Справа № 420/2216/23
Суддя: Яковлєв О.В.
Дата ухвалення: 2023-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2023 р.м. ОдесаСправа № 420/2216/23

Перша інстанція: суддя Дубровна В.А.,

повний текст судового рішення

складено 03.07.2023, м. Одеса

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача: Яковлєва О.В.,

суддів Єщенка О.В., Крусяна А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 03 липня 2023 року, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернувся до суду з позовом у якому заявлено вимоги Головному управлінню Державної міграційної служби України в Одеській області, а саме:

- визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про відмову в оформленні (видачі) посвідки на постійне проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- зобов`язання Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області здійснити обмін посвідки на постійне місце проживання № НОМЕР_1 від 26 січня 2015 року, виданої ОСОБА_2 , у зв`язку з досягненням 25 - річного віку.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 03 липня 2023 року відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням позивачем подано апеляційну скаргу з якої вбачається про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове рішення у справі, яким задовольнити позовні вимоги.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що у межах спірних правовідносин міграційним органом протиправно прийнято рішення про відмову у наданні позивачу посвідки на постійне проживання у Україні, так як в нього наявне право, передбачене чинним законодавством України, на отримання посвідки на постійне проживання у Україні.

При цьому, на переконання апелянта, судом першої інстанції не враховано, що апелянт не володів інформацією про існування рішення ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області «Про заборону в`їзду в Україну громадянину Російської Федерації, ОСОБА_3 ( ОСОБА_4 ) ІНФОРМАЦІЯ_2 » від 07 червня 2022 року.

Крім того, апелянт вважає, що зазначене рішення не може бути єдиною та достатньою підставою для прийняття оскаржуваного рішення, так як воно прийнято з порушенням встановленої процедури.

З іншого боку, апелянт наголошує, що оскаржуване рішення порушує його право на повагу до свого приватного та сімейного життя.

В свою чергу, відповідачем подано відзив на отриману апеляційну скаргу, у якому зазначено, що судом першої інстанції прийнято законне та обґрунтоване рішення про задоволення позовних вимог, так як у межах спірних правовідносин ним правомірно відмовлено позивачу, який є громадянином Російської Федерації, у видачі посвідки на постійне проживання у Україні.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_5 , 1997 року народження, є громадянином Російської Федерації, документований паспортом громадянина Російської Федерації № НОМЕР_2 .

Будучи неповнолітнім, ОСОБА_5 , разом з матір`ю та сестрою у 2012 році іммігрував до України.

Легальність перебування ОСОБА_1 на території України підтверджується посвідкою на постійне місце проживання № НОМЕР_1 від 26 січня 2015 року (а.с. 8).

При цьому, 29 вересня 2022 року ОСОБА_5 звернувся до ГУ ДМС в Одеській області із заявою про обмін посвідки на постійне проживання в Україні № НОМЕР_1 від 26 січня 2015 року у зв`язку з досягненням 25-річного віку (а.с. 42).

В свою чергу, 22 грудня 2022 року ГУ ДМСУ в Одеській області прийняло рішення про відмову позивачу в оформленні (видачі) посвідки на тимчасове проживання на підставі пп. 2 п. 62 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання, затвердженого постановою КМУ від 25 квітня 2018 року № 321 ( а.с. 7).

Не погоджуючись з прийнятим рішенням міграційного органу, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

За наслідком з`ясування обставин справи, судом першої інстанції зроблено висновок, з яким погоджується судова колегія, про залишення без задоволення позовних вимог, так як суб`єктом владних повноважень не порушено вимоги міграційного законодавства при прийнятті оскаржуваного рішення, з огляду на наступне.

Так, Закон України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначає правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України.

Згідно п. 17 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», посвідка на постійне проживання - документ, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує право на постійне проживання в Україні.

При цьому, Порядок оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2018 року № 321.

Згідно пп. 2 п. 62 Порядку № 321, територіальний орган/територіальний підрозділ ДМС відмовляє іноземцю або особі без громадянства в оформленні або видачі посвідки, у разі, коли іноземець або особа без громадянства перебувають на території України з порушенням встановленого строку перебування або щодо них діє невиконане рішення уповноваженого державного органу про примусове повернення, примусове видворення або заборону в`їзду.

В свою чергу, згідно ч. 1 ст. 13 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», в`їзд в Україну іноземцю або особі без громадянства не дозволяється в інтересах забезпечення національної безпеки України або охорони громадського порядку, або боротьби з організованою злочинністю, а також якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, які проживають в Україні.

Крім того, згідно ч. 1 ст. 2 ЗУ «Про Національну поліцію», завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: 1) забезпечення публічної безпеки і порядку; 2) охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; 3) протидії злочинності; 4) надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.

Колегією суддів встановлено, що предметом спору у даній справі є перевірка правомірності рішення Головного управління Державної міграційної служби в Одеській області «Про відмову в оформленні (видачі) посвідки на постійне проживання» № НОМЕР_3 від 22 грудня 2022 року.

В даному випадку, позивачу, який є громадянином Російської Федерації, відмовлено в оформленні (видачі) посвідки на постійне проживання на підставі пп. 2 п. 62 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2018 року № 321.

В свою чергу, як вбачається із зібраних матеріалів у справі, фактичною підставою для прийняття зазначеного рішення є рішення ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області «Про заборону в`їзду в Україну громадянину Російської Федерації, ОСОБА_3 ( ОСОБА_4 ) ІНФОРМАЦІЯ_2 » від 07 червня 2022 року.

Між тим, перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції про залишення без задоволення позовних вимог, у межах доводів та вимог апеляційної скарги позивача, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, з аналізу вищевикладених норм матеріального права вбачається, що міграційний орган має відмовити іноземцю в оформленні або видачі посвідки, у разі, коли іноземець перебуває на території України та відносно нього діє рішення про заборону в`їзду в Україну.

Тобто, наявність рішення ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області «Про заборону в`їзду в Україну громадянину Російської Федерації, ОСОБА_3 ( ОСОБА_4 ) ІНФОРМАЦІЯ_2 » від 07 червня 2022 року є самостійною та достатньою підставою для прийняття оскаржуваного рішення ГУ ДМС в Одеській області «Про відмову в оформленні (видачі) посвідки на постійне проживання» № НОМЕР_3 від 22 грудня 2022 року.

При цьому, колегія суддів зазначає, що рішення ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області «Про заборону в`їзду в Україну громадянину Російської Федерації, ОСОБА_3 ( ОСОБА_4 ) ІНФОРМАЦІЯ_2 » від 07 червня 2022 року не входить до предмету спору у даній справі, а ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області не є стороною у даній справі, внаслідок чого колегія суддів не може надавати правову оцінку доводам апелянта про протиправність відповідного рішення.

Крім того, колегія суддів зазначає, що в зібраних матеріалах справи відсутні докази оскарження позивачем зазначеного рішення.

З іншого боку, колегія суддів не приймає доводів апелянта про порушення міграційним органом права апелянта на повагу до свого приватного і сімейного житла, як на підставу для скасування оскаржуваного рішення, з огляду на наступне.

Так, зі змісту рішення ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області «Про заборону в`їзду в Україну громадянину Російської Федерації, ОСОБА_3 ( ОСОБА_4 ) ІНФОРМАЦІЯ_2 » від 07 червня 2022 року вбачається, що воно прийнято на підставі інформації, отриманої від Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України про те, що позивач становить загрозу інтересам національної безпеки України та громадському порядку, а також інтересам громадян України.

Між тим, колегія суддів зазначає, що в умовах триваючої збройної агресії проти України з боку Російської Федерації, а також в умовах дії воєнного стану в Україні, виконання своїх функцій Національною поліцією України має визначальне значення для збереження суверенітету України, а також конституційного ладу і громадського порядку в Україні.

При цьому, результати відповідної діяльності органів Національної поліції України, за передбаченої законодавством необхідності, мають в пріоритетному порядку використовуватись та враховуватись в діяльності інших органів державної влади.

Тому, за умови пріоритизації інтересів України в сфері публічної безпеки і порядку, а також інтересів суспільства і держави, які захищає Національна поліція України в умовах дії воєнного стану, колегія суддів вважає допустимим, пропорційним та правомірним позбавлення громадянина Російської Федерації права на отримання посвідки на постійне проживання в Україні.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції про необхідність залишення без задоволення позовних вимог.

При цьому, судова колегія вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 03 липня 2023 року без змін.

Судові витрати, а саме сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги покласти на апелянта.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач О.В. Яковлєв
Судді О.В. Єщенко А.В. Крусян