Справа № 540/1416/22
Суддя: Скрипченко В.О.
Дата ухвалення: 2023-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2023 р.м. ОдесаСправа № 540/1416/22

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Скрипченка В.О.,

суддів Косцової І.П. та Осіпова Ю.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Митниці в Херсонській області, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15 червня 2023 року (суддя Аракелян М.М., м. Одеса, повний текст рішення складений 15.06.2023) по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "ФИНТРЕЙД" до Митниці в Херсонській області, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі про визнання протиправними та скасування рішень,-

В С Т А Н О В И В:

19 лютого 2022 року ТОВ "Торговий дім "ФИНТРЕЙД" звернулося до адміністративного суду з позовом до Митниці в Херсонській області, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, в якому просило визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів:

- від 24 грудня 2021 року за №UA508040/2021/000290/2 щодо збільшення митної вартості товарів, імпортованих ТОВ "Торговий Дім "ФИНТРЕЙД";

- від 30 грудня 2021 року за №UA508040/2021/000294/2 щодо збільшення митної вартості товарів, імпортованих ТОВ "Торговий Дім "ФИНТРЕЙД";

- від 31 січня 2022 року за №UA508040/2022/000013/2 щодо збільшення митної вартості товарів, імпортованих ТОВ "Торговий Дім "ФИНТРЕЙД".

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 15 червня 2023 року адміністративний позов задоволено повністю.

Не погоджуючись із постановленим у справі судовим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне з`ясування обставин справи та порушення норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким повністю відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначається, що судом першої інстанції не надано належної оцінки тому, що відповідачем скориговано та визначено митну вартість товару за резервним методом відповідно до статті 64 МК України та прийнято оскаржені у даній справі рішення про коригування митної вартості товарів у зв`язку з тим, що подані позивачем як декларантом документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, а саме:

- за наявною у митниці інформації стосовно митної вартості тканини поліпропіленової для виготовлення мішків на рівні 1,885 дол. США, 1,891 дол. США та 2,16 дол. США виробник "SHREE NILKANTH POLYTEX";

- ТОВ "Торговий дім "ФИНТРЕЙД" здійснювало митне оформлення імпортованого товару від постачальника "SHREE NILKANTH POLYTEX", Індія, за іншими поставками за контрактом №5 від 05.03.2021 за іншою митною вартістю товарів, визначеною самостійно за резервним методом визначення митної вартості товарів, починаючи з квітня 2021 року;

- при митному оформленні товарів не було надано банківський платіжний документ, що стосується оцінюваного товару та підтверджує його вартість, а також документу S/BILL №6980306 від 23.12.2021, на який є посилання у наданому коносаменті №215262196 (рішення №UA508040/2022/000013/2 від 31.01.2022 року);

- позивачем не надано документів про вартість страхування відповідно до умов поставки CIF.

Крім того, апелянт/відповідач просив зменшити розмір присуджених на користь позивача витрат на правову допомогу у розмірі 3000 грн., посилаючись на неспівмірність такої суми з незначною складністю справи.

Позивач своїм правом подати відзив на апеляційну скаргу не скористався, що, відповідно до статті 304 КАС України, не перешкоджає апеляційному перегляду справи.

Справа розглянута судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження.

Апеляційним судом справа розглянута в порядку письмового провадження відповідно до статті 311 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах поданої скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 5 березня 2021 року ТОВ "Торговий дім "ФИНТРЕЙД" (Покупець) уклало з підприємством-нерезидентом "SHREE NILKANTH POLYTEX", Індія (Продавець) зовнішньоекономічний контракт №5 на постачання Товарів (мішків поліпропіленових) на митну територію України на умовах поставки та оплати, викладених в додатках до контракту.

Відповідно додатків №15 від 16.11.2021 року, №16 від 24.11.2021 та №17 від 23.12.2021 до вказаного договору визначено асортимент та кількість товару, що поставляється, а також поставки товару (CIF порт Південний) та строк оплати поставленого товару.

На виконання вищезазначених Контракту та Додатків ТОВ "Торговий Дім "ФИНТРЕЙД" в грудні 2021 року та в січні 2022 року було ввезено на митну територію України товари - мішки полотняного переплетення поліпропіленові в асортименті.

З метою митного оформлення поставленого товару ТОВ "Торговий Дім "ФИНТРЕЙД" було подано до Митниці в Херсонській області, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі наступні документи:

- вантажну митну декларацію №UA508040/2021/010032 від 24 грудня 2021 року, якою позивачем задекларовано за основним методом визначення вартості товарів, тобто за ціною договору, імпортовані від нерезидента "SHREE NILKANTH POLYTEX" (Індія) товари - мішки полотняного переплетення з стрічкових поліпропіленових ниток, молочно-білого кольору, зверху термообріз зигзаг, знизу один раз прошиті подвійною стрічкою, 50 мм вільний залишок нитки, допуск по довжині +/- 20 мм, допуск по ширині +/- 10 мм - 584500 шт., за договірною вартістю 57528,52 доларів США (1569073,12 грн. по курсу 27,2747 грн. за 1 дол. США) на умовах поставки CIF порт Південний (Україна);

- вантажну митну декларацію №UA508040/2021/010177 від 30 грудня 2021 року, якою позивачем задекларовано за основним методом визначення вартості товарів, тобто за ціною договору, імпортовані від нерезидента "SHREE NILKANTH POLYTEX" (Індія) товари - мішки полотняного переплетення з стрічкових поліпропіленових ниток, молочно-білого кольору, зверху термообріз зигзаг, знизу один раз прошиті подвійною стрічкою, 50 мм вільний залишок нитки, допуск по довжині +/- 20 мм, допуск по ширині +/- 10 мм - 554500 шт., за договірною вартістю 59618,04 доларів США (1622069,75 грн. по курсу 27,2077 грн. за 1 дол. США) на умовах поставки CIF порт Південний (Україна);

- вантажну митну декларацію №UA508040/2022/000598 від 31 січня 2022 року, якою позивачем задекларовано за основним методом визначення вартості товарів, тобто за ціною договору, імпортовані від нерезидента "SHREE NILKANTH POLYTEX" (Індія) товари - мішки полотняного переплетення з стрічкових поліпропіленових ниток, молочно-білого кольору, зверху термообріз зигзаг, знизу один раз прошиті подвійною стрічкою, 50 мм вільний залишок нитки, допуск по довжині +/- 20 мм, допуск по ширині +/- 10 мм - 544000 шт., за договірною вартістю 59720,95 доларів США (1719001,85 грн. по курсу 28,7839 грн. за 1 дол. США) на умовах поставки CIF порт Південний (Україна).

На підтвердження заявленої митної вартості поставлених товарів були надані: зовнішньоекономічний контракт №5 від 5 березня 2021 року з додатковою угодою №1 від 01.11.2021 року та додатками №15 від 16.11.2021 року, №16 від 24.11.2021 року, №17 від 23.12.2021 року до вказаного контракту, інвойси, пакувальні листи до інвойсів, сертифікати страхування імпортованих товарів тощо.

Під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товару, заявленого по зазначеній митій декларації Митниця встановила, що подані документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, що мало наслідком прийняття карток відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA508040/2021/000431, №UA508040/2021/000437, №UA508040/2021/000027 у зв`язку із прийняттям рішень про коригування митної вартості товарів:

- №UA508040/2021/000290/2 від 24.12.2021 року, яким Митниця здійснила коригування заявленої декларантом митної вартості товару у бік збільшення із застосуванням резервного методу, а також роз`яснила декларанту, зокрема, що він має право на вільний обіг товарів, що декларуються, у разі згоди з рішенням про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом, яким збільшено митну вартість імпортованих позивачем товарів "мішки полотняного переплетення з стрічкових поліпропіленових ниток, молочно-білого кольору, зверху термообріз зигзаг, знизу один раз прошиті подвійною стрічкою, 50 мм вільний залишок нитки, допуск по довжині +/- 20 мм, допуск по ширині +/- 10 мм - 584500 шт." - з 57528,52 доларів США до 72664,80 доларів США, що призвело до збільшення платежів з ввізного мита на 16513,50 грн. та з податку на додану вартість до оплати на 85870,20 грн.;

- №UA508040/2021/000294/2 від 30.12.2021 року, яким Митниця здійснила коригування заявленої декларантом митної вартості товару у бік збільшення із застосуванням резервного методу, а також роз`яснила декларанту, зокрема, що він має право на вільний обіг товарів, що декларуються, у разі згоди з рішенням про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом, яким збільшено митну вартість імпортованих позивачем товарів "мішки полотняного переплетення з стрічкових поліпропіленових ниток, молочно-білого кольору, зверху термообріз зигзаг, знизу один раз прошиті подвійною стрічкою, 50 мм вільний залишок нитки, допуск по довжині +/- 20 мм, допуск по ширині +/- 10 мм - 554500 шт." - з 59618,04 доларів США до 72631,65 доларів США, що призвело до збільшення платежів з ввізного мита на 14162,82 грн. та з податку на додану вартість до оплати на 73646,64 грн.;

- №UA508040/2022/000013/2 від 31.01.2022 року, яким Митниця здійснила коригування заявленої декларантом митної вартості товару у бік збільшення із застосуванням резервного методу, а також роз`яснила декларанту, зокрема, що він має право на вільний обіг товарів, що декларуються, у разі згоди з рішенням про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом, яким збільшено митну вартість імпортованих позивачем товарів "мішки полотняного переплетення з стрічкових поліпропіленових ниток, молочно-білого кольору, зверху термообріз зигзаг, знизу один раз прошиті подвійною стрічкою, 50 мм вільний залишок нитки, допуск по довжині +/- 20 мм, допуск по ширині +/- 10 мм - 544000 шт." - з 59720,95 доларів США до 72924,90 доларів США, що призвело до збільшення платежів з ввізного мита на 15202,45 грн. та з податку на додану вартість до оплати на 79052,73 грн.

Поставлений товар було випущено у вільний обіг за умови забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, шляхом надання гарантій відповідно до розділу X Митного кодексу України.

Вважаючи зазначені рішення про коригування митної вартості від 24 грудня 2021 року, від 30 грудня 2021 року та від 31 січня 2022 року протиправними, ТОВ "Торговий Дім "ФИНТРЕЙД" звернулося до суду з даним адміністративним позовом про їх скасування.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог товариства суд першої інстанції виходив з того, що спірні рішення митниці прийнятті за відсутності обґрунтованих підстав вважати, що декларантом заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі без обґрунтування причин того, що позивач неправильно визначив митну вартість товарів.

Суд вважав, що позивачем надано усі необхідні документи, що стосуються числового значення митної вартості товару або методу її визначення, документи містили всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару. Ціна товару була визначена позивачем згідно з умовами контракту. Натомість, митним органом не доведено, що подані декларантом документи для визначення митної вартості товару свідчать, що митна вартість товару занижена, як і не доведено неможливість визначення митної вартості за ціною договору, та необхідність застосування резервного методу визначення митної вартості товару.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, приписами частини другої статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, в тому числі щодо проведення митного оформлення та методів визначення митної вартості товарів врегульовані положеннями Митного кодексу України (далі МК України).

Згідно зі статтею 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Частиною першою статті 257 МК України передбачено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії.

Відповідно до статті 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

При цьому ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця (частина п`ята статті 58 МК України).

Відповідно до частини першої статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Таким чином, методи визначення митної вартості товарів можуть бути підрозділені на: а) основний; б) другорядні. Крім того, митним законодавством передбачена система другорядних методів. Під час визначення митної вартості товарів учасник митних відносин може застосувати тільки один із різновидів методів - основний метод або ж конкретний другорядний метод. Застосування методу визначення вартості товарів повинно бути обґрунтованим.

При цьому, пріоритетним до застосування є саме основний метод, що обумовлює необхідність, у випадку наявності достатніх підстав, застосовувати в першочерговому порядку основний метод визначення митної вартості товару. Тільки у випадку відсутності необхідних умов для застосування основного методу, повинні застосовуватися методи закріплені приписами пункту другого частини першої статті 57 МК України, які застосовуються у субсидіарному порядку - учасник митних відносин обирає один із системи другорядних методів. Про субсидіарний характер застосування другорядних методів свідчить зміст положень частини третьої статті 58 МК України.

Відповідно до положень частини першої статті 58 МК України основний метод визначення митної вартості товарів застосовується у випадку дотримання наступних умов: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів. При цьому основний метод не застосовується у наступних випадках: а) якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні; б) відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні (відповідно до частини другої статті 58 МК України). Кожен із вище означених випадків може бути як самостійною підставою для незастосування основного методу, так й розглядатися в їх сукупності.

Згідно з частиною другою статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За правилами частини третьої статті 58 МК України у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої, другої статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Таким чином, документальне підтвердження в аспекті відповідних митних процедур має своїм завданням підтвердити: а) заявлену митну вартість товарів; б) обраний суб`єктом господарювання метод визначення такої вартості.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

За правилами частини п`ятої статті 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Зі змісту статті 53 МК України слідує, що законом визначений вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Дана норма кореспондує й положенням частини третьої статті 318 МК України, якою встановлено, що митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Водночас частиною третьою статті 53 МК України установлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Зміст наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

При цьому колегія суддів зауважує, що Верховний Суд неодноразово наголошував на правовій позиції, яка полягає у тому, що право митниці витребувати додаткові документи у декларанта з метою вчинення наступних дій, спрямованих на визначення дійсної митної вартості товарів, пов`язане з наявністю у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості декларантом. При цьому, витребувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, орган митної служби повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника (правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 2 червня 2015 року у справі №21-498а15).

Як встановлено судом першої інстанції та не оспорюється апелянтом, під час митного оформлення товару позивачем разом із вантажними митними деклараціями від 24.12.2021 року, від 30.12.2021 року та від 31.01.2022 року надані всі необхідні документи для визначення вартості товарів за основним методом визначення вартості товарів (за ціною договору на підставі ст.58 Митного кодексу України), а саме:

- за ВМД №UA508040/2021/010032 від 24.12.2021 року - вантажну митну декларацію встановленого зразка; зовнішньоекономічний контракт №5 від 05 березня 2021 року з додатковою угодою №1 від 01.11.2021 року та з додатком №15 від 16.11.2021 року, укладені із нерезидентом "SHREE NILKANTH POLYTEX" (Індія); інвойс від 16 листопада 2021 року за №SNP/051/2021-22 від 16.11.2021 року; прайс-лист на листопад 2021 року; сертифікат страхування №C000169594 від 03.12.2021 року; коносамент №1КТ319726 від 23.11.2021 року та ін.;

- за ВМД №UA508040/2021/010177 від 30.12.2021 року - вантажну митну декларацію встановленого зразка; зовнішньоекономічний контракт №5 від 05 березня 2021 року з додатковою угодою №1 від 01.11.2021 року та з додатком №16 від 24.11.2021 року, укладені із нерезидентом "SHREE NILKANTH POLYTEX" (Індія); інвойс від 24 листопада 2021 року за №SNP/054/2021-22 від 24.11.2021 року; прайс-лист на листопад 2021 року; пакувальний лист від 24.11.2021 року; сертифікат страхування №C000189136 від 14.12.2021 року; коносамент №1КТ322204 від 29.11.2021 року та ін.;

- за ВМД №UA508040/2022/000598 від 31.01.2022 року - вантажну митну декларацію встановленого зразка; зовнішньоекономічний контракт №5 від 05 березня 2021 року з додатковою угодою №1 від 01.11.2021 року та з додатком №17 від 23.12.2021 року, укладені із нерезидентом "SHREE NILKANTH POLYTEX" (Індія); інвойс від 23 грудня 2021 року за №SNP/059/2021-22 від 23.12.2021 року; пакувальний лист від 23.12.2021 року; прайс-лист на грудень 2021 року; сертифікат страхування №C000241188 від 13.01.2022 року; коносамент №215262196 від 28.12.2021 року та ін.

Вказані документи повністю підтверджують митну вартість імпортованих товарів за основним методом визначення митної вартості товарів, а також всі її складові станом на дату митного оформлення імпортованих товарів.

Твердження митниці про те, що при митному оформленні товарів позивач не надав банківського платіжного документу є необґрунтованими, оскільки на момент декларування імпортованих товарів його вартість не була оплачена покупцем на користь нерезидента.

Так, відповідно до умов п.2.5 Контракту №5 від 05.03.2021 року покупець проводить оплату за товар в порядку, визначеному в Додатках до Контракту, а згідно додатку 15 від 16.11.2021 року до контракту №5 від 05.03.2021 року оплата за поставлений товар в сумі 57528,52 доларів США проводиться до 25 січня 2022 року, згідно додатку 16 від 24.11.2021 року до контракту №5 від 05.03.2021 року оплата за поставлений товар в сумі 59618,04 доларів США проводиться до 15 лютого 2022 року, згідно додатку 17 від 23.12.2021 року до контракту №5 від 05.03.2021 року оплата за поставлений товар в сумі 59720,95 доларів США проводиться до 01 березня 2022 року.

Таким чином, умовами контракту на момент митного оформлення імпортованих товарів строк оплати за поставлений товар ще не настав, тому і не було надано до митного органу банківського платіжного документу, що стосується оцінюваного товару та підтверджує його вартість.

Слід додати, що станом на час розгляду справи судом першої інстанції, ТОВ "Торговий дім "ФИНТРЕЙД" згідно договірних умов із нерезидентом-постачальником здійснило наступні оплати за поставлений товар, а саме:

- повна вартість імпортованого товару згідно додатку №15 від 16.11.2021 року до контракту №5 від 05.03.2021 року та інвойсу №SNP/051/2021-22 від 16.11.2021 в сумі 57528,52 дол. США, що підтверджується SWIFT до платіжних доручень в іноземній валюті від 14.01.2022 року на суму платежу 16133,52 дол. США, від 18.01.2022 року на суму 15000,00 дол. США, від 21.01.2022 року на суму 11000,00 дол. США, від 28.01.2022 року на суму 15395,00 дол. США;

- повна вартість імпортованого товару згідно додатку №16 від 24.11.2021 року до контракту №5 від 05.03.2021 року та інвойсу №SNP/054/2021-22 від 24.11.2021 в сумі 59618,04 дол. США, що підтверджується SWIFT до платіжних доручень в іноземній валюті від 28.01.2022 року на суму платежу 14605,00 дол. США, від 31.01.2022 року на суму 10000,00 дол. США, від 04.02.2022 року на суму 13000,00 дол. США, від 07.02.2022 року на суму 17000,00 дол. США, від 11.02.2022 року на суму 5013,04 дол. США;

- часткова вартість імпортованого товару згідно додатку №17 від 23.12.2021 року до контракту №5 від 05.03.2021 року та інвойсу №SNP/059/2021-22 від 23.12.2021 в сумі 59618,04 дол. США сплачена позивачем в сумі 52986,96 дол. США, що підтверджується SWIFT до платіжних доручень в іноземній валюті від 11.02.2022 року на суму оплати 22986,96 дол. США та від 16.02.2022 року на суму 30000,00 дол. США.

Щодо доводів митного органу про те, що позивач при митному оформленні товарів не надав митному органу документу S/BILL №6980306 від 23.12.2021 року, то як вбачається з матеріалів справи S/BILL №6980306 від 23.12.2021 року, що є митною декларацією країни відправлення Індії 31.01.2022 була надана митному органу на його запит щодо підтвердження заявленої митної вартості товару (т. ІІ а.с. 77). Про що ТОВ "Торговий дім "ФИНТРЕЙД" додатково повідомило заявою від 02.02.2022 №02/02/22 (т.ІІ а.с.18-20).

Таким чином твердження відповідача про ненадання митному органу зазначеного документу не відповідають дійсним обставинам справи.

Щодо доводів відповідача стосовно того, що митна вартість товарів, вказана декларантом, є нижчою від ціни, інформація про яку наявна у митного органу, слід відзначити, що формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості та не є перешкодою для застосування методу визначення митної вартості товару, обраного декларантом, і не може бути безумовною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за методом визначеним в декларації митної вартості.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 18 серпня 2021 року у справі №821/1050/17, від 12 липня 2022 року у справі №814/2172/16, від 18 листопада 2022 року у справі №815/532/17, від 15 лютого 2023 року у справі №815/2552/16.

За приписами частини п`ятої статті 242 КАС України та частини шостої статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Доводів митниці про те, що позивачем зазначалася інша митна вартість аналогічних товарів за іншими поставками також є безпідставними, адже митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, та яка визначається декларантом відповідно до норм Митного кодексу України. Оскільки з наданих позивачем до митного оформлення документів можливо встановити дійсну митну вартість поставлених товарів, це повинно виключати сумніви митного органу у правильності визначення такої митної вартості.

Також колегія суддів відхиляє довід апеляційної скарги про те, що позивачем не надано документів про вартість страхування відповідно до умов поставки CIF, оскільки постачання на умовах CIF означає, що продавець виконав постачання, коли товар завантажений на транспортний засіб у порту відвантаження, а продажна ціна включає вартість товару, фрахт або транспортні витрати, а також вартість страховки при перевезенні. Відтак, вартість страхування входить у вартість товару та окремого документа щодо страхування у позивача не мало бути.

З огляду на викладене колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що позивачем було подано до митного органу повний пакет документів на підтвердження достовірності заявленої митної вартості товару за основним методом, а відповідачем не доведено, що подані для митного оформлення товару документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації та не надано доказів, які б підтверджували відсутність підстав для визначення митної вартості за першим методом, наявність належних підстав для коригування митної вартості відповідачем не доведена.

Колегія суддів наголошує, що принцип прийняття рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України є орієнтиром при реалізації повноважень владного суб`єкта, який вимагає від останнього діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним, з дотриманням встановленої законом процедури. Критерій прийняття рішення, вчинення (невчинення) дії обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії, відображає принцип обґрунтованості рішення або дії. Він вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.

Отже, рішення суду першої інстанції щодо скасування спірних рішень Митниці про коригування митної вартості товарів є правильним.

Щодо доводу апелянта про зменшення розміру присуджених на користь позивача витрат на правову допомогу у розмірі 3000 грн., то колегія суддів вважає рішення суду першої інстанції в цій частині обґрунтованим та співмірним, адже, як слушно вказав суд першої інстанції, згідно практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

У пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява № 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

Разом з цим, судом першої інстанції було враховано, що при наданні адвокатом правничої допомоги позивачу на суму 6000,00 грн. не було належним чином враховано витрачений час на вчинення дій та їх обсяг, що пов`язані з розглядом справи, адже сума 6000грн. включала серед іншого також і участь адвоката в розгляді справи в суді першої інстанції. При цьому складові наданої правової допомоги в Акті №1 не виокремлена за їх вартістю, а справа розглянута судом в спрощеному провадженні без проведення судових засідань (ст. 262 КАС України). З урахуванням зазначеного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що розмір понесених позивачем витрат на правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн. є необґрунтованим та непропорційним до предмета спору та складності справи. Таким чином, можливо присудити на користь позивача понесені витрати на професійну правничу допомогу по цій справі в сумі 3000,00 грн. і саме така сума 3000,00 грн. є пропорційною до предмета спору та складності справи за критеріями, встановленими ст.139 КАС України.

Доводи апеляційної скарги відповідача не знайшли свого підтвердження, спростовуються матеріалами справи та не дають підстав вважати, що при прийнятті оскаржуваного рішення, судом першої інстанцій було порушено норми матеріального права. Суд правильно та повно з`ясував усі обставини справи та надав їм юридичну оцінку, відповідно до норм матеріального та процесуального права.

Згідно з пунктом першим частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відтак, апеляційна скарга відповідача задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 292, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Митниці в Херсонській області, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15 червня 2023 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає відповідно до ч. 6 ст. 12, ст. 257 та ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя-доповідач В.О.Скрипченко

Суддя І.П.Косцова

Суддя Ю.В.Осіпов