Справа № 300/2481/20
Суддя: Панікар І.В.
Дата ухвалення: 2023-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"04" грудня 2023 р. справа № 300/2481/20
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:
судді Панікара І.В.,
при секретарі Подольській Т.М.,
представника позивача: Дем`яніва І.М.,
представника відповідачів - військової частини НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_2 : Халака Н.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Військової служби правопорядку Збройних Сил України (військової частини НОМЕР_2 ), Західного територіального управління Військової служби правопорядку (військової частини НОМЕР_1 ) про визнання протиправними та скасування службової характеристики від 14.09.2020 та пункту 5 наказу від 23.09.2020 № 119 та поновлення на посаді,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Військової служби правопорядку Збройних Сил України (військової частини НОМЕР_2 ), Західного територіального управління Військової служби правопорядку (військової частини НОМЕР_1 ) (далі - відповідачі), в якому (із урахуванням уточнених позовних вимог) просить суд:
- визнати протиправною та скасувати службову характеристику, складену 14.09.2020;
- визнати протиправним та скасувати п. 5 наказу начальника Військової служби правопорядку у Збройних Силах України - начальника Головного управління Військової служби правопорядку Збройних Сил України (по особовому складу) від 23.09.2020 № 119;
- визнати протиправним та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_1 (по строковій частині) від 30.09.2020 № 199;
- зобов`язати Головне управління Військової служби правопорядку Збройних Сил України поновити ОСОБА_1 на військовій службі на попередній або за його згодою на іншій, не нижчій, ніж попередня посаді.
Позовні вимоги, враховуючи заяву про уточнення позовних вимог (т.1 а.с.116), мотивовані тим, що ОСОБА_1 проходив військову службу за контрактом осіб офіцерського складу у Збройних Силах України в добровільному порядку з 16.06.2002. В подальшому, у червні 2017 року позивач уклав з Міністерством оборони України контракт про проходження громадянами України військової служби в Збройних Силах України на посадах осіб офіцерського складу терміном на 5 (п`ять) років, який набрав чинності з 17.06.2017. Наказом начальника Військової служби правопорядку у Збройних Силах України начальника Головного управління Військової служби правопорядку Збройних Сил України від 27.09.2018 за № 120 позивача призначено на посаду старшого офіцера групи контролю виконання заходів у зонах діяльності відділу запобігання, виявлення злочинів та інших правопорушень Західного територіального управління Військової служби правопорядку. Відповідно до пункту 5 наказу начальника Військової служби правопорядку у Збройних Силах України - начальника Головного управління Військової служби правопорядку Збройних Сил України від 23.09.2020 за № 119, позивача, на підставі підпункту "ж" пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", звільнено з військової служби в запас, у зв`язку із систематичним не виконанням умов контракту. Згідно наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 30.09.2020 за №199 ОСОБА_1 з 30.09.2020 виключено зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 та направлено на військовий облік до Івано-Франківського міського військового комісаріату м. Івано-Франківськ. При цьому, прийняттю відповідачем рішення щодо звільнення позивача з військової служби, передувало складання на позивача службової характеристики від 14.09.2020 про невідповідність військовослужбовця займаній посаді. Зазначено, що в основу змісту характеристики покладені недостовірні дані та порушено порядок її складання. Вказано, що висновки атестаційної комісії щодо систематичного невиконання умов контракту ОСОБА_1 є передчасними, оскільки складені без попереднього проведення атестування. Звернуто увагу суду на те, що виключення позивача зі списків особового складу відбулося без завчасно проведених з ним розрахунків із грошового, продовольчого та речового забезпечення. Позивач вважає, що Наказ №119 та характеристика від 14.09.2020 суперечать вимогам чинного законодавства України, в наслідок чого, є протиправними та підлягають скасуванню.
По справі здійснювався ряд наступних процесуальних дій.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29.09.2020 в задоволенні заяви про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Військової служби правопорядку Збройних Сил України (військової частини НОМЕР_2 ), Західного територіального управління Військової служби правопорядку (військової частини НОМЕР_1 )про визнання протиправними та скасування службової характеристики від 14.09.2020 та пункту 5 наказу - відмовлено (т.1 а.с. 21-23).
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 01.10.2020 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано десятиденний строк для усунення недоліків (т.1 а.с. 29-30).
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06.10.2020 відкрито провадження у даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін (т. 1 а.с. 34-35).
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23.10.2020 у задоволенні клопотання Головного управління Військової служби правопорядку Збройних Сил України щодо проведення судового засідання в режимі відео конференції відмовлено (т.1 а.с.56-57).
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10.11.2020 клопотання представника Головного управління Військової служби правопорядку Збройних Сил України про участь в режимі відео конференції поза межами приміщення суду задоволено (т. 1 а.с. 163-164).
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 07.12.2020 клопотання представника позивача про участь в режимі відео конференції поза межами приміщення суду задоволено (т. 2 а.с. 108-109).
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14.12.2020 зупинено провадження в адміністративній справі № 300/2481/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Військової служби правопорядку Збройних Сил України (військової частини НОМЕР_2 ), Західного територіального управління Військової служби правопорядку (військової частини НОМЕР_1 ) про визнання протиправними та скасування службової характеристики від 14.09.2020 року та пункту 5 наказу від 23.09.2020 року № 119, до набрання законної сили рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду у справі № 300/3020/20 (т.2 а.с. 125-127).
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13.05.2021 поновлено провадження в адміністративній справі № 300/2481/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Військової служби правопорядку Збройних Сил України (військової частини НОМЕР_2 ), Західного територіального управління Військової служби правопорядку (військової частини НОМЕР_1 ) про визнання протиправними та скасування службової характеристики від 14.09.2020 року та пункту 5 наказу від 23.09.2020 року № 119 (т.2 а.с. 150-151).
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 25.05.2021 зупинено провадження в адміністративній справі № 300/2481/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Військової служби правопорядку Збройних Сил України (військової частини НОМЕР_2 ), Західного територіального управління Військової служби правопорядку (військової частини НОМЕР_1 ) про визнання протиправними та скасування службової характеристики від 14.09.2020 року та пункту 5 наказу від 23.09.2020 року № 119, до набрання законної сили рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду у справі № 300/617/21 (т.2 а.с. 170-172).
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30.10.2023 поновлено провадження в адміністративній справі № 300/2481/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Військової служби правопорядку Збройних Сил України (військової частини НОМЕР_2 ), Західного територіального управління Військової служби правопорядку (військової частини НОМЕР_1 ) про визнання протиправними та скасування службової характеристики від 14.09.2020 року та пункту 5 наказу від 23.09.2020 року № 119 (т.2 а.с. 188).
Відповідач - Головне управління Військової служби правопорядку Збройних Сил України, скористався правом подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду 21.10.2020, згідно змісту якого, представник відповідача щодо можливості задоволення заявлених позовних вимог заперечив. Вказав, що відповідно до пункту 2.13 Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 10.04.2009 за №170 систематичне невиконання умов контракту військовослужбовцем, зокрема, може бути встановлено за результатами атестування, коли протягом останніх 12 місяців за неналежне виконання або відмову від виконання взятих на себе під час укладення контракту про проходження військової служби обов`язків він два або більше разів у сукупності притягувався до кримінальної відповідальності, адміністративної відповідальності за вчинення військового адміністративного правопорушення. Пунктом 2.14 Інструкції встановлено, що рішення посадової особи про відмову військовослужбовцю в укладенні нового контракту, розірвання контракту через систематичне невиконання його умов приймається на підставі результатів періодичного оцінювання, з урахуванням рекомендацій атестаційної комісії і клопотання безпосереднього командира (начальника), а також висновків спеціальної комісії, якщо вона утворювалась. Таким чином, з метою звільнення позивача з військової служби за систематичне невиконання ним умов контракту повинно проводитись не комплексне (щорічне у кінці року), а періодичне оцінювання з урахуванням рекомендацій атестаційної комісії і клопотання безпосереднього командира (начальника). Також зазначив, що постановами Галицького районного суду м. Львова позивача визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень та накладено на нього стягнення у вигляді штрафів. Таким чином, ураховуючи вимоги законодавства щодо притягнення (два або більше разів) до адміністративної відповідальності за вчинення військового адміністративного правопорушення Західним територіальним управлінням Військової служби правопорядку Збройних Сил України проведено засідання атестаційної комісії, за результатами проведення якої складено Протокол №13 від 14.09.2020. Висновок атестаційної комісії - займаній посаді не відповідає, доцільно звільнити з військової служби у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем. Звернув увагу суду, що службова характеристика є носієм інформації та фіксує певні обставини, не є остаточним документом, зобов`язуючим позивача до вчинення будь-яких дій. З урахуванням викладеного, просить суд відмовити в задоволенні позову (т.1 а.с. 45-50, 59-64).
Відповідач, Західне територіальне управління Військової служби правопорядку, скористався правом подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду 26.10.2020. У відзиві представник Військової частини НОМЕР_1 зазначив, що пунктом 2.14 Інструкції встановлено, що рішення посадової особи про відмову військовослужбовцю в укладенні нового контракту, розірвання контракту через систематичне невиконання його умов приймається на підставі результатів періодичного оцінювання, з урахуванням рекомендацій атестаційної комісії і клопотання безпосереднього командира, а також висновків спеціальної комісії, якщо вона утворювалася. Таким чином, ураховуючи вимоги законодавства щодо притягнення (два або більше разів) до адміністративної відповідальності за вчинення військових адміністративних правопорушень, військовою частиною НОМЕР_1 було проведено засідання атестаційної комісії, на якій був присутній позивач, за результатами проведення якої складено Протокол № 13 від 14.09.2020. Висновок атестаційної комісії - займаній посаді не відповідає, доцільно звільнити з військової служби у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем. Того ж дня з позивачем, командиром військової частини відповідно до пункту 12.7. Інструкції проведено бесіду щодо підстав його звільнення та складено службову характеристику, від підписання якої позивач відмовився, про що було складено Акт доведення службової характеристики до позивача. З урахуванням викладеного, просить суд відмовити в задоволенні позову (т. 1 а.с. 72-80).
У свою чергу, позивач подав відповідь на відзив військової частини НОМЕР_2 , який 02.11.2020 надійшов на адресу суду, в якому ОСОБА_1 заперечив доводи відповідача наведені у відзиві на позов, зазначивши, що службові характеристики, які за результатами оцінювання мають висновок про невідповідність займаній посаді та якими надані рекомендації щодо звільнення з військової служби, підлягають розгляду на засіданнях відповідних атестаційних комісій та направлено до посадової особи з правом прийняття кадрового рішення. Також зазначив, що звільнення з військової служби у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем здійснюється виключно за результатами атестування як комплексу заходів, а не окремого його елементу (в тому числі періодичного оцінювання). Таким чином, реалізація результатів атестування, проведеного з порушенням вимог чинного законодавства, не може бути правомірною, а прийняте за результатами такого атестування рішення щодо звільнення військовослужбовця з військової служби є протиправним, а тому, як наслідок, таке рішення підлягає скасуванню (т. 1 а.с. 131-133).
Окрім того, 12.11.2020 позивач подав відповідь на відзив військової частини НОМЕР_1 , в якому зазначив, що періодичне оцінювання у вересні 2020 року відносно ОСОБА_1 не проводилося, а службова характеристика від 14.09.2020 складена з порушенням вимог нормативно-правових актів та не являється результатом періодичного оцінювання, а тому є неправомірною. Разом з тим, розгляд атестаційною комісією питання відповідності займаній посаді здійснено з порушенням вимог Інструкції №170, вказав, що рішення щодо невідповідності займаній посаді прийнято атестаційною комісією формально, без повного, об`єктивного та всебічного вивчення оцінних карток та службових характеристик, які складаються за результатами оцінювання, встановлення їх відповідності діловим та моральним якостям. Жодних об`єктивних доказів невідповідності займаній посаді чи систематичного невиконання умов контракту надано не було (т. 1 а.с. 135-140).
Відповідач, Головне управління Військової служби правопорядку Збройних Сил України, скористався правом подання заперечення на відповідь на відзив, який надійшов на адресу суду 12.11.2020, згідно змісту якого, представник відповідача наводить аналогічні доводи, що і у відзиві та просить у задоволенні позову відмовити повністю (т.1 а.с. 169-174, а.с. 233-238).
Відповідач, Західне територіальне управління Військової служби правопорядку, скористався правом подання заперечення на відповідь на відзив, який надійшов на адресу суду 16.11.2020 (т.1 а.с. 175-178).
Додатково, представник Військової частини НОМЕР_1 подав відзив на заяву про уточнення позовних вимог, який 16.11.2020 надійшов на адресу суду. Вказав, що 30.09.2020 ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та всіх видів забезпечення, зокрема, виплачена грошова компенсація вартості за неотримане речове майно, грошова компенсація за невикористані дні додаткової відпустки учасника бойових дій за період з 2015 по 2020 роки та індексація грошового забезпечення.
Також, позивач 16.11.2023 подав суду, через канцелярію, додаткові пояснення, в яких вказав, що періодичне оцінювання являється тільки одним із елементів процесу атестування, за результатами якого не можна прийняти остаточне рішення щодо звільнення з зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем. За підсумками комплексного (щорічного в особливий період) та періодичного оцінювання військовослужбовців можуть прийматися відповідні кадрові рішення. Таким чином, пункт 12.4 Інструкції №170 містить норму, яка чітко вказує на звільнення з військової служби у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем саме за підсумками атестування як комплексу заходів. Звернув увагу суду, що 30.09.2023 без згоди позивача виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 до проведення усіх необхідних розрахунків (т.3 а.с.1-7).
В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримав з підстав наведених у позовній заяві.
Представник відповідачів щодо задоволення адміністративного позову заперечив з мотивів викладених у відзивах на позовну заяву.
Розглянувши матеріали адміністративної справи, вивчивши зміст позовної заяви, відзиву на позов, відповіді на відзив, пояснень сторін, дослідивши і оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, якими сторони обґрунтовують свої вимоги та заперечення проти них, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, судом встановлено наступні обставини.
У червні 2017 року ОСОБА_1 уклав з Міністерством оборони України контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб офіцерського складу терміном на 5 (п`ять) років, який набрав чинності з 17.06.2017 (т.1 а.с. 9-10).
ОСОБА_1 відповідно до посвідчення № НОМЕР_4 від 29.04.2015 користується пільгами, визначених законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій (т.1 а.с.13), та в період з 05.07.2014 по 01.09.2014, з 10.11.2016 по 12.02.2017 та з 10.07.2019 по 13.10.2019 брав безпосередню участь в антитерористичній операції (операції об`єднаних сил) на території Донецької та Луганської областей.
Відповідно до службової характеристики, яка складена на позивача 14.09.2020, висновки якої вказують, що ОСОБА_1 не відповідає займаній посаді. Згідно рекомендацій начальника відділу запобігання, виявлення злочинів та інших правопорушень заступника командира Військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_2 та командира Військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_3 , останні клопотали про звільнення ОСОБА_1 з військової служби в запас на підставі підпункту "ж" пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем (т.1 а.с. 8).
Пунктом 5 наказу начальника Військової служби правопорядку у Збройних Силах України - начальника Головного управління Військової служби правопорядку Збройних Сил України від 23.09.2020 за №119, ОСОБА_1 , на підставі підпункту "ж" пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", звільнено з військової служби в запас у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту (т.1 а.с.7).
В подальшому, ОСОБА_1 наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №199 від 30.09.2020 виключено зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 з 30.09.2020 та направлено на військовий облік до Івано-Франківського міського військового комісаріату м. Івано-Франківськ (т.1 а.с.118).
Вважаючи такі дії відповідачів неправомірними, позивач звернувся до суду з метою захисту свого порушеного права.
Надаючи правову оцінку публічно-правовим відносинам, суд виходить із наступних підстав та мотивів.
Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 за № 2232-ХІІ (надалі по тексту також Закон № 2232-XII).
Відповідно до частини 1 статті 2 Закону № 2232-ХІІ військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Проходження військової служби здійснюється, зокрема, громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом (частина 2 статті 2 Закону №2232-ХІІ).
Частиною 4 статті 2 Закону № 2232-ХІІ визначено порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Порядок проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, врегулювання питань, пов`язаних з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку в запасі визначається Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України № 1153/2008 від 10.12.2008 (далі Положення № 1153/2008).
Це Положення застосовується також до відносин, що виникають у зв`язку з проходженням у Збройних Силах України кадрової військової служби особами офіцерського складу до їх переходу в установленому порядку на військову службу за контрактом або звільнення з військової служби (пункт 1 Положення №1153/2008).
Згідно з пунктом 2 Положення № 1153/2008 визначено, що у добровільному порядку громадяни проходять, серед іншого, військову службу за контрактом осіб офіцерського складу.
Пунктами 6 і 7 Положення № 1153/2008 визначений початок і закінчення проходження військової служби, строки військової служби, а також граничний вік перебування на ній визначено Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу".
За змістом цього Положення військова служба закінчується в разі звільнення військовослужбовця з військової служби в запас або у відставку, загибелі (смерті), визнання судом безвісно відсутнім або оголошення померлим.
Згідно вимог пункту 12 Положення № 1153/2008 встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу (зокрема, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку тощо) оформлюється письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких встановлюються Міністерством оборони України.
Відповідно до пункту 228-1 Положення № 1153/2008 звільнення з військової служби у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем здійснюється в разі, коли протягом останніх 12 місяців за неналежне виконання або відмову від виконання взятих на себе під час укладення контракту про проходження військової служби чи контракту про навчання обов`язків він два або більше разів у сукупності притягувався до кримінальної відповідальності, адміністративної відповідальності за вчинення військового адміністративного правопорушення або на підставі письмового наказу до дисциплінарної відповідальності за порушення військової дисципліни, які враховуються для оцінки стану дисципліни в Міністерстві оборони України, чи після попередження військовослужбовця про неповну службову відповідність він не виправив своєї поведінки і це стягнення не відіграло своєї ролі, а також у разі відмови курсанта, з яким укладено контракт про навчання, від проходження військової служби на посадах осіб сержантського і старшинського складу або офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу.
Забороняється відмовляти в укладенні нового або припиняти дію чинного контракту про проходження військової служби у зв`язку із систематичним невиконанням його умов через інші причини або у порядку, не передбаченому законодавством.
Додаток 19 до Інструкції про організацію виконання Положення про проходження
громадянами України військової служби у Збройних Силах України (пункт 12.11 розділу XII) передбачає перелік документів, що подаються з Поданням до звільнення військовослужбовця з військової служби.
Так, пунктом 8 Додатку 19 зазначено, що у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем подаються:
копія аркуша бесіди;
копія атестації (оцінної картки, скороченої оцінної картки, службової характеристики);
копії документів (службової картки, матеріалів службових розслідувань, рішення комісії з питань проходження військової служби або Ради сержантів, тощо), що свідчать про невиконання військовослужбовцем умов контракту;
копія розрахунку вислуги років військової служби (при набутті права на пенсійне забезпечення за вислугою років).
Механізм реалізації та порядок організації у Збройних Силах України виконання вимог Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 за № 1153/2008, визначає Інструкція про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затверджена наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 за № 170 (надалі по тексту Інструкція № 170).
За змістом пункту 7.16. Інструкції № 170 для проведення атестування військовослужбовців, здійснення всебічної оцінки їх ділових і моральних якостей, розгляду інших питань, пов`язаних з військовою службою, створюються атестаційні комісії, зокрема, у військових частинах (на кораблях), командири яких мають дисциплінарну владу не нижче командира окремого батальйону (дивізіону), їм рівні та вищі.
Відповідно до пункту 7.17 Інструкції № 170 розгляду атестаційними комісіями військових частин, з`єднань, органів військового управління Збройних Сил України, закладів, установ, військових комісаріатів, структурних підрозділів Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України підлягають оцінні картки або службові характеристики у разі висновків про невідповідність військовослужбовця займаній посаді та рекомендацій, визначених пунктом 7.14 цього розділу.
Атестаційні комісії військових частин всебічно вивчають оцінні картки та службові характеристики, встановлюють їх відповідність діловим і моральним якостям військовослужбовців, які оцінюються, і дають висновки щодо відповідності військовослужбовців займаним посадам та дальшого їх службового використання (пункт 7.18. Інструкції №170).
Судом встановлено, що особливими мотивами та підставами дострокового звільнення позивача стали результати засідання атестаційної комісії військової частини НОМЕР_1 , яке відбулося 14.09.2020 та на якому розглядалося питання про відповідність займаній посаді підполковника ОСОБА_1 , старшого офіцера групи контролю виконання заходів у зонах діяльності відділу запобігання, виявлення злочинів та інших правопорушень військової частини НОМЕР_1 .
Так, на вказаному засіданні атестаційною комісією зроблено висновок про не відповідність позивача займаній посаді та доцільності звільнення останнього в запас на підставі підпункту «ж» пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем. Висновок приймався членами атестаційної комісії відкритим голосуванням без присутності особи, та відповідно проголосували «за» - 7, «проти» - 0, «утрималось» 0.
В даному аспекті суд зазначає наступне.
Так, згідно пункту 176 Положення № 1153/2008 атестування військовослужбовців проводиться для забезпечення правильного добору, розстановки, виховання і вдосконалення підготовки військових кадрів шляхом об`єктивного оцінювання професійного рівня, ділових та моральних якостей кожного військовослужбовця, відповідності їх посаді, визначення перспективи службового використання, створення резерву кандидатів для просування по службі.
Пунктами 7.19 і 7.21 Інструкції № 170 визначено, що атестаційною комісією військової частини розглядаються оцінні картки і службові характеристики на військовослужбовців військової частини, за винятком тих, які складає командир військової частини.
Оцінні картки та службові характеристики, які складає командир військової частини, розглядаються атестаційною комісією вищої інстанції.
Атестаційні комісії можуть запрошувати на свої засідання для довідок і пояснень як тих, кого оцінюють, так і посадових осіб, які складали оцінні картки та службові характеристики.
Підлягають обов`язковому запрошенню на засідання атестаційних комісій особи, оцінні картки та службові характеристики яких мають висновки щодо невідповідності займаній посаді.
Разом з тим слід вказати, що відповідно до пункту 7.6. Інструкції №170 періодичне оцінювання проводиться, зокрема військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, - перед закінченням строку дії контракту, але не пізніше ніж за три місяці до його закінчення (крім військовослужбовців, які досягають граничного віку перебування на військовій службі), а також у разі невиконання умов контракту військовослужбовцем.
Згідно пункту 7.7. Інструкції № 170 за підсумками щорічного оцінювання складається оцінна картка військовослужбовця. Результати незалежного, комплексного і періодичного оцінювання вносяться відповідно до розділів 6, 7, 8 оцінної картки військовослужбовця (додаток 15). На посадових осіб, які безпосередньо підпорядковані Міністру оборони України, оцінна картка не складається.
Пунктом 7.15 Інструкції № 170 визначено, що військовослужбовець, який за результатами оцінювання має висновок про невідповідність займаній посаді, або протягом останніх 12 місяців за неналежне виконання або відмову від виконання взятих на себе під час укладення контракту про проходження військової служби обов`язків два або більше разів у сукупності притягувався до кримінальної відповідальності, адміністративної відповідальності за вчинення військового адміністративного правопорушення, або на підставі письмового наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності за порушення військової дисципліни, які обліковуються для оцінки стану дисципліни згідно з Інструкцією з надання доповідей і донесень про події, порушення та їх облік, чи протягом останніх 6 місяців після попередження про неповну службову відповідність не виправив своєї поведінки і це стягнення не відіграло своєї ролі, розглядається на засіданні відповідної атестаційної комісії. Перед розглядом атестаційної комісії на таких військовослужбовців складається службова характеристика.
Пункт 7.22 Інструкції №170 вказує, що висновок приймається членами атестаційної комісії відкритим голосуванням без присутності особи, яка оцінюється. Голосування проводиться за наявності не менше 2/3 членів затвердженого складу атестаційної комісії. Рішення вважається прийнятим, якщо за нього проголосувала більшість присутніх.
Розгляд атестаційною комісією питання подальшого службового використання військовослужбовця здійснюється не пізніше місячного строку від дня доведення військовослужбовцю висновків оцінювання. У разі оскарження результатів оцінювання військовослужбовцем питання подальшого службового використання розглядається на засіданні атестаційної комісії після прийняття рішення за скаргою, але не пізніше місячного строку від дня прийняття такого рішення.
Рішення за скаргою щодо комплексного оцінювання військовослужбовця приймає посадова особа, визначена пунктом 225 Положення № 1153/2008.

Отже, відповідно до пункту 2.14 Інструкції до Положення рішення посадової особи про відмову військовослужбовцю в укладенні нового контракту, розірвання контракту через систематичне невиконання його умов приймається на підставі результатів періодичного оцінювання, з урахуванням рекомендацій атестаційної комісії і клопотання безпосереднього командира (начальника), а також висновків спеціальної комісії, якщо вона утворювалась.

Водночас, суд зазначає, що рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20.01.2021 у справі № 300/3020/20, яке набрало законної сили 15.04.2021, надана правова оцінка рішенню атестаційної комісії військової частини від 14.09.2020 за №13 про невідповідність займаній посаді.

Так, у вказаній справі суд зазначивши, що засідання атестаційної комісії Військової частини НОМЕР_1 відбувається та голосування проводиться за наявності не менше 9 (дев`ять) членів затвердженого складу атестаційної комісії, констатував, що у той же час, відповідно до рішення, яке оформлене протоколом №13 від 14.09.2020, засідання атестаційної комісії відбулось, а відтак прийнято висновок про невідповідність займаній посаді та звільнення позивача в запас у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту, за наявності лише 7 (сім) членів затвердженого складу атестаційної комісії.

З огляду на зазначене, встановив порушення Військової частини НОМЕР_1 «правової процедури», зокрема, щодо створення комісії, не у спосіб встановлений законом.

За таких умов суд у справі № 300/3020/20 дійшов висновку, що засідання атестаційної комісії Військової частини НОМЕР_1 , в тому числі і проведене за результатами такого засідання голосування, які відбулись 14.09.2020 є неправомірними, а рішення (висновки) є протиправними, оскільки прийняті за відсутності достатньої для кворуму кількості членів атестаційної комісії.

Обставини, встановлені судовим рішенням у зазначеній вище справі, відповідно до статті 78 КАС України, мають преюдиційне значення для вирішення цього спору та повинні враховуватися судом.

Таким чином, судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що атестаційна комісія, зокрема атестаційна комісія військової частини НОМЕР_1 , наділена повноваженнями щодо розгляду оцінних карток або службових характеристик військовослужбовців, встановлення їх відповідність діловим і моральним якостям військовослужбовців, а також надавати висновки щодо відповідності військовослужбовців займаним посадам та подальшого їх службового використання.

Однак, доказів належного виконанням повноважень визначених Порядком та дотримання встановленої процедури суду не надано.

Разом із тим, пунктом 1 розділу Х наказу Міністерства Оборони України від 15.09.2022 № 280 «Про затвердження Інструкції з організації обліку особового складу в системі Міністерства оборони України», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14 листопада 2022 року за № 1407/38743, передбачено, що накази по особовому складу є основними документами, які встановлюють, змінюють або припиняють правові відносини військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу. Вони видаються посадовими особами, яким Положенням надано право присвоєння, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку, призупинення (поновлення) контракту та військової служби тощо на підставі відповідних документів, установлених Міноборони.

Згідно пункту 1 розділу ХІ накази по особовому складу складаються державною мовою і підписуються посадовою особою, якій надано право призначати, переміщувати на посади, звільняти з посади, звільняти з військової служби, укладати і продовжувати строки контракту, виконувати інші дії, пов`язані з визначенням службового становища військовослужбовців. У разі відсутності зазначеної посадової особи право підпису надається особі, яка тимчасово її заміщує згідно з письмовим наказом.

Як судом зазначалось раніше, додатком 19 до Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (пункт 12.11 розділу XII) передбачено перелік документів, що подаються з Поданням до звільнення військовослужбовця з військової служби.

Так, пунктом 8 Додатку 19 зазначено, що у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем, у тому числі подаються, зокрема: копії документів (службової картки, матеріалів службових розслідувань, рішення комісії з питань проходження військової служби або Ради сержантів, тощо), що свідчать про невиконання військовослужбовцем умов контракту.

Таким чином, обов`язковою передумовою для прийняття рішення посадовою особою, яка наділена повноваженнями вирішувати питання щодо звільнення військовослужбовця з військової служби є наявність рішення атестаційної комісії, яке однозначно є таким , що стосується питань проходження військової служби.

Натомість, зважаючи на встановлені судом обставини справи, а зокрема факту визнання протиправним та скасування рішення атестаційної комісії, яке оформлене протоколом №13 від 14.09.2020 щодо позивача, суд дійшов переконання, що начальник Головного Управління Військової служби правопорядку Збройних Сил при прийняті наказу №119 від 23.09.2020 (по особовому складу) в частині, що стосується ОСОБА_1 , діяв не на підставі та не в спосіб, визначені законами України, а також необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, внаслідок чого, такий наказ є протиправним та підлягає скасуванню у відповідній частині.

Як наслідок, підлягає визнанню протиправним та скасуванню наказ Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 199 від 30.09.2020, який стосується ОСОБА_1 , як такий, що прийнятий на підставі та на виконання наказу начальник Головного Управління Військової служби правопорядку Збройних Сил № 119 від 23.09.2020.

Щодо тверджень позивача про виключення зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 до проведення усіх необхідних розрахунків, як підставу для визнання протиправним та скасування наказу за № 199 від 30.09.2020, суд зазначає таке.

Згідно з частиною другої статті 24 Закону № 2232-XІ закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Як вже зазначалося судом, Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних силах України, затверджене Указом Президента України 10 грудня 2008 року № 1153/2008, визначає порядок проходження громадянами України (військової служби у Збройних Силах України) та регулює питання, пов`язані з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку в запасі.

Це Положення застосовується також до відносин, що виникають у зв`язку з проходженням у Збройних Силах України кадрової військової служби особами офіцерського складу до їх переходу в установленому порядку на військову службу за контрактом або звільнення з військової служби.

Відповідно до пункту 232 Положення № 1153/2008, після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) військового комісаріату за вибраним місцем проживання. Особи, звільнені з військової служби, зобов`язані у п`ятиденний строк прибути до районних (міських) військових комісаріатів для взяття на військовий облік.

Особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.

Згідно витягу із наказу Міністерства оборони України від 30.09.2020 за №199 ОСОБА_1 з 30.09.2020 виключено із списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та всіх видів грошового забезпечення.

Відповідно до вищевказаного витягу, останньому зобов`язано виплатити надбавку за особливості проходження служби, передбачену наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 в розмірі 68,3% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років в сумі 6566,02 (шість тисяч п`ятсот шістдесят шість) гривень 02 копійок; відповідно до вимог статті 30 Закону України «Про державну таємницю», постанови Кабінету Міністрів України від 15.06.1994 № 414 «Про види, розміри і порядок надання компенсації громадянам у зв`язку з роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці», виплатити грошову надбавку в розмірі 10% від посадового окладу у зв`язку з роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці (роботою в умовах режимних обмежень) в сумі 522,00 (п`ятсот двадцять дві) гривень 00 копійок; утримати за використані 11 (одинадцять) діб щорічної основної відпустки за 2020 рік - 6793,79 (шість тисяч сімсот дев`яносто три) гривень 79 копійок; відповідно до статті 16-2 Закону України «Про відпустки» та розділу XXXI Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 виплатити грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки учасникам бойових дій за період з 2015-2020 роки в сумі - 51879,85 (п`ятдесят одна тисяча вісімсот сімдесят дев`ять) гривень 85 копійок; провести взаєморозрахунок, нарахувати та виплатити грошову компенсації за не отримане речове майно під час проходження військової служби в сумі 42088, 26 гривень 26 копійок.

В контексті предмету спору в цій справі щодо правомірності наказу відповідача № 199 від 30.09.2020, суд зауважує, що з вищенаведених норм вбачається, що виключення військовослужбовця, звільненого з військової служби, зі списків особового складу військової частини можливе за умови проведення з ним усіх необхідних розрахунків по грошовому, продовольчому та речовому забезпеченню станом на день виключення. В той же час, виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини до проведення усіх необхідних розрахунків дозволяється лише зі згоди такого військовослужбовця.

Як слідує зі змісту рапортів від 30.09.2020 ОСОБА_1 у зв`язку із звільненням із військової служби, просить, у відповідності до вимог абзацу 3 п. 242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 за № 1153/2008, не виключати зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 до проведення з ним усіх необхідних розрахунків, а також вказано про виплату грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки та грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно (т.2. а.с. 3-5).

В свою чергу, судом встановлено, що на момент виключення (з 30.09.2020) позивача зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , йому виплачена грошова компенсація вартості за неотримане речове майно, що підтверджується квитанцією від 30.09.2020 (т. 1 а.с. 222), грошова компенсація за невикористані дні додаткової відпустки учасникам бойових дій за період з 2015 по 2020 роки, що підтверджується розрахунком грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки на суму 51101,65 грн (т.1 а.с.227).

Водночас, в матеріалах справи містяться пояснення Військової частини НОМЕР_1 про вартість речового майна, що належить до видачі позивачу, в якій зазначена сума грошової компенсації 58036,29 грн (т. 3 а.с.81-83).

Зокрема зазначено, що відповідно до рішення ТВО начальника Військової служби правопорядку у Збройних Силах України - начальника Головного управління Військової служби правопорядку Збройних Сил України від 03 березня 2021 року в термін з 03 березня по 19 квітня 2021 року була проведена службова перевірка щодо уточнення причин та умов неналежного виконання службових обов`язків посадовими особами військової частини НОМЕР_3 , що призвело до неповного розрахунку належними видами виплат при звільненні з військової служби підполковника ОСОБА_1 . Згідно наказу начальника Військової служби правопорядку у Збройних Силах України - начальника Головного управління Військової служби правопорядку Збройних Сил України від 27.04.2021 №11-ОД «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» посадових осіб військової частини НОМЕР_3 причетних до виявлених порушень притягнено до дисциплінарної відповідальності.

Відповідач, провівши додаткове нарахування компенсації за недотримане речове майно підполковнику ОСОБА_1 відповідно до пропозицій, викладених у аудиторському звіті від 29.03.2021 № 526/12, склав додатковий розрахунок № l. На підставі даного розрахунку тимчасово виконуючим обов`язку командира військової частини НОМЕР_3 07.04.2021 видано наказ № 73 про виплату підполковнику ОСОБА_1 різниці грошової компенсації за неотримане речове майно у сумі 15948, 03 гривень. Дані грошові кошти перераховані на особистий картковий рахунок позивача у травні 2021 року, що підтверджується розрахунково-платіжною відомістю № 944.

Отже, суд вважає не обґрунтованою позицію позивача, щодо неправомірності виключення відповідачем зі списків особового складу військової частини до проведення з ним усіх необхідних розрахунків, та як наслідок суд не приймає до уваги дані твердження.

Частиною четвертою статті 245 КАС України передбачено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Оскільки звільнення з військової служби у запас та виключення зі списків особового складу ОСОБА_1 відбулося неправомірно, з метою відновлення порушеного права, позивач підлягає поновленню на посаді.

У даному випадку, з поновленням позивача на посаді, з якої його було переміщено, при застосуванні рішення Європейського суду з прав людини по справі «П`єрсак проти Бельгії», в якому суд зазначив, що він виходитиме з того принципу, що заявник має бути, по можливості, повернений у становище, в якому б він перебував, якби не була порушена стаття 6 Конвенції, таким чином підкреслюючи верховенство обов`язку відновлення status quo ante, зумовлює для відповідачів обов`язок створити умови, при яких порушене право позивача буде відновлено в ефективний спосіб.

Таким чином, суд вважає необхідним, з метою ефективного способу захисту порушених прав позивача зобов`язати Головне управління Військової служби правопорядку Збройних Сил України поновити ОСОБА_1 з 01.10.2020 (наступний день після виключення зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 ) на військовій службі на посаді старшого офіцера групи контролю виконання заходів у зонах діяльності відділу запобігання, виявлення злочинів та інших правопорушень або на іншій рівнозначній посаді за вибором позивача.

Заявлені у цій справі позовні вимоги зобов`язального характеру підлягають задоволенню у визначений вище спосіб.

Статтею 129-1 Конституції України, визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання.

Згідно з частини 2 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судове рішення є обов`язковим до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

За пунктом 3 частини 1 статті 371 КАС України визначено, що рішення суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби виконуються негайно.

За змістом частини 2 статті 372 КАС України судове рішення, яке набуло законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Відповідно до частини 2 статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Згідно з частини 3 статті 14 КАС України невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Так, Кодекс законів про працю України (далі - КЗпП України) регулює трудові відносини всіх працівників, сприяючи зростанню продуктивності праці, поліпшенню якості роботи, підвищенню ефективності суспільного виробництва і піднесенню на цій основі матеріального і культурного рівня життя трудящих, зміцненню трудової дисципліни і поступовому перетворенню праці на благо суспільства в першу життєву потребу кожної працездатної людини.

У частині 8 статті 235 КЗпП України зазначено, що рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Суд наголошує, що законодавством України не передбачено обов`язку із зверненням працівника до роботодавця із заявою про поновлення його на роботі, оскільки судове рішення про поновлення позивача на роботі мало виконуватися негайно без прив`язки до вчинення будь-яких дій з боку позивача.

Судове рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника підлягає негайному виконанню та жодним чином не може ставитися в залежність від будь-яких обставин, окрім непереборних.

Аналогічну позицію викладено Верховним Судом у постанові від 24.09.2021 у справі № 640/755/19.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправною та скасування службової характеристики від 14.09.2020.

Структура і зміст службової характеристики військовослужбовців встановлена в Методичних рекомендаціях з порядку організації і проведення атестування військовослужбовців Збройних Сил України, затверджених наказом директора Департаменту кадрової політики Міністерства оборони України від 19 квітня 2017 року №328 (далі - Рекомендації № 328), що за змістом повністю відповідають вимогам Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України та Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 10 квітня 2009 року № 170.

Відповідно до пункту 3.1 Рекомендацій № 328 службова характеристика - це службовий документ, який складається на підставі аналізу службової діяльності військовослужбовця за визначений період та визначає відповідність військовослужбовця займаній посаді і надає рекомендації стосовно подальшого службового використання.

Крім того, службова характеристика повинна містити інформацію (за наявністю) щодо якості та результативності виконання військовослужбовцем посадових обов`язків; рівня його професійної підготовленості (рівня знань, умінь та навичок); рівня сформованості ідейних та моральних якостей; отриманого бойового досвіду (досвіду миротворчої діяльності) тощо.

Службова характеристика оформлюється на військовослужбовця з метою встановлення, зміни або припинення правових відносин з громадянами України, які реалізуються наказами посадових осіб по особовому складу щодо призначення на посади, переміщення, звільнення з посад і зарахування у розпорядження, звільнення з військової служби та присвоєння їм військових звань (крім громадян, які приймаються на військову службу за контрактом, та осіб, які призначені або призначаються на посади вищого офіцерського складу).

Службова характеристика оформлюється за результатами періодичного оцінювання військовослужбовців у період між щорічними оцінюваннями.

Вона складається зокрема на військовослужбовців, у разі вчинення ним правопорушення або порушення військової дисципліни, - протягом робочого дня за вимогою органу досудового провадження або посадової особи, призначеної для проведення службового розслідування.

Службові характеристики складаються безпосередніми командирами (начальниками) з урахуванням вимог підпункту 7.14 Інструкції. Висновки та рекомендації, визначені в службових характеристиках військовослужбовців, обов`язково враховуються під час проведення наступного щорічного оцінювання.

Службова характеристика включає наступні розділи: загальні відомості про військовослужбовця; текст службової характеристики; висновок та рекомендації безпосереднього начальника; висновок та рекомендації прямого начальника; рішення посадової особи, яка затверджує службову характеристику; інформацію про ознайомлення військовослужбовця з оцінною карткою.

Крім того, Інструкцією про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 10 квітня 2009 року № 170 (далі - Інструкція № 170), затверджено бланк службової характеристики (додаток 6).

Відповідно до пункту 3.2 Рекомендацій № 328, службову характеристику складає безпосередній командир (начальник) для обґрунтування чітко визначеного кадрового рішення стосовно військовослужбовця, з визначенням висновку щодо відповідності займаній посаді та рекомендацій стосовно подальшого службового використання або його заохочення, а саме: призначення на вищу посаду; призначення або переміщення на рівнозначну посаду із зазначенням причин, визначених підпунктом 2 пункту 82 Положення; переміщення на нижчу посаду із зазначенням причин, визначених підпунктом 3 пункту 82 Положення; визначення потреби направлення на навчання, підготовку (перепідготовку); доцільності укладання нового контракту; звільнення з військової служби із зазначенням підстав, визначених статтею 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу"; доцільності проходження служби у військовому резерві після звільнення з військової служби.

Безпосередній командир (начальник), після складання службової характеристики, надає її за підпорядкованістю для отримання висновків і рекомендацій прямого начальника.

Так, у численних постановах (зокрема, від 2 серпня 2019 року у справі №0240/3532/18-а, від 30 квітня 2020 року у справі №826/10631/17, від 14 травня 2020 року у справі №805/1479/16- а) Верховний Суд сформував правову позицію, відповідно до якої обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду.

Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Положеннями частини першої статті 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною першою статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені права, свободи або інтереси.

Отже, завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав, свобод чи інтересів особи, що звернулася до суду з позовом, у публічно-правових відносинах.

Згідно рішення Конституційного Суду України від 1 грудня 2004 у справі № 18-рп/2004 термін «порушене право», який вживається у низці законів України, має той самий зміст, що й поняття «охоронюваний законом інтерес». При цьому з приводу останнього, то в тому ж рішенні Конституційного Суду України зазначено, що «поняття «охоронюваний законом інтерес» означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.

Отже, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин. Тобто для задоволення позовної вимоги адміністративний суд повинен встановити, що у зв`язку з прийняттям рішення, дією або бездіяльністю суб`єктом владних повноважень порушуються права позивача.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судом рішення про відмову в задоволенні позовної вимоги.

Крім того, суд звертає увагу на те, що обов`язковою ознакою дій суб`єкта владних повноважень, які можуть бути оскаржені до суду, є те, що вони безпосередньо породжують певні правові наслідки для суб`єктів відповідних правовідносин і мають обов`язковий характер. Висновки, викладені у службовій характеристиці та оцінній картці, не породжують обов`язкових юридичних наслідків для позивача. Водночас аналіз службової діяльності військовослужбовця за визначений період і визначення відповідності військовослужбовця займаній посаді є лише висновками безпосереднього начальника, зазначення яких у службовій характеристиці не суперечить чинному законодавству. Такі висновки службової характеристики можуть бути підтверджені або спростовані судом у разі спору про законність рішень, дій, в основу яких покладені згадуваний висновок.

Враховуючи викладене, суд вважає, що службова характеристика не є рішеннями суб`єкта владних повноважень у розумінні КАС України, не зумовлюють виникнення будь-яких прав і обов`язків для осіб, стосовно яких були складені, тому їх висновки не можуть бути предметом оскарження. Службова характеристика є носіями оціночної і доказової інформації щодо службової діяльності військовослужбовця, документом, на підставі якого приймаються відповідні рішення у формі наказів посадових осіб по особовому складу щодо призначення на посади, переміщення, звільнення з посад і зарахування у розпорядження, звільнення з військової служби та присвоєння військових звань.

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що оскаржувана позивачем службова характеристика, і так само дії щодо їх складання не створюють безпосередньо для позивача будь-яких правових наслідків. Отже, відсутність порушення прав, свобод чи інтересів позивача є підставою для відмови у задоволенні позовної вимоги про визнання протиправною та скасування службової характеристики.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Згідно з нормами частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Розглянувши адміністративну справу в межах заявлених позовних вимог та відповідно до наведеного обґрунтування, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та рішень і докази, надані позивачем на підтвердження заявлених вимог, суд доходить висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, відповідно до вище наведених мотивів та визначений судом спосіб.

Позивач звільнений від сплати судового збору за подання до суду адміністративного позову на підставі пункту 12, 13 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір".

Керуючись частиною 1, абзацу 2 частини 5 статті 139 КАС України слід виходити із того, що в даному випадку стягнення судового збору із суб`єкта владних повноважень процесуальними нормами не передбачено.

Сторонами справи не подано до суду будь-яких доказів про понесення ними інших витрат, пов`язаних з розглядом справи, відтак у суду відсутні підстави для вирішення питання щодо їх розподілу.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Військової служби правопорядку Збройних Сил України (військової частини НОМЕР_2 ), Західного територіального управління Військової служби правопорядку (військової частини НОМЕР_1 ) про визнання протиправними та скасування службової характеристики від 14.09.2020 та пункту 5 наказу від 23.09.2020 № 119 та поновлення на посаді - задоволити частково.

Визнати протиправним та скасувати п. 5 наказу начальника Військової служби правопорядку у Збройних Силах України - начальника Головного управління Військової служби правопорядку Збройних Сил України (по особовому складу) від 23.09.2020 №119.

Визнати протиправним та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_1 (по строковій частині) від 30.09.2020 №199.

Зобов`язати Головне управління Військової служби правопорядку Збройних Сил України (проспект Перемоги, 55/2, м. Київ, 03113) поновити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 , АДРЕСА_1 ) з 01.10.2020 на військовій службі на посаді старшого офіцера групи контролю виконання заходів у зонах діяльності відділу запобігання, виявлення злочинів та інших правопорушень або на іншій рівнозначній посаді за вибором позивача.

В решті позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя /підпис/ Панікар І.В.

Рішення складене в повному обсязі 11 грудня 2023 р.