Справа № 140/26642/23
Суддя: Сорока Юрій Юрійович
Дата ухвалення: 2023-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2023 року ЛуцькСправа № 140/26642/23

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Сороки Ю.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області про визнання протиправним та скасування рішення, та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області від 20.03.2023 року №37 про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки про заробітну плату від 16.01.2023 року №57/2.08 з 01.03.2023 року.

Зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки про заробітну плату від 16.01.2023 року №57/2.08 з 01.03.2023 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач звернувся до Головного управління ПФУ у Волинській області з заявою про перерахунок пенсії. До заяви позивачем додано нову довідку про заробітну плату від 16.01.2023 №57/2.08, видану архівним відділом виконавчого комітету Ковельської міської ради.

Однак, рішенням Головного управління ПФУ у Закарпатській області від 20.03.2023 №37 ОСОБА_1 відмовлено у перерахунку пенсії, оскільки довідка про заробітну плату містить розбіжності в написанні прізвища, ім`я та по-батькові з паспортними даними.

Вважає, що відповідач протиправно відмовив у перерахунку пенсії за віком згідно із статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, оскільки формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів Пенсійного фонду України для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Крім того, при прийнятті рішення Головним управлінням ПФУ у Закарпатській області не надано належної правової оцінки інформації про трудову діяльність позивача у зв`язку з чим зроблено передчасний, необгрунтований та протиправний висновок про відмову у перерахунку пенсії на підставі довідки про заробітну плату від 16.01.2023 №57/2.08.

З наведених підстав позивач просив позов задовольнити.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 08.08.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі КАС України).

Відповідач у відзиві на позовну заяву позовні вимоги не визнав та просив відмовити в їх задоволенні з тих підстав, що позивач звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про перерахунок пенсії додавши довідку про заробітну плату №57/2.08 від 16.01.2023, видану Ковельською міжрайбазою за 1987-1993 роки.

Головним управлінням Пенсійного фонду України у Волинській області проведено перевірку про що складено акт №0300-1101-1/191 від 16.01.2023 у якому відповідачем встановлено, що в особових рахунках за 1987-1990 роки зазначено « ОСОБА_1 », за 1991 рік « ОСОБА_1 », за 1992-1993 роки « ОСОБА_1 ». В наказі від 08.04.1987 року №28 зазначено - «Принять тов. ОСОБА_1 - грузчиком базьі временно с 9 апреля 1987».

Враховуючи вищезазначене та беручи до уваги акт перевірки щодо достовірності та обґрунтованості видачі довідки для призначення (перерахунку) пенсії №0300-1101-1/191 від 16.01.2023, ОСОБА_1 відмовлено в перерахунку пенсії відповідно до заяви від 13.03.2023.

У зв`язку із чим відповідач вважає дії щодо відмови у перерахунку пенсії на підставі довідки про заробітну плату №57/2.08 від 16.01.2023, виданої Ковельською міжрайбазою за 1987-1993 роки, правомірними, відтак у задоволенні позову слід відмовити повністю.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні ПФУ у Волинській області як одержувач пенсії за віком.

13.03.2023 позивач звернувся до Головного управління ПФУ у Волинській області з заявою про перерахунок пенсії. До заяви позивачем додано нову довідку про заробітну плату від 16.01.2023 №57/2.08, видану архівним відділом виконавчого комітету Ковельської міської ради.

Згідно пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій за принципом екстериторіальності документи були направлені на розгляд до Головного управління ПФУ у Закарпатській області.

Рішенням Головного управління ПФУ у Закарпатській області від 20.03.2023 №37 ОСОБА_1 відмовлено у перерахунку пенсії, оскільки довідка про заробітну плату містить розбіжності в написанні прізвища, ім`я та по-батькові з паспортними даними.

Позивач, вважаючи дії пенсійного органу щодо відмови йому у перерахунку пенсії протиправними, звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Законом України, що визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом, є Закон України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09 липня 2003 року №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).

Водночас, за приписами статті 1 Закону №1058-IV у цьому Законі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні:

застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до цього Закону підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачуються чи сплачувалися у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування;

страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески;

Згідно із абзацом першим частини першої статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Як передбачено частиною другою статті 24 Закону №1058-IV, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Частиною четвертою статті 24 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Таким чином, до 01 січня 2004 року стаж роботи підтверджується в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності Законом №1058-IV.

Так, приписами статті 56 Закону України Про пенсійне забезпечення від 05 листопада 1991 року №1788-ХІІ (далі Закон №1788-ХІІ) визначено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Статтею 62 Закону №1788-XII передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. Такий порядок затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі - Порядок №637).

Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з пунктом 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Водночас, пунктом 26 зазначеного Порядку №637 передбачено - якщо ім`я, по батькові та прізвище, які зазначені в документі, що підтверджує трудовий стаж, не збігаються з ім`ям, по батькові або прізвищем особи за паспортом або свідоцтвом про народження, факт приналежності цього документа даній особі може бути встановлено у судовому порядку.

З наявних в матеріалах справи паспорті громадянина України ОСОБА_2 , картці платника податків, в пенсійному посвідченні ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 , в посвідченні водія ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 , в свідоцтві про укладення шлюбу НОМЕР_3 від 25 березня 1983 року зазначено по батькові ОСОБА_3 українською мовою та ОСОБА_3 російською мовою.

У військовому квитку ОСОБА_1 серії НОМЕР_4 російською мовою зазначено по батькові ОСОБА_3 .

В трудовій книжці ОСОБА_1 серії НОМЕР_5 російською мовою зазначено по батькові ОСОБА_3 .

Зважаючи на те, що інформація щодо прізвища, ім`я, по батькові, дати народження тощо у вище перелічених документах, які мають логічний зв`язок, тотожна, суд виключає будь-який сумнів щодо їх належності одній людині.

У зв`язку із чим, суд приходить до висновку, що при написанні по батькові ОСОБА_1 в архівній довідці про заробітну плату від 16.01.2023 №57/2.08, за період роботи в Ковельській міжрайбазі Волинської Облспоживсілки, було допущено помилку з написанні по-батькові позивача.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до підпункту 2 пункту 6 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року №28-2, Управління Фонду має право отримувати безоплатно в установленому законодавством порядку від державних органів та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій усіх форм власності і від фізичних осіб підприємців відомості про нарахування, обчислення і сплату страхових внесків, а також інші відомості, необхідні для здійснення покладених на управління Фонду завдань.

Відтак, враховуючи вищенаведене, у випадку виникнення сумнівів щодо достовірності поданих особою документів відповідач наділений правом звернення до державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій з метою отримання інформації, необхідної для здійснення їхньої діяльності. Однак, ГУ ПФУ в Волинській області таким правом не скористалося.

Відповідно до вимог частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки Верховного Суду.

Так, Верховний Суд у постановах від 30 вересня 2019 року в справі №638/18467/15-а та від 25 квітня 2019 року в справі №593/283/17 зазначив, що формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів Пенсійного фонду України для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 21 лютого 2018 року в справі №687/975/17 вказав, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки чи іншої документації з вини адміністрації підприємства, відтак вказані обставини не можуть бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань з призначення пенсії за віком.

За встановлених обставин, суд дійшов висновку про протиправність відмови Головного управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області в перерахунку пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки про заробітну плату від 16.01.2023 року №57/2.08 з 01.03.2023 року.

Визначаючись з якого часу має перераховуватися пенсія позивачу, суд враховує положення статті 51 Закону №2262-ХІІ згідно якої перерахунок пенсії позивачу має бути проведений саме з 01 квітня 2023 року, оскільки це є першим числом місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії, в даному випадку звернення позивача.

Відповідно до частини першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Всупереч наведеним вимогам відповідачі як суб`єкти владних повноважень не надали суду достатніх та беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються їх заперечення.

Повноваження суду при вирішенні справи визначені статтею 245 КАС України. Як встановлено частиною другою вказаної статті, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Відтак, виходячи із наданих суду статтями 9, 245 КАС України повноважень, з метою ефективного захисту прав позивача взаємопов`язані позовні вимоги належить задовольнити частково, шляхом визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області від 20.03.2023 року №37 про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки про заробітну плату від 16.01.2023 року №57/2.08 з 01.04.2023 року та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки про заробітну плату від 16.01.2023 року №57/2.08 з 01.04.2023 року.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Відповідно до статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів судовий збір в розмірі 894, 67 грн.

Керуючись статтями 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області від 20.03.2023 року №37 про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки про заробітну плату від 16.01.2023 року №57/2.08 з 01.04.2023 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки про заробітну плату від 16.01.2023 року №57/2.08 з 01.04.2023 року.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 894 (вісімсот дев`яносто чотири) гривні 67 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області (88000, Закарпатська область, Ужгород, площа Народна, 4, ).

Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Кравчука, 22-В, ).

Суддя Ю.Ю. Сорока