчий комітет Новолатівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області поновити ОСОБА_1 реєстрацію місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

За відомостями з витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.12.2023 року зазначена вище справа розподілена та передана судді Пруднику С.В.

Розглянувши позовну заяву та додані до неї матеріали, суддя зазначає наступне.

Приписами пункту 4 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) визначено, що суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

Згідно із частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 4 КАС України передбачено, що адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - це спір, у якому:

хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або

хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або

хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

За правилами пункту 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін "суб`єкт владних повноважень" означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадову чи службову особу, іншого суб`єкта при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності такого суб`єкта, прийнятих або вчинених ним при здійсненні владних управлінських функцій.

Разом з тим неправильним є поширення юрисдикції адміністративних судів на той чи інший спір тільки тому, що відповідачем у справі є суб`єкт владних повноважень, а предметом перегляду - його акт індивідуальної дії. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Необхідно з`ясовувати, у зв`язку із чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.

Отже під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

В обґрунтування позовної заяви позивач вказує, що представником позивача адвокатом Адвокатського бюро «ОЛЕКСАНДРА РИСІНА» Рисіним О.О. було надіслано адвокатський запит № 36 від 30.10.2023 року до виконкому Новолатівської сільради, щодо надання інформації стосовно зняття з реєстрації місця проживання за заявою власника житла ОСОБА_1 , та відповідачем за вихідним № 1217/2-14 від 03.11.2023 року була надіслана відповідь, де зазначено, що відповідно до пункту 2 ст.18 розділу III Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні», громадянка ОСОБА_1 16.10.2023 року була знята з реєстрації місця проживання громадян на підставі заяви власника житла приватної форми власності, поданої у паперовій формі. В той же час заява власника житла про зняття особи із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) за формою згідно з додатком 6 до Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), яка була подана відповідачу 16.10.2023 року ОСОБА_2 не містить особистої згоди співвласника даного житла, а саме ОСОБА_1 , що суперечить вищезазначеним нормам чинного законодавства України, оскільки дане житло є спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Так, 30.04.1982 року ОСОБА_1 одружилася з ОСОБА_2 , про що відділом ЗАГС Широківського РВК Дніпропетровської області був зроблений актовий запис №37. Рішенням Широківського районного суду Дніпропетровської області від 20.02.2023 року по справі 197/674/22, яке набрало законної сили 23.03.2023 року, шлюб позивача з ОСОБА_2 був розірваний. Під час шлюбу з позивача з ОСОБА_2 у період з травня 1982 року по вересень 2022 року було нажито спільне майно, серед якого житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , де позивач буда зареєстрована і мешкає по сьогоднішній день, право власності підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серія та номер НОМЕР_1 , виданий 02.02.2005 року, видане Новолатівською сільською радою. Жодних судових рішень, які набрали б законної сили про те, що даний будинок є особистою власністю ОСОБА_2 на сьогодні не існує і виконком Новолатівською сільською радою не мав права без наявності такого судового рішення вважати, що позивач не є співвласником такого будинку. Також на сьогодні в Широківському районному суду Дніпропетровської області перебуває справа № 197/800/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 щодо поділу спільно набутого майна подружжя, провадження по якій було відкрито ухвалою Широківського районного суду Дніпропетровської області від 06.11.2023 року. Тож, 16.10.2023 року виконавчим комітетом Новолатівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, як органом реєстрації місця проживання було знято ОСОБА_1 з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 . Про означене рішення відповідача, позивача було повідомлено листом за вихідним № 1133/2-14 від 17.10.2023 року, згідно якого, остання дізналася, що на підставі заяви власника житла ОСОБА_2 , який є її колишнім чоловіком та одночасно головою Виконком Новолатівської сільради, позивача було знято з реєстрації місце проживання за означеною адресою.

Позивач вважає, що інспектор з реєстрації місця проживання виконавчого комітету Новолагівської сільської ради Дніпропетровської області - ОСОБА_3 , діяла за межами вищезазначених норм діючого законодавства України, та враховуючи, що заявник ОСОБА_2 , колишній чоловік позивача, є головою виконкому Новолагівської сільради, що викликає сумнів, що вищезазначений інспектор, при прийнятті рішення, щодо зняття ОСОБА_1 з реєстрації місця проживання мого майна, зберігала об`єктивність і неупередженість, а голова відповідача не знав проте, що місце реєстрації мого проживання не є спільною сумісною власністю і що позивач не є співвласником даного житлового приміщення.

Відповідач приймаючи рішення про зняття позивача з реєстрації місця проживання зобов`язаний був пересвідчитися на якій підставі ОСОБА_2 набув у власність жилий будинок де було зареєстроване місце проживання ОСОБА_1 та пересвідчитися чи не є остання співвласником даного жилого будинку в силу закону і чи не потрібно було отримати її згоду, як співвласника даного житла на зняття з її місця реєстрації, що ним в порушення норм Закону і Порядку № 265 здійснено не було, чим були порушені права позивача на реєстрацію місця її проживання в нерухомості, співвласником якої я ОСОБА_1 .

Не погодившись із такими діями та рішенням, позивач звернулася до суду з вимогами про скасування рішення та поновлення прав щодо реєстрації місця проживання.

Цивільний процесуальний кодекс України (далі - ЦПК) передбачає, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають, зокрема, з цивільних та сімейних правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (частина перша статті 19).

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у приватноправових правовідносинах, а по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, у якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа.

Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи особистого немайнового інтересу учасника таких відносин. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу конкретного суб`єкта, що підлягає захисту у спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Отже, до справ адміністративної юрисдикції належать публічно-правові спори, які виникають, зокрема, з приводу виконання чи невиконання органом виконавчої влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою чи службовою особою або іншим суб`єктом публічно-владних управлінських функцій і не обумовлені порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу конкретного суб`єкта, що підлягає захисту у спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин.

У порядку цивільного судочинства розглядаються спори щодо права особи на житло (приватизація житла, взяття на облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, або зняття з такого обліку, надання житла, користування жилим приміщенням у будинку державного чи приватного жилого фонду, житлово-будівельних кооперативів, у гуртожитках, встановлення автономного опалення у приміщенні державного житлового фонду, зняття з реєстраційного обліку місця проживання за наявності спору, зобов`язання органу влади чи органу місцевого самоврядування здійснити необхідні дії щодо утримання в належному стані житлового будинку, виселення, а також спори щодо забезпечення житлових прав мешканців гуртожитків тощо). Такі спори є житловими (цивільними) спорами, незалежно від участі у справі суб`єкта владних повноважень як відповідача.

Така правова позиція була неодноразово висловлена Великою Палатою Верховного Суду, зокрема у постановах від 16 травня 2018 року (справа № 337/2535/2017), від 10 квітня 2019 року (справа № 826/3620/17), від 04 грудня 2019 року (справа №820/212/18), від 19 лютого 2020 року (справа №161/20662/18), у яких дійшла висновку, що позовні вимоги про визнання незаконною та скасування (зняття) з реєстрації місця проживання не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Також суддя звертає увагу на постанову Верховного Суду від 08.02.2022 року у справі №522/20762/19, позовні вимоги у якій стосувалися визнання протиправними дій Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради, скасування рішення про зняття з реєстрації місця проживання та були розглянуті в порядку цивільного судочинства.

У постанові Верховного Суду від 20 жовтня 2022 року по справі № 640/549/21 зазначено, що - враховуючи, що предметом спірних правовідносин є рішення Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації від 17 липня 2020 року про відмову позивачу в реєстрації місця проживання та зобов`язання зареєструвати місце її проживання цей позов подано на поновлення права позивача у сфері житлових відносин і він має приватноправовий характер.

З аналізу позовної заяви та доданих до неї документів, можна зробити висновок що спір стосується права користування житловим приміщенням, відповідно має приватноправовий характер.

Вищевказані правові висновки висловлені в постанові Верховного Суду від 27 липня 2023 року по справі № 420/13945/22.

Таким чином, враховуючи суть спірних правовідносин і їх суб`єктний склад, суд приходить до висновку про непоширення на цей спір предметної юрисдикції адміністративних судів і необхідність його вирішення в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо: позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

У разі відмови у відкритті провадження в адміністративній справі з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд такої справи (частина шоста статті 170 КАС України).

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що даний спір має вирішуватися місцевим загальним судом за правилами Цивільного процесуального кодексу України.

Таким чином, із врахуванням вищенаведеного у відкритті провадження у справі слід відмовити.

Керуючись ст. 2, 4, 19, п. 1 ч. 1 ст. 170, ст. ст. 243, 248, 250, 256, 294, 295, 297 КАС України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі №160/31870/23 за позовною заявою ОСОБА_1 до виконавчого комітету Новолатівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області про визнання проти правним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

Роз`яснити позивачу, що повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Роз`яснити, що даний спір має вирішуватися місцевим загальним судом за правилами Цивільного процесуального кодексу України.

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження в адміністративний справі надіслати особі, яка подала позовну заяву, разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала набирає законної сили в порядку статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена у строки встановлені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя С. В. Прудник