Справа № 580/2266/23
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2023-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у першій інстанції: ГаращенкоВ.В.
суддя-доповідач: Епель О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2023 року Справа № 580/2266/23

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Епель О.В.,

суддів: Карпушової О.В., Кузьмишиної О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби в Черкаській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 29 червня 2023 року у справі

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Головного управління Державної податкової служби в Черкаській області

про визнання протиправним та скасування

податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

Історія справи.

1. Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - Позивачка) звернулася до суду з позовом до Головного управління Державної податкової служби в Черкаській області (далі - Відповідач) про визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 18.01.2023 №507/23-00-24-03-01.

В обґрунтування заявлених позовних вимог Позивачка посилалась на те, що між нею і ТОВ «Прометей» (покупець, росія) було укладено договір купівлі-продажу від 28.09.2018 № 2 на поставку продукції виробничо-технічного на загальну суму 1 547 200,00 російських рублів, на підставі якого 02.10.2018 від нерезидента їй надійшла попередня оплата в сумі 773 600,00 російських рублів (еквівалент 332 833,66 грн), а відповідно до додаткової угоди від 23.10.2019 № 3 до вказаного договору вона надала покупцеві знижку в сумі 773 600,00 російських рублів на поставлений товар (компресор водокільцевий).

Відтак, Позивачка стверджувала, що розрахунки між нею та вказаним контрагентом закриті, а сторони не мають претензій щодо виконання обов`язків на період дії договору.

Крім того Позивачка зазначала, що в розрахунку пені, який є додатком 2 до оскаржуваного ППР, вказано, що його складено за взаємовідносинами з компанією Tomadiand Oil Privat Limited (Індія) за експортним контрактом від 11.02.2019 №1102/2019, однак вона не мала взаємовідносин з вказаною компанією, а безпосередньо акт перевірки складено у відношенні взаємовідносин з ТОВ «Прометей». Тому, на переконання Позивачки, спірне ППР винесено на підставі помилково складеного розрахунку, що робить його протиправним автоматично.

Також Позивачка зауважувала, що періодом порушення граничних строків розрахунків Відповідачем визначено з 24.10.2018 по 12.12.2022, що на її думку є помилковим, оскільки дата 24.10.2018 є датою, коли відбулось відвантаження товару на користь ТОВ «Прометей», тому ця дата не може вважатись датою порушення граничних строків розрахунків, оскільки пеня нараховується тільки після того, як порушено встановлений законом строк повернення валютних коштів.

Водночас Позивач звернула увагу на те, що банк завершує здійснення валютного нагляду за дотриманням резидентами граничних строків розрахунків, якщо сума незавершених розрахунків за операціями з експорту, імпорту товарів не перевищує незначної суми. Відтак, починаючи з 27.04.2020 відсутні: підстави як для вимоги до повернення суми 773 600,00 російських рублів на підставі договору купівлі-продажу від 28.09.2019 № 2; підстави для валютного нагляду у відношенні цієї операції; підстави для нарахування пені у відношенні цієї операції.

Разом з тим, Позивачка стверджувала, що норми Закону України «Про валюту і валютні операції» та норми постанови Національного банку України № 57 від 27.04.2020 в сукупності зі ст. 58 Конституції України слід розуміти таким чином, що вони скасовують відповідальність фізичною особи ретроактивно, тобто також і в період до 27.04.2020. На її переконання, посилання контролюючого органу на норми Інструкції № 7 Національного банку України як на документи, які тим чи інший чином обмежують право на вільний вибір договору та його умов, є безпідставними.

2. Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 29 червня 2023 року адміністративний позов задоволено повністю.

Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції виходив з того, що питання щодо визначення ціни договору є правом сторін договору і Відповідач не зазначив посилань на норми законодавства, які забороняють сторонам зменшувати ціну товару за зовнішньоекономічним контрактом.

Також суд зазначив, що ціну договору між Позивачкою та її контрагентом було зменшено на підставі додаткової угоди, доказів визнання якої недійсною чи скасування Відповідачем не надано.

За таких обставин суд дійшов висновку, що з урахуванням змін, внесених сторонами до договору купівлі-продажу від 28.09.2018 № 2, вважається що розрахунки між ними проведені 23.10.2019, тому твердження Відповідача про порушення платником валютного законодавства в частині дотримання граничних строків надходження валютної виручки за експортними операціями є безпідставним.

3. Не погоджуючись з таким рішенням суду, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити постанову про відмову в задоволенні позову, стверджуючи, що строк виплати заборгованості за експортними операціями резидентів обчислюється з дня митного оформлення продукції, яка експортується.

При цьому Апелянт посилається на норми Закону України "Про валюту і валютні операції" та норми Положення про заходи захисту та визначення порядку здійснення окремих операцій в іноземній валюті, затвердженого постановою Правління НБУ вид 02.01.2019 № 5, та вказує, що граничні строки розрахунків за операціями з експорту товарів становлять 365 календарних днів.

Водночас Апелянт звертає увагу на те, що частина валютної виручки в розмірі 773 600,00 російських рублів (еквівалент 332 833,66 грн) за договором з нерезидентом Позивачці надійшла 02.10.2018 в рахунок попередньої оплати, а інша частина у такій самій сумі - не надходила. При цьому податковий орган відзначає, що Позивачка не надала претензій покупця до неї стосовно якості поставленого товару чи будь-які інші документі, які б пояснювали причини порушення, як і не надала доказів ведення претензійно-позовної роботи чи документів уповноважених органів щодо продовження строків дії договору.

4. Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 07.08.2023 та від 14.08.2023 було відкрито апеляційне провадження, установлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду.

5. Позивачкою подано відзив на апеляційну скаргу, в якому вона просить залишити скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, наполягаючи на необґрунтованості доводів Апелянта та правильності висновків суду першої інстанції, наводячи доводи, аналогічні тим, що були викладені в її позові.

При цьому у своєму відзиві Позивачка стверджує про безпідставність відкриття цього апеляційного провадження, наполягаючи, що Відповідач пропустив строк на звернення з цією скаргою, не надав доказів отримання ним копії рішення суду першої інстанції та доказів наявності у представника ГУ ДПС у Черкаській області відповідних повноважень на подання такої скарги.

6. Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 03.10.2023 у Позивачки витребувано додаткові докази у справі.

7. 13.11.2023 від Позивачки на виконання вказаної ухвали суду надійшли письмові пояснення, зокрема щодо неможливості надати певні докази, витребувані судом, та копія акта звірки взаємних розрахунків.

8. Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду - скасуванню з наступних підстав.

9. Обставини справи, установлені судом першої інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (РНКОПП НОМЕР_1 ) (далі - ФОП ОСОБА_1 ) перебуває на обліку в Головному управлінні ДПС у Черкаській області.

Між ФОП ОСОБА_1 та ТОВ «Прометей» (далі - покупець) (росія) було укладено договір купівлі-продажу від 28.09.2018 № 2 на поставку продукції ВТП (виробничо-технічного призначення) відповідно до специфікацій, які є невід`ємною частиною договору (далі - товар), умови поставки: FCA UA м. Суми.

На виконання умов вказаного договору Позивачка відвантажила на адресу ТОВ "Прометей" компресор водокільцевий ВК-50Н без електродвигуна - 1 шт.; новий, рік випуску: 2018; заводський номер: 1; продуктивність, приведена до початкових умов (при тиску початковому номінальному - 0,1013 МПа та тиску кінцевому номінальному - 0,15 МПа) - 52,5 м3/хв.; питома потужність - не більш за 105 кВт*м - 3с; матеріал проточної частини - 12Х18Н10Т; являє собою об`ємний однороторний компресор, призначений для стиснення повітря та газів нерозчинних у воді; використовується для загальнопромислового застосування в хімічній, металургійній, харчовій промисловості, сільському господарстві та будівництві (код УКТ ЗЕД ) на загальну суму 1 547 200,00 російських рублів (еквівалент 666 858,67 грн.), згідно митної декларації від 24.10.2018 № UA805180/2018/020861.

Частина валютної виручки від нерезидента надійшла 02.10.2018 в сумі 773 600,00 російських рублів (еквівалент 332 833,66 грн.), в рахунок попередньої оплати.

Граничний строк розрахунків за операціями з експорту товарів, встановлений Національним банком України - 23.10.2019.

Інша частина валютної виручки в сумі 773 600,00 російських рублів (еквівалент 332 833,66 грн) на рахунок ФОП ОСОБА_1 не надходила.

Позивачкою надано копію додаткової угоди від 23.10.2019 № 3 до договору купівлі-продажу від 28.09.2018 № 2, у п. 3 якої вказано, що продавець надає покупцю знижку в сумі 773 600,00 (сімсот сімдесят три тисячі шістсот) російських рублів на товар - компресор водокільцевий ВК-50Н без електродвигуна в кількості 1 шт. по специфікації № 1 від 28.09.2018 до договору від 28.09.2018 № 2 та, відповідно до п. 5 такої угоди, після надання знижки вважається, що розрахунки між продавцем і покупцем закриті та сторони не мають претензій щодо виконання обов`язків на період дії договору.

Далі, Відповідачем проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ФОП ОСОБА_1 .

Перевірка призначена на підставі отриманої податкової інформації (лист НБУ від 04.12.2019 № 25-0006/63155/ДСК), що свідчить про порушення платником валютного законодавства в частині дотримання граничних строків надходження валютної виручки за експортними операціями.

На підставі пп. 19-1.4 п. 19-1. 1 ст. 19-1, пп. 20.1.4 п.20.1 ст.20, п.79.2 ст.79, абз. 3 пп.69.2 п.69 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України (у зв`язку з наданням на письмовий запит ГУ ДПС у Черкаській області від 04.02.2020 № 2930/23-00-33-0507 пояснень та їх документальних підтверджень, які не спростовують інформацію, отриману від Національного банку України листом від 04.12.2019 № 25-0006/63155/ДСК, доведену листом ДПС України від 21.12.2019 №7830/7/99-00-05-01-04-17, що свідчить про порушення платником податків встановлених НБУ граничних строків розрахунків за операціями резидентів з експорту товарів, з врахуванням вимог Закону України від 17 березня 2020 року № 533-ІХ "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникнення і поширення короновірусної хвороби (СОVID-19)" зі змінами та доповненнями, Закону України від 12 травня 2022 року №2260-ІХ "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей податкового адміністрування податків, зборів та єдиного внеску під час дії воєнного, надзвичайного стану", контролюючим органом проведена документальна позапланова невиїзна перевірка платника податків - фізичної особи підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) (далі - ФОП ОСОБА_1 ), податкова адреса: АДРЕСА_1 з питань дотримання вимог валютного законодавства при виконанні зовнішньоекономічних операцій по контракту (договору) від 28.09.2018 № 2 (за період з 28.09.2018 по 12.12.2022).

За результатами вказаної перевірки складено акт № 7689/23-00-24-03-01/ від 15.12.2022, яким встановлено порушення Позивачкою частин 1, 2 ст. 13 Закону від 21.06.2018 № 2473-XVIII «Про валюту і валютні операції», з урахуванням пункту 21 розділу II Положення про заходи захисту та визначення порядку здійснення окремих операцій в іноземній валюті, затвердженого постановою НБУ від 02.01.2019 № 5, стосовно порушення граничних строків розрахунків за операціями з експорту товарів, встановлених Національним банком України за експортним контрактом від 28.09.2018 № 2, укладеним з ТОВ «Прометей» (Росія) в розмірі 773 600,00 російських рублів.

На підставі зазначеного акту перевірки прийнято податкове повідомлення-рішення від 18.01.2023 №507/23-00-24-03-01 за платежем: пеня за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД, невиконання зобов`язань та ШС за порушення вимог валютного законодавства (код платежу 21081000) на суму 301835,51 грн.

За результатами процедури адміністративного оскарження рішенням ДПС України № 7302/6/99-00-06-01-02-06 від 24.03.2023 таке податкове повідомлення-рішення залишене без змін.

10. Вважаючи зазначене податкове повідомлення-рішення протиправним, Позивачка звернулася до суду з цим позовом.

11. Нормативно-правове обґрунтування.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Податковим кодексом України (далі - ПК України), Законом України «Про валюту і валютні операції» від 21.06.2018 № 2473-VIII (далі - Закон № 2473-VIII).

Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.

Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.

Пунктом 69 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень ПК України установлено, що тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, справляння податків і зборів здійснюється з урахуванням особливостей, визначених у цьому пункті.

Згідно з підпунктом «б» підпункту 69.2 підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень ПК України податкові перевірки не розпочинаються, а розпочаті перевірки зупиняються, крім, зокрема, документальних позапланових перевірок платників податків, за якими отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником валютного законодавства в частині дотримання граничних строків надходження товарів за імпортними операціями та/або валютної виручки за експортними операціями, та/або документальних позапланових перевірок з питань оподаткування юридичними особами або іншими нерезидентами, які здійснюють господарську діяльність через постійне представництво на території України, доходів, отриманих нерезидентами із джерелом їх походження з України, та/або документальних позапланових перевірок нерезидентів (представництв нерезидентів).

Підпунктом 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 ПК України визначено, що контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларовану до повернення з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, застосування штрафних (фінансових) санкцій та нарахування пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Правові засади здійснення валютних операцій, валютного регулювання та валютного нагляду, права й обов`язки суб`єктів валютних операцій і уповноважених установ та відповідальність за порушення ними валютного законодавства визначено Законом № 2473-VIII.

Згідно з частиною другою статті 3 Закону № 2473-VIII питання здійснення валютних операцій, основи валютного регулювання та нагляду регулюються виключно цим Законом.

У частинах четвертій, шостій статті 11 Закону № 2473-VIII передбачено, що органами валютного нагляду відповідно до цього Закону є Національний банк України та центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику. Органи валютного нагляду в межах своєї компетенції здійснюють нагляд за дотриманням резидентами та нерезидентами валютного законодавства.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, здійснює валютний нагляд за дотриманням резидентами (крім уповноважених установ) та нерезидентами вимог валютного законодавства.

Відповідно до частини дев`ятої статті 11 Закону № 2473-VIII органи валютного нагляду мають право проводити перевірки з питань дотримання вимог валютного законодавства визначеними частинами п`ятою і шостою цієї статті суб`єктами здійснення таких операцій.

Під час проведення перевірок з питань дотримання вимог валютного законодавства органи валютного нагляду мають право вимагати від агентів валютного нагляду та інших осіб, які є об`єктом таких перевірок, надання доступу до систем автоматизації валютних операцій, підтвердних документів та іншої інформації про валютні операції, а також пояснень щодо проведених валютних операцій, а агенти валютного нагляду та інші особи, які є об`єктом таких перевірок, зобов`язані безоплатно надавати відповідний доступ, пояснення, документи та іншу інформацію.

У пункті 2 частини першої статті 12 Закону № 2473-VIII передбачено, що Національний банк України за наявності ознак нестійкого фінансового стану банківської системи, погіршення стану платіжного балансу України, виникнення обставин, що загрожують стабільності банківської та (або) фінансової системи держави, має право запровадити такі заходи захисту, зокрема, встановлення граничних строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів.

Частиною першою статті 13 Закону № 2473-VIII визначено, що Національний банк України має право встановлювати граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів.

Національний банк України має право встановлювати винятки та (або) особливості запровадження цього заходу захисту для окремих товарів та (або) галузей економіки за поданням Кабінету Міністрів України.

Граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів не застосовуються щодо розрахунків, пов`язаних з договорами про участь у розподілі пропускної спроможності, а також щодо грошового забезпечення (кредитних лімітів) з метою участі в аукціонах з розподілу пропускної спроможності міждержавних перетинів.

Національний банк України має право встановлювати мінімальні граничні суми операцій з експорту та імпорту товарів, на які поширюються встановлені відповідно до цього Закону граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів.

Відповідно до частин другої третьої статті 13 Закону № 2473-VIII у разі встановлення Національним банком України граничного строку розрахунків за операціями резидентів з експорту товарів грошові кошти підлягають зарахуванню на рахунки резидентів у банках України у строки, зазначені в договорах, але не пізніше строку та в обсязі, встановлених Національним банком України. Строк виплати заборгованості обчислюється з дня митного оформлення продукції, що експортується, а в разі експорту робіт, послуг, прав інтелектуальної власності та (або) інших немайнових прав - з дня оформлення у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді) акта, рахунка (інвойсу) або іншого документа, що засвідчує їх надання.

У разі встановлення Національним банком України граничного строку розрахунків за операціями резидентів з імпорту товарів їх поставка має здійснюватися у строки, зазначені в договорах, але не пізніше встановленого Національним банком України граничного строку розрахунків з дня здійснення авансового платежу (попередньої оплати).

Відповідно до частини п`ятої статті 13 Закону № 2473-VIII порушення резидентами строку розрахунків, встановленого згідно із цією статтею, тягне за собою нарахування пені за кожний день прострочення в розмірі 0,3 відсотка суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару) у національній валюті (у разі здійснення розрахунків за зовнішньоекономічним договором (контрактом) у національній валюті) або в іноземній валюті, перерахованій у національну валюту за курсом Національного банку України, установленим на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару).

Частинами шостою-восьмою статті 13 Закону № 2473-VIII передбачено, що в разі якщо виконання договору, передбаченого частинами другою або третьою цієї статті, зупиняється у зв`язку з виникненням форс-мажорних обставин, перебіг строку розрахунків, установленого згідно з частиною першою цієї статті, та нарахування пені відповідно до частини п`ятої цієї статті зупиняється на весь період дії форс-мажорних обставин та поновлюється з дня, наступного за днем закінчення дії таких обставин.

Підтвердженням виникнення та закінчення дії форс-мажорних обставин є відповідна довідка уповноваженої організації (органу) країни розташування сторони зовнішньоекономічного договору (контракту) або третьої країни відповідно до умов цього договору (контракту).

У разі прийняття до розгляду судом, міжнародним комерційним арбітражем позовної заяви резидента про стягнення з нерезидента заборгованості, що виникла внаслідок недотримання нерезидентом строку, передбаченого зовнішньоекономічним договором (контрактом), або прийняття до провадження уповноваженим органом відповідної країни документа про стягнення такої заборгованості з боржника-нерезидента на користь резидента в позасудовому (досудовому) примусовому порядку строк, встановлений відповідно до цієї статті, зупиняється з дня прийняття до розгляду такої заяви (прийняття до провадження відповідного документа) і пеня за порушення строку в цей період не нараховується.

У разі ухвалення судом, міжнародним комерційним арбітражем рішення про відмову в позові повністю чи частково в частині майнових вимог або про відмову у відкритті провадження у справі чи про залишення позову без розгляду, а також у разі визнання документа про стягнення заборгованості з боржника-нерезидента таким, що не підлягає виконанню, недійсним, незаконним тощо та (або) закриття (припинення) провадження без зарахування грошових коштів на рахунки резидентів у банках України за таким документом строк, встановлений відповідно до цієї статті, поновлюється і пеня за його порушення нараховується за кожний день прострочення, включаючи період, на який цей строк було зупинено.

У разі ухвалення судом, міжнародним комерційним арбітражем рішення про задоволення позову сплаті підлягає лише пеня, нарахована до дня прийняття позовної заяви до розгляду судом, міжнародним комерційним арбітражем.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, за результатами перевірки стягує у встановленому законом порядку з резидентів пеню, передбачену частиною п`ятою цієї статті.

Висновки суду апеляційної інстанції.

12. Системний аналіз викладених правових норм дозволяє стверджувати, що дотримання граничних строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів, установлених НБУ, є обов`язковим для суб`єктів господарювання, а порушення таких строків зумовлює відповідальність у вигляді нарахування пені за кожний день прострочення.

13. Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що станом на час укладання Позивачкою договору купівлі-продажу від 28.09.2018 № 2 та виконання поставки товару за ним (24.10.2018), вже набув чинності Закон України «Про валюту і валютні операції» (07.07.2018 - дата набрання чинності), яким було чітко визначено, що строк виплати заборгованості обчислюється з дня митного оформлення продукції, що експортуєтся (ч.2 ст.13 вказаного Закону).

При цьому судова колегія зауважує, що редакції наведеної статті Закону залишилась незмінною й станом на час виникнення спірних у цій справі правовідносин та на теперішній час.

14. Тож, з огляду на те, що кінцевий розрахунок за вказаним договором між Позивачкою та її контрагентом так і не був проведений, судова колегія вважає обґрунтованим висновок контролюючого органу щодо порушення граничних строків за вказаною експортною операцією.

15. При цьому доводи Позивачки про те, що відповідно до додаткової угоди від 23.10.2019 № 3 до вищевказаного експортного договору вона надала покупцеві знижку в сумі 773 600,00 російських рублів на поставлений товар (компресор водокільцевий) через те, що такий товар виявився неналежної якості (не відповідав специфікації), судова колегія до уваги не приймає, оскільки ані під час перевірки, ані в ході судового розгляду цієї справи Позивачкою не було надано жодних доказів, які б підтверджували такі доводи, зокрема претензій від покупця (контрагента), складеного ним акта про відповідні недоліки (невідповідність) товару та/або доказів про початок претензійно-позовної роботи або, принаймні, про намір її розпочати.

Водночас, судова колегія відзначає, що такі докази витребовувалися у Позивачки ухвалою апеляційного суду під час цього провадження, але на виконання такої ухвали вона надала письмові пояснення про те, що відповідні документи в неї не збереглися і надати їх суду в неї немає можливості.

Отже, Позивачкою не надано достатніх доказів на підтвердження основної ключової обставини щодо відсутності порушення строків розрахунків за спірною операцією.

Втім, судова колегія зазначає, що регламентований частиною другою статті 77 КАС України покладений на суб`єкта владних повноважень - відповідача у справі обов`язок доказування не є абсолютним і, згідно з частиною першою цієї ж норми, позивач також повинен довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги та заперечення.

16. Твердження Позивачки про те, що періодом порушення граничних строків розрахунків Відповідачем визначено період з 24.10.2018 по 12.12.2022, що на її думку є помилковим, оскільки дата 24.10.2018 є датою, коли відбулось відвантаження товару на користь ТОВ «Прометей», тому ця дата не може вважатись датою порушення граничних строків розрахунків, так як пеня нараховується тільки після того, як порушено встановлений законом строк повернення валютних коштів, судова колегія відхиляє як такі, що засновуються на неправильному тлумаченні норм законодавства.

У контексті аналізу таких доводів апеляційний суд звертає увагу на те, що законодавством, зокрема вищевикладеною нормою ч.2 ст.13 Закону України «Про валюту і валютні операції» визначено особливий порядок розрахунків строку виникнення заборгованості за експртними операціями, а саме - з дня митного оформлення товару, тобто у цьому випадку з 24.10.2018.

Тому застосування контролюючим органом саме цієї дати як початкової для періоду порушення граничних сроків є обґрунтованим.

17. При цьому судова колегія відзначає, що Відповідачем обмежено розмір пені, нарахованої Позивачці, максимальним, який дорівнює суму коштів, що не були їй сплачені контрагентом.

18. Доводи Позивачки про те, що в розрахунку пені, який є додатком 2 до оскаржуваного ППР, вказано, що його складено за взаємовідносинами з компанією Tomadiand Oil Privat Limited (Індія) за експортним контрактом від 11.02.2019 № 1102/2019, однак вона не мала взаємовідносин з вказаною компанією, а безпосередньо акт перевірки складено у відношенні взаємовідносин з ТОВ «Прометей», судова колегія приймає до уваги, але зазначає, що як убачається з матеріалів справи такий недолік є опискою, тобто формальним недоліком відповідного розрахунку, який жодним чином не впливає на правильність спірного ППР.

У контексті аналізу таких доводів апеляційної скарги судова колегія зазначає, що скасування акта адміністративного органу з одних лише формальних мотивів не буде забезпечувати дотримання балансу принципу правової стабільності та справедливості (рішення від 24.03.1988 по справі «Олссон проти Швеції» (Olsson v. Sweden).

При цьому, колегія суддів приймає до уваги правовий підхід, закладений ЄСПЛ при вирішенні справи «Сутяжник проти РФ» (рішення від 25.04.2018) та застосований Верховним Судом у справах №№ 826/5575/17, 910/10616/17, відповідно до якого надмірне прагнення до чистоти, переваги форми над змістом є правовим пуризмом. Скасування правильного по суті рішення, за відсутності фундаментального порушення, є відступленням від принципу правової визначеності («res judicata») та недопустимим.

Виходячи із міркувань розумності та доцільності, деякі вимоги до процедури прийняття акта необхідно розуміти не як вимоги до самого акта, а як вимоги до суб`єктів владних повноважень, уповноважених на їх прийняття. Дефектні процедури прийняття адміністративного акта, як правило, тягнуть настання дефектних наслідків. Разом із тим, не кожен дефект акта робить його неправомірним.

Фундаментальне порушення - це таке порушення суб`єктом владних повноважень норм права, допущення суттєвої, істотної помилки при прийнятті певного рішення, яке мало наслідком прийняття незаконного рішення.

Стосовно ж процедурних порушень, то в залежності від їх характеру такі можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність акта, а в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальні, взагалі не впливають на його дійсність.

Отже, колегія суддів, не применшуючи значення необхідності дотримання встановленої законодавством процедури ухвалення того чи іншого рішення, вважає, що порушення такої процедури може бути підставою для скасування рішення суб`єкта владних повноважень лише за тієї умови, що воно вплинуло або могло вплинути на правомірність такого рішення.

Наведені правові висновки викладені в постанові Верховного Суду від 26.06.2019 у справі №1640/3394/18 та відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України є обов`язковими для врахування колегією суддів при розгляді цієї справи,

Крім того, аналогічний вимір суттєвості порушень застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), який у своїх рішеннях демонструє виважений підхід до оцінки характеру допущених порушень належної процедури з точки зору їх можливого впливу на загальну справедливість судового розгляду. Метод «оцінки справедливості процесу в цілому» не передбачає дослідження правомірності будь-якої окремої процесуальної дії у відриві від інших етапів процесу. Скасування акта адміністративного органу з одних лише формальних мотивів не буде забезпечувати дотримання балансу принципу правової стабільності та справедливості (рішення від 24.03.1988 по справі «Олссон проти Швеції» (Olsson v. Sweden).

19. Твердження Позивачки про те, що банк завершує здійснення валютного нагляду за дотриманням резидентами граничних строків розрахунків, якщо сума незавершених розрахунків за операціями з експорту, імпорту товарів не перевищує незначної суми, якою на її думку, має бути 400 000,00 грн, є безпідставними, оскільки на момент виникнення спірних правовідносин між Позивачкою та її контрагентом за означеним раніше договором така сума дорівнювала 150 000,00 грн, згідно із Законом України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» від 14.10.2014 № 1702-VII.

20. Доводи Позивачки про те, що Закон України «Про валюту і валютні операції», який набув чинності 07.07.2018, введено в дію лише 07.02.2019, судова колегія приймає до уваги, але зазначає, що такі обставини жодним чином не спростовують факту вчинення нею спірного правопорушення.

При цьому судова колегія зауважує, що вказаним Законом не встановлено жодного застереження щодо можливості застосування його приписів виключно до договорів та операцій, вчинених з 07.02.2019, а навпаки вбачається, що уповноважені органи застосовують положення цього Закону, чинні на момент заходу контролю.

Крім того, до прийняття вказаного Закону України «Про валюту і валютні операції» був чиним Закон України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» від 23.09.1994 № 185/94-ВР, стаття 4 якого містила аналогічний правовий підхід щодо нарахування пені за порушення сроків розрахунків за експортними операціями.

При цьому, колгія суддів зазначає, що навіть при застосуванні норм вказаного Закону, зокрема його статті 1 щодо строку кінцевого розрахуну 180 днів з дати митного оформлення товару, у данному випадку все одно наявне порушення Позивачкою вказаного строку і розмір пені, який підлягає їй нарахуванню буде дорівнювати таку ж саму суму, що визначена спірним ППР.

21. Доводи Позивачки про те, що посилання контролюючого органу на норми Інструкції № 7 Національного банку України як на документи, які тим чи інший чином обмежують право на вільний вибір договору та його умов, є безпідставними, судова колегія відхиляє як необґрунтовані та зазначає, що вказана Інструкція прийнята, зокрема відповідно до ст. 13 Закону України "Про валюту і валютні операції", з метою врегулювання порядку здійснення банками валютного нагляду за дотриманням резидентами встановлених Національним банком України граничних строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів, а ГУ ДПС України в розумінні вищенаведених норм чинного законодавства є уповноваженим органом щодо здійснення контролю за дотримання суб`єктами господарювання граничних строків розрахунків за операціями з експорту, валютний нагляд щодо яких здійснюється банками.

22. Твердження Позивачки про безпідставність відкриття цього апеляційного провадження, про те, що Відповідач пропустив строк на звернення з цією скаргою та не надав доказів отримання ним копії рішення суду першої інстанції і доказів наявності у представника ГУ ДПС у Черкаській області відповідних повноважень на подання такої скарги, спростовуються матеріалами справи.

При цьому, колегія суддів зазначає, що дана апеляційна скарга була подана Відповідачем у межах тридцятиденного строку з дати прийняття рішення суду першої інстанції, наявність у представника Відповідача Покотілової Інни звертатися з такою скаргою від імені ГУ ДПС у Черкаській області підтверджуються відомостями в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, витяг з якого міститься в матеріалах справи.

23. Аналізуючи всі доводи учасників справи, колегія суддів приймає до уваги висновки, викладені в рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.

Відповідно до ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» висновки Європейського суду з прав людини є джерелом права.

24. З огляду на викладене, судова колегія приходить до висновку про відсутність достатніх та необхідних правових підстав для задоволення позову в цій справі.

25. Отже, судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

26. Відповідно до ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

27. Таким чином, апеляційна скарга Головного управління Державної податкової служби в Черкаській області підлягає задоволенню, рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 29 червня 2023 року - скасуванню, а позов - залишенню без задоволення.

28. Розподіл судових витрат.

Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби в Черкаській області - задовольнити.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 29 червня 2023 року - скасувати та ухвалити постанову, якою в задоволенні адміністративного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби в Черкаській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Судове рішення виготовлено 11 грудня 2023 року.

Головуючий суддя О.В. Епель

судді: О.В. Карпушова

О.М. Кузьмишина