Справа № 420/27406/23
Суддя: Скупінська О.В.
Дата ухвалення: 2023-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Скупінської О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу

В С Т А Н О В И В :

До Одеського окружного адміністративного суду 09.10.2023 надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, в якій позивач просить суд:

1. Визнати протиправним та скасувати наказ №477 від 06.09.2023 в частині звільнення поліцейського взводу №1 роти №8 батальйону №1 полку УПП в Одеській області ДПП молодший лейтенант поліції ОСОБА_2 ;

2. поновити ОСОБА_3 на посаді;

3. стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 проходив службу на посаді поліцейського взводу № 1 роти № 8 батальйону № 1 полку управління патрульної поліції в Одеській області ДПП. Згідно наказу № 402 від 21.07.2023, 06.07.2023 позивачем порушені окремі вимоги Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, затвердженого наказом МВС від 18 грудня 2018 року № 1026. За результатами службового розслідування встановлено, що під час несення служби у денну зміну 05.07.2023 під час опрацювання викликів та складання адміністративних матеріалів, старший лейтенант поліції ОСОБА_4 та молодший лейтенант поліції ОСОБА_5 не здійснювали безперервну відеозйомку з моменту початку виконання службових обов`язків, примусово вимикали відеореєстратори, знімали їх з форменого одягу та залишали у службовому транспортному засобі. Згідно з висновком службового розслідування та статтями 11-14, 26, 29 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15 березня 2018 року № 2337-VIII «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України», на старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 та на молодшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 накладено стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність. Згідно наказу № 477 від 06.09.2023, 06.07.2023 під час несення служби поліцейський взводу № 1 роти № 8 батальйону № 1 полку УПП в Одеській області ДПП старший лейтенант поліції ОСОБА_6 та поліцейський взводу № 1 роти № 8 батальйону № 1 полку УП в Одеській області ДПП молодший лейтенант поліції ОСОБА_2 , з невстановлених у ході службового розслідування підстав, зупинили транспортний засіб Mitsubishi Pajero Sport, номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_7 та здійснили запит даних водія та автомобіля в інформаційно-комунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України», однак жодних адміністративних матеріалів відносно ОСОБА_7 поліцейськими складено не було. Дисциплінарною комісією також встановлено, що 06.07.2023 під час спілкування з ОСОБА_8 старший лейтенант поліції ОСОБА_4 та молодший лейтенант поліції ОСОБА_5 не здійснювали безперервну відеофіксацію події на службові портативні відеореєстратори, чим унеможливили встановлення всіх фактів даної події, що є порушенням вимог пункту 5 розділу II Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС від 18 грудня 2018 року. Також, в наказі № 477 від 06.09.2023 зазначається, що відсутність безперервного відео фіксування у старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 та молодшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 унеможливлює спростування твердження ОСОБА_7 щодо надання поліцейським неправомірної вигороди, що в свою чергу дискредитує звання працівника поліції. Щодо дотримання позивачем вимог Інструкції №1026, зазначено, що здійснення відеозйомки не ведеться лише у випадках, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо), що прямо передбачено п.5 Інструкції №1026. Отже, за загальним правилом, передбаченим п.5 Інструкції №1026, позивач мав обов`язок здійснювати запис відео реєстратором протягом всього часу несення служби з 06:07 06.07.2023 року до 18:30 06.07.2023 року за виключенням випадків приватного становища, описаних в п. 5 Інструкції №1026. В той же час, сторона позивача вважає за необхідне зазначити таке: З технічної точки зору портативні відеореєстратори, якими забезпечені поліцейські, не дозволяють забезпечити здійснення безперервної фіксації протягом усієї зміни поліцейського (12 годин). Таким чином, з огляду на технічні можливості реєстратора, позивач об`єктивно не міг виконати вимоги п. 5 Інструкції №1026.

16.10.2023 ухвалою судді прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження у адміністративній справі та ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи в порядку статті 262 КАС України.

20.10.2023 до суду (вх.№36137/23) від Департаменту патрульної поліції надійшов відзив на позовну заяву у якому відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує та вказує, що в ході службового розслідування було встановлено, що 06.07.2023 під час несення служби старший лейтенант поліції ОСОБА_4 та молодший лейтенант поліції ОСОБА_5 , з невстановлених у ході службового розслідування підстав, зупинили транспортний засіб Mitsubishi Pajero Sport, номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_7 та здійснили запит даних водія та автомобіля в інформаційно-комунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України», однак жодних адміністративних матеріалів відносно ОСОБА_7 поліцейськими складено не було. Дисциплінарною комісією також встановлено, що 06.07.2023 під час спілкування з ОСОБА_8 старший лейтенант поліції ОСОБА_4 та молодший лейтенант поліції ОСОБА_5 не здійснювали безперервну відеофіксацію події на службові портативні відеореєстратори, чим унеможливили встановлення всіх фактів даної події та, в свою чергу, дискредитує звання працівника поліції. При цьому, позивач має діючі дисциплінарні стягнення, що є обставиною, яка обтяжує відповідальність.

Розглянувши подані сторонами заяви по суті справи і докази на їх обґрунтування, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, судом встановлено таке.

ОСОБА_9 звернувся до начальника управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції (далі УПП в Одеській області ДПП) із заявою від 10.07.2023 (а.с.18-19, 121) у якій зазначав, що 06 липня 2023 року близько 16 год 30 хв, рухаючись по вул.Южна дорога в м.Одесі, був зупинений співробітниками патрульної поліції. Причин та підстав для зупинки транспортного засобу не було, оскільки заявник правила дорожнього руху не порушував. Патрульні не назвавшись, почали розповідати про те, що автомобіль, який вони зупинили - Mitsubishi Pajero Sport, номерний знак НОМЕР_1 , знаходиться під арештом, після чого почали наполегливо вимагати грошові кошти у розмірі 4000 грн, погрожуючи, що відберуть автомобіль. Заявник розгубився та віддав вказану суму грошей, перерахувавши їх на банківську картку. Після отримання грошей, патрульні заявника відпустили. Просив вжити відповідних заходів реагування до винних осіб, притягнувши їх до відповідальності.

Т.в.о. заступника начальника управління начальника відділу моніторингу та аналітичного забезпечення УПП в Одеській області ДПП скерував на адресу начальника УПП в Одеській області ДПП доповідну записку від 10.07.2023 (а.с.115-116), у якій доповідав щодо звернення ОСОБА_9 від 10.07.2023 №К-2170 та просив призначити службове розслідування.

10.07.2023 УПП в Одеській області ДПП прийняло наказ від 10.07.2023 №657 (а.с.20, 117-118) «Про призначення службового розслідування та утворення дисциплінарної комісії», відповідно до якого з метою встановлення причин та обставин можливого порушення дисципліни окремими працівниками УПП в Одеській області ДПП, про що стало відомо зі звернення ОСОБА_9 від 10.07.2023 №К-2170, наказано призначити службове розслідування у формі письмового провадження, проведення якого доручити дисциплінарній комісії.

Наказом від 24.07.2023 №702 (а.с.120) УПП в Одеській області ДПП продовжено термін проведення службового розслідування на 15 днів.

У межах службового розслідування 24.07.2023 дав пояснення інспектор взводу №1 роти №8 батальйону №1 полку УПП в Одеській області ДПП молодший лейтенант поліції ОСОБА_10 (а.с.124), який пояснив, що під час проведення інструктажу перед заступанням на кожну зміну особовому складу наголошується на безумовному дотриманні вимог чинного законодавства та недопущення порушень службової дисципліни.

Відповідно до роздавальної відомості до Журналу обліку видачі/повернення портативного відео реєстратора від 06.07.2023 (а.с.139-142), ОСОБА_11 та ОСОБА_1 отримали відео реєстратори №№473258 та 470615 та ОСОБА_11 отримав планшет S-79.

Відповідно до зошита для записів чергового УПП в Одеській області ДПП (а.с.89-94), дата заступання на чергування і час: 06.07.2023, 09 год. 00 хв, інформація щодо екіпажу «Океан 401» міститься об 19:28 (виставився на регулювання Балківська/Маловського) та об 20:34 (поїхав за ВСП).

Відповідно до рапорту від 24.07.2023 (а.с.21, 138) інспектора взводу 2 роти 8 батальйону 2 полку УПП в Одеській області ДПП, повідомлено, що 06.07.2022 співробітником УПП в Одеській області ДПП, а саме інспектором ОСОБА_11 був здійснений запит в системі ІПНН щодо ОСОБА_9 , та транспортного засобу з номерним знаком НОМЕР_1 . Відповідно до трекінгу нарядів УПП в Одеській області ДПП в період часу з 16:20 до 17:00 за адресою м.Одеса, Південна дорога перебував екіпаж «Океан 401» (службовий планшет S-79, License-29838, IMEI НОМЕР_2 ).

Щодо доступу ОСОБА_1 до системи ІПНП 06.07.2023, матеріали справи містять доповідну записку оператора комп`ютерного набору ІІ категорії сектору зв`язку та телекомунікації УПП в Одеській області ДПП від 19.10.2023 (а.с.80), у якій вказано, що 06.07.2023 ОСОБА_1 мав доступ до ІПНП та можливість перевірки транспортний засіб Mitsubishi Pajero Sport, номерний знак НОМЕР_1 та громадянина ОСОБА_9 . Також, ОСОБА_1 , здійснював вхід до ІПНП 01.07.2023, 02.07.2023, 03.07.2023 та 09.07.2023. У період з 01.07.2023 по 09.07.2023 рапортів щодо втрати або відновлення доступу до ІПНП від ОСОБА_1 не надходило.

Матеріали справи містять загальну характеристику та інструкцію щодо персонального відео реєстратора VB400 (а.с.81-88), відповідно до якої ємність акумулятора становить до 12 годин при оптимальних налаштуваннях камери.

Відповідно до відповіді на рапорт від 02.08.2023 (а.с.136), відеозаписи з камер №473258, 470615 екіпажу «Океан-401» в період часу з 16:30 до 17:00 відсутні.

Як слідує з матеріалів службового розслідування, в ході проведення розслідування було здійснено обстеження ділянки дороги, на якій відповідно до трекінгу здійснив зупинку наряд «Океан-401», та встановлено, що камери зовнішнього відеоспостереження відсутні.

В межах службового розслідування у ОСОБА_9 були відібрані пояснення від 25.07.2023 (а.с.132) у яких останній зазначив обставини, аналогічні, що викладені ним у заяві від 10.07.2023.

Як слідує за рапорту т.в.о. заступника начальника відділу моніторингу та аналітичного забезпечення УПП в Одеській області ДПП (а.с.134), під час службового розслідування ОСОБА_12 було продемонстровано фотокартки деяких працівників УПП в Одеській області ДПП для впізнання поліцейського, який 06.07.2023 вимагав від нього кошти. З пред`явлених фотокарток ОСОБА_13 вказав на старшого лейтенанта поліції ОСОБА_14 .

Матеріали справи містять пояснення ОСОБА_1 від 03.08.2023 (а.с.125) у яких зазначено: «Згідно статті 63 Конституції України відмовляюсь від надання пояснень. Написано мною власноручно, доповнень не маю».

При цьому у поясненнях від 01.08.2023 (а.с.131), ОСОБА_15 зазначив, що не пам`ятає таке авто та ніяких коштів не отримував.

Матеріали службового розслідування містять службову характеристику від 17.07.2023 (а.с.145) щодо поліцейського взводу №1 роти №8 батальйону №1 полку УПП в Одеській області ДПП молодшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 у якій зазначено, що під час служби він проявив себе з не дуже позитивної сторони, так як у роботі потребує контролю за якістю виконання вказівок, несумлінний при їх виконанні. Іноді безвідповідально ставиться до дорученої справи. Накази виконує, але вимагає постійного контролю з боку керівництва, на зауваження реагує опосередковано. Проявляє розумну ініціативу там, де це можливо. Накази та нормативні акти, що регламентують діяльність органів внутрішніх справ та поліції вивчив, але не в повному обсязі. Мав факти порушення службової дисципліни. Фізично розвинутий, непогано володіє вогнепальною зброєю. До носіння форменого одягу ставиться добре. На критику реагує, але вказані недоліки усуває неохоче. У роботі над вдосконаленням своїх знань проявляє поверхневий підхід.

Матеріали справи містять витяг з наказу Департаменту патрульної поліції від 21.07.2023 №402 (а.с.17, 110-111) «Про застосування до працівників УПП в Одеській області ДПП дисциплінарних стягнень», відповідно до якого за результатами службового розслідування встановлено, що під час несення служби у денну зміну 05.07.2023 під час опрацювання викликів та складання адміністративних матеріалів, старший лейтенант ОСОБА_4 та молодший лейтенант поліції ОСОБА_16 не здійснювали безперервну відео зйомку з моменту початку виконання службових обов`язків, примусово вимикали відео реєстратори, знімали їх з форменого одягу та залишали у службовому транспортному засобі, та наказано»

« 2.За вчинення дисциплінарного проступку, що виразився в порушенні вимог пункту 1, 2 частини першої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», Присяги працівника поліції, визначеної статтею 64 Закону України «Про Національну поліцію», статей 22, 38 та 42 Закону України «Про запобігання корупції», пунктів 1, 6, 13 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту, абзаців другого та третього пункту 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС від 09 листопада 2016 року №1179, пункту 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС від 18 грудня 2018 року №1026, підпунктів 1, 10, 13 пункту 3.1 розділу ІІІ посадової інструкції поліцейського УПП в Одеській області ДПП, затвердженої наказом ДПП від 13.11.2018 №5112, відповідно до пункту 7 частини третьої статті 13, частини дванадцятої статті 19 Дисциплінарного статуту до поліцейського взводу №1 роти №8 батальйону №1 полку УПП в Одеській області ДПП молодшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 (0173991) застосувати дисциплінарне стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність».

Окрім цього, матеріали справи місять накази УПП в Одеській області ДПП про застосування до ОСОБА_1 дисциплінарних стягнень: від 19.05.2020 №278 (зауваження) (а.с.95-97), від 08.02.2021 №57 (зауваження) (а.с.98-101), від 02.08.2022 №425 (догана) (а.с.102-103), від 18.01.2023 №38 (догана) (а.с.104-106), від 24.02.2023 №120 (сувора догана) (а.с.107-109).

Доказів оскарження вказаних наказів матеріали справи не містять.

За результатами службового розслідування щодо встановлення причин та обставин можливого порушення службової дисципліни окремими працівниками УПП в Одеській області ДПП, про що стало відомо зі звернення ОСОБА_9 від 10.07.2023 №К-2170 дисциплінарною комісією складений висновок від 08.08.2023 (а.с.147-164), затверджений 08.08.2023 начальником УПП в Одеській області ДПП у якому зазначено, що відмова від надання пояснень молодшим лейтенантом поліції ОСОБА_17 унеможливлює встановлення всіх обставин події.

Дисциплінарною комісією враховано, що у вимірі обставин цієї справи не досліджуються питання наявності або відсутності вини старшого лейтенанта поліції ОСОБА_18 та молодшого лейтенанта поліції ОСОБА_19 у вчиненні кримінального правопорушення, а надається правова оцінка обставинам наявності або відсутності вчинення ними дисциплінарного проступку у вигляді порушення службової дисципліни.

Дисциплінарною комісією зазначено, що відсутність безперервної відео фіксації, у т.ч. молодшого лейтенанта поліції ОСОБА_19 унеможливлює спростування тверджень ОСОБА_7 щодо надання поліцейським неправомірної вигоди, що в свою чергу дискредитує звання працівника поліції та є проявом негідної поведінки, тому є усі підстави для притягнення до дисциплінарної відповідальності та застосування найсуворішого виду дисциплінарного стягнення.

Дисциплінарною комісією враховано діюче дисциплінарне стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність, застосоване наказом від 21.07.2023 №402, що є обставиною, що обтяжує відповідальність. Обставин, що пом`якшують відповідальність поліцейського, дисциплінарною комісією не встановлено.

Департамент патрульної поліції прийняв наказ від 06.09.2023 №477 (а.с.13-15) «Про застосування до працівників УПП в Одеській області ДПП дисциплінарних стягнень», відповідно до наказів управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції від 10.07.2023 №657 «Про призначення службового розслідування та утворення дисциплінарної комісії» та від 24.07.2022 №702 «Про продовження строку проведення службового розслідування», проведено службове розслідування щодо встановлення причин та обставин можливого порушення службової дисципліни окремими працівниками УПП в Одеській області ДПП, про що стало відомо зі звернення ОСОБА_9 від 10.07.2023 №К-2170.

За результатами службового розслідування встановлено, що 06.07.2023 під час несення служби інспектор взводу №1 роти №8 батальйону №1 полку УПП в Одеській області ДПП молодший лейтенант поліції ОСОБА_2 , з невстановлених у ході службового розслідування підстав, зупинили транспортний засіб Mitsubishi Pajero Sport, номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_7 та здійснили запит даних водія та автомобіля в інформаційно-комунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України», однак жодних адміністративних матеріалів відносно ОСОБА_7 поліцейськими складено не було.

Дисциплінарною комісією також встановлено, що, 06.07.2023 під час спілкування з ОСОБА_8 старший лейтенант поліції ОСОБА_4 та молодший лейтенант поліції ОСОБА_5 не здійснювали безперервну відео фіксацію події на службові відео реєстратори, чим унеможливили встановлення всіх фактів даної події, що є порушенням вимог пункту 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС від 18 грудня 2018 року №1026.

Слід зазначити, що відсутність безперервної відео фіксації у старшого лейтенанта поліції ОСОБА_18 та молодшого лейтенанта поліції ОСОБА_19 унеможливлює спростування тверджень ОСОБА_7 щодо надання поліцейським неправомірної вигоди, що в свою чергу дискредитує звання працівника поліції.

Учиняючи вказані дії, зазначені поліцейські допустили порушення вимог КУпАП, Законів України «Про Національну поліцію», «Про запобігання корупції», Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15 березня 2018 року №2337-VІІІ «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» (далі Дисциплінарний статут).

Згідно з висновком службового розслідування та статтями 11-14, 26, 29 Дисциплінарного статуту, наказано:

« 2.За вчинення дисциплінарного проступку, що виразився в порушенні вимог пункту 1, 2 частини першої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», Присяги працівника поліції, визначеної статтею 64 Закону України «Про Національну поліцію», статей 22, 38 та 42 Закону України «Про запобігання корупції», пунктів 1, 6, 13 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту, абзаців другого та третього пункту 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС від 09 листопада 2016 року №1179, пункту 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС від 18 грудня 2018 року №1026, підпунктів 1, 10, 13 пункту 3.1 розділу ІІІ посадової інструкції поліцейського УПП в Одеській області ДПП, затвердженої наказом ДПП від 13.11.2018 №5112, відповідно до пункту 7 частини третьої статті 13, частини дванадцятої статті 19 Дисциплінарного статуту до поліцейського взводу №1 роти №8 батальйону №1 полку УПП в Одеській області ДПП молодшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 (0173991) застосувати дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції».

На підставі наказу від 06.09.2023 №477, Департамент патрульної поліції прийняв наказ від 23.09.2023 №1268о/с (а.с.16) «По особовому складу», яким наказано відповідно до пункту 6 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» звільнити зі служби в поліції молодшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 (0173991) поліцейського взводу №1 роти №8 батальйону №1 полку УПП в Одеській області з 23 вересня 2023 року.

Вважаючи спірний наказ протиправним, а свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовною заявою.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам, що виникли між сторонами у справі, суд бере до уваги таке.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Громадянам, згідно ст. 43 Конституції України, гарантується захист від незаконного звільнення.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено Законом України «Про Національну поліцію» (далі - Закон №580).

Згідно ст. 3 вказаного Закону №580 у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Стаття 18 Закону №580 регламентує основні обов`язки поліцейських, серед яких, неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

За приписами ч. 1, 2 ст. 19 Закону №580 у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження регламентується нормами Закону України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» №2337-VIII від 15.03.2018 (далі - Дисциплінарний статут).

Так, службова дисципліна, в розумінні Дисциплінарного статуту, є дотриманням поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

В свою чергу дисциплінарним проступком згідно ст. 12 Дисциплінарного статуту визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Дисциплінарного статуту, дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони (ч. 2 ст. 13 Дисциплінарного статуту).

Нормами ч. 3 передбачено, що до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

Стаття 18 Дисциплінарного статуту визначає порядок забезпечення поліцейському права на захист, відповідно до ч.1 якого під час проведення службового розслідування поліцейський має право на захист, що полягає в наданні йому можливості надавати письмові пояснення щодо обставин вчинення дисциплінарного проступку та докази правомірності своїх дій.

Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право:

1) надавати пояснення, подавати відповідні документи та матеріали, що стосуються обставин, які досліджуються;

2) подавати клопотання про отримання і залучення до матеріалів розслідування нових документів, отримання додаткових пояснень від осіб, які мають відношення до справи;

3) ознайомлюватися з матеріалами, зібраними під час проведення службового розслідування, робити їх копії за допомогою технічних засобів з урахуванням обмежень, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, законами України "Про захист персональних даних", "Про державну таємницю" та іншими законами;

4) подавати скарги на дії осіб, які проводять службове розслідування;

5) користуватися правничою допомогою (частина 2 статті 18 Дисциплінарного статуту).

Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право відмовитися від надання пояснень. Факт такої відмови фіксується шляхом складення акта, що підписується членом дисциплінарної комісії, присутнім під час відмови, та іншими особами, присутніми під час відмови (частина 2 статті 18 Дисциплінарного статуту).

Доказів порушення прав позивача під час проведення відносно нього службового розслідування позивачем не доведено, а судом не встановлено.

Щодо дисциплінарних проступків, які виявлені під час службового розслідування, суд зазначає таке.

Стосовно висновку дисциплінарної комісії щодо порушення ОСОБА_1 п. 2 розділу 1 Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису затвердженої наказом МВС від 18.12.2018 №1026, в частині порушення роботи з боді-камерою, суд зазначає таке.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року №1026 затверджено Інструкцію із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису (далі Інструкція).

Відповідно до п. 1 розділу ІІ Інструкції, наказом керівника органу, підрозділу поліції призначається відповідальна особа з числа працівників органу, підрозділу поліції, на яку покладається відповідальність за:

1) зберігання, видачу та приймання портативних відеореєстраторів;

2) зберігання, видачу та приймання карт пам`яті;

3) зміну дати та часу на портативних відеореєстраторах;

4) облік, зберігання та видачу інформації, отриманої з портативних відеореєстраторів;

5) належне ведення відповідної документації.

Згідно п. 4 розділу ІІ Інструкції під час здійснення повноважень поліцейськими портативний відеореєстратор закріплюється на його форменому одязі на грудях (ближче до плечового суглоба) так, щоб не створювати перешкод діям поліцейського.

Нормами п. 5 розділу ІІ Інструкції передбачено, що включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

У тексті висновку службового розслідування зазначено, що ОСОБА_1 , під час зупинення транспортного засобу під керуванням ОСОБА_9 не увімкнув боді-камеру.

Разом з тим, будь-яких пояснень для з`ясування дисциплінарною комісією обставин та причин скоєння вказаного порушення позивач до дисциплінарної комісії не надав.

У ході судового розгляду даної адміністративної справи, також, не було встановлено, причини, які зумовили увімкнення боді-камери під час спілкування із водієм зупиненого транспортного засобу.

Так, у позовній заяві ОСОБА_1 не спростовує факт того, що під час зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_9 його боді-камера не була увімкнена та вказує, що з технічної точки зору портативні відеореєстратори, якими забезпечені поліцейські, не дозволяють забезпечити здійснення безперервної фіксації протягом усієї зміни поліцейського (12 годин). Таким чином, з огляду на технічні можливості реєстратора, позивач об`єктивно не міг виконати вимоги п. 5 Інструкції №1026.

Суд критично оціню такі посилання та враховує, що портативний відеореєстратор позивач отримав перед заступанням 06.07.2023 на денне чергування, зупинення транспортного засобу під керуванням ОСОБА_9 , що не спростовується позивачем, відбулось об 16:30 17:00 год, тобто менше ніж через 12 годин після отримання пристрою.

За правилами, встановленими ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Доказами, відповідно до ст.72 КАС України, в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.73 КАС України).

Суд звертає увагу, що на сьогодні у праві існують три основні стандарти доказування: баланс імовірностей (balance of probabilities) або перевага доказів (preponderance of the evidence); наявність чітких та переконливих доказів (clear and convincing evidence); поза розумним сумнівом (beyond reasonable doubt) та у справах, де суб`єкт владних повноважень доводить правомірність своїх рішень, що передбачають втручання у власність або діяльність суб`єкта приватного права, подані таким суб`єктом владних повноважень докази, за загальним правилом, повинні відповідати критерію поза розумним сумнівом.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

У справі Федорченко та Лозенко проти України (заява №387/03, 20 вересня 2012 року, п.53) Європейський суд з прав людини висловив позицію, відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення поза розумними сумнівом, тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими.

В свою чергу, позивач не навів, що на момент зупинення транспортного засобу під керуванням ОСОБА_9 портативний відео реєстратор у нього не працював.

Суд погоджується з твердженням відповідача, що поліцейський повинен забезпечити ведення безперервної відеозйомки виконання своїх службових обов`язків, поряд цим вважає, що сам тільки факт не увімкнення боді-камери не може бути підставою для звільнення зі служби в поліції.

В той же час, підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності є дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у невиконанні чи неналежному виконанні особою службової дисципліни, які свідчать про його низькі морально-ділові якості, суперечать інтересам законності, компрометують звання поліцейського. Такими обставинами є виключно фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях особи ознак дисциплінарного проступку, зокрема, протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ним і дією порушника дисципліни. Провина позивача у вчиненні дисциплінарного проступку в даному випадку проявляється у прямому умислі, тобто останній свідомо допускав настання несприятливих наслідків після вчинення ним даних дій. Дане порушення стало можливим внаслідок особистої недисциплінованості та повного ігнорування ним вимог чинного законодавства.

Вказане узгоджується з висновками Верховного Суду, що неодноразово були викладені у постановах, зокрема від 14.02.2018 у справі № 802/1142/16-а, від 02.05.2018 у справі № 802/1157/17-а та ін.

Тому суд вважає, що в даному випадку відповідач повинен довести те, що факт відсутності відео фіксації зумовив значні та невідворотні негативні наслідки.

В той же час з аналізу матеріалів службового розслідування вбачається, що такі дії позивача призвели до неповоротних наслідків, а саме унеможливлює спростування тверджень ОСОБА_7 щодо надання поліцейським неправомірної вигоди.

Щодо обрання виду дисциплінарного стягнення, застосовного до позивача, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави

Відповідно до абз.2, 3, 8 пункту 1 розд. ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС від 09.11.2016 №1179 під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен:

професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами;

поважати і не порушувати права та свободи людини, до яких, зокрема, відносяться права: на життя; на повагу до гідності; на свободу та особисту недоторканність; недоторканність житла; на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань; на свободу світогляду і віросповідання; володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності; на мирні зібрання; на свободу пересування, вільний вибір місця проживання; інші права, які передбачені Конституцією та законами України, міжнародними договорами України;

поводитися стримано, доброзичливо, відкрито, уважно і ввічливо, викликаючи в населення повагу до поліції і готовність співпрацювати.

Згідно з посадової інструкції позивача, поліцейський під час несення служби зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність патрульної поліції, а також Присяги поліцейського; виконувати інші обов`язки поліцейського відповідно до законодавства, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України та організаційно- розпорядчих документів Національної поліції України.

Наведені норми містять достатньо жорсткі вимоги до діяльності поліцейського під час реалізації владних повноважень, які обмежують ці права та свободи.

Відповідно до п.8 ст.19 Дисциплінарного статуту під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до службових обов`язків.

Відповідно до службової характеристики позивач зарекомендував себе не дуже з позитивного боку.

У рішеннях по справах «Клас та інші проти Німеччини», «Фадєєва проти Росії», «Єрузалем проти Австрії» Європейський суд з прав людини зазначив, що суд не повинен підміняти думку національних органів будь-якою своєю думкою. Згідно Рекомендації Комітету Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Ради Європи 11.03.1980 року на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади не допускає надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень.

Виходячи зі змісту положень КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому в силу положень частини 2 статті 77 вказаного Кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Звільнення зі служби в поліції є найсуворішим видом дисциплінарного стягнення за порушення службової дисципліни та є крайнім заходом дисциплінарного впливу. Передумовою звільнення поліцейського за вчинення дисциплінарного правопорушення, пов`язаного зі здійсненням службової діяльності, має бути грубе порушення службової дисципліни, встановлене внаслідок ретельного службового розслідування та підтверджене належним доказами.

Водночас, дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони

Що стосується цієї справи, то немає свідчень того, що під час розгляду справи існували будь-які керівні принципи та практика, які б встановлювали послідовне та обмежувальне тлумачення поняття «порушення присяги».

Суд враховує, що дискредитація (від французького слова discrediter - підривати довіру) - це підрив довіри когось, приниження чиєїсь гідності, авторитету. Складові цього поняття тісно пов`язані з морально-етичними нормами.

Отже, вчинки, що дискредитують працівників поліції та власне органи Національної поліції, пов`язані насамперед з низкою моральних вимог, які пред`являються до них під час здійснення службових функцій та у повсякденному житті.

Тому під вчинками, що підривають авторитет працівника Національної поліції, розуміються протиправні, винні діяння, які здійснені посадовою особою, у зв`язку з виконанням службових обов`язків або не пов`язані з їх виконанням, але за своїм характером здатні принизити в очах громадськості гідність та авторитет працівника, що мають бути доведені у визначеному порядку.

На переконання суду з матеріалів дисциплінарної справи судом вбачаються доречні аргументи на користь твердження щодо дискредитації органів Національної поліції України зі сторони позивача.

Відповідачем під час службового розслідування здобуто належних доказів, які б свідчили про те, що поведінка позивача як поліцейського суперечить загальним принципам, встановленим для співробітників органів поліції, наведено доказів недодержання позивачем приписів Закону України «Про Національну поліцію» та Дисциплінарного статуту Національної поліції в частині неухильного дотримання нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського, та які негативно позначитись на іміджі та репутації Національної поліції України та давали б можливість застосувати до нього крайній, найбільш суворий захід дисциплінарного стягнення - звільнення зі служби.

Водночас, відповідно до приписів ч.5 ст.242 КАС України, суд враховує висновок Верховного Суду стосовно правової оцінки правильності й обґрунтованості рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності, що викладений у багатьох постановах, у т.ч. від 17.11.2022 у справі № 480/9492/20, де зазначено, що правова оцінка повинна фокусуватися насамперед на такому:

- чи прийнято рішення у межах повноважень, у порядку та спосіб, встановлені Конституцією та законами України;

- чи дійсно у діянні особи є склад дисциплінарного порушення;

- чи є встановлені законом підстави для застосування дисциплінарного стягнення;

- чи є застосований вид стягнення пропорційним (співмірним) із учиненим діянням.

В аспекті спірних правовідносин необхідно зазначити, що вирішення питання про правомірність притягнення працівника органів поліції до дисциплінарної відповідальності передбачає необхідність з`ясовувати чи є застосований вид стягнення пропорційним (співмірним) із учиненим діянням.

Перевіряючи оскаржуване позивачем рішення суб`єкта владних повноважень на відповідність його критеріям, наведеним у частині 2 статті 2 КАС України, суд дійшов висновку, що при його прийнятті відповідач діяв з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення.

Аналіз практики ЄСПЛ (рішення у справах «Ocalan v. », заява № 46221/99, п. 168 [8]; «Former King of Greece and Others v. Greece» [GC], заява № 25701/94, п. 89 [9]; «Iatridis v. Greece», заява № 31107/96, п. 55 [10] та ін.) дає підстави дійти висновку, що складовими принципу верховенства права Суд визнає, зокрема, збалансованість інтересів окремого індивіда з інтересами інших членів суспільства, принцип пропорційності, справедливий баланс між вимогами спільного (публічного) інтересу та захистом фундаментальних прав особи.

Конституційний Суд України визначає принцип пропорційності, в першу чергу, як процесуальну справедливість: «Обмеження конституційних прав повинно відповідати принципу пропорційності: інтереси забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та безпеки тощо можуть виправдати правові обмеження прав і свобод тільки в разі адекватності соціально обумовленим цілям».

Пропорційність - один із загальних принципів права Європейського співтовариства. Спочатку він був визнаний Судом ЄС, а згодом закріплений як загальний принцип в Угодах про утворення ЄС (зокрема, в ст. 5 Договору про заснування Європейського співтовариства). У розгорнотому формулюванні він звучить так: для досягнення певної мети органи влади не можуть накладати на громадян зобов`язання, які перевищують установлені межі необхідності, що випливають з публічного інтересу.

Вимога знаходження справедливої рівноваги означає, що завжди має бути розумна пропорційність між використовуваними засобами і метою, яка ними достягається та дозволяє досягти розумного співвідношення між цілями державного впливу та засобами їх досягнення.

Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів поліції, як вид стягнення, є крайнім заходом дисциплінарного впливу, разом з тим, на переконання суду, обставини встановлені та доведені у висновку службового розслідування є достатніми для застосування до позивача найсуворішого виду стягнення.

Оцінивши в означеному аспекті підстави притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності суд враховує, що обставини вчинення позивачем дисциплінарного проступку склалися у дні повномаштабного вторгнення рф на територію України.

Суд вважає, що накладене на позивача дисциплінарне стягнення є співмірним вчиненому дисциплінарному проступку, а відтак, відповідач приймаючи спірне рішення дотримався принципу співмірності між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення.

Підсумовуючи викладене, суд приходить до переконання, що рішення відповідача про притягнення позивача до дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції - відповідає критерію пропорційності.

Решта доводів висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ч.1 ст.6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ч.1,3 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Беручи до уваги наведене, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, виходячи з наведених висновків в цілому, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до приписів положень статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 77, 139, 241-246, 250, 255, 263, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 );

Відповідач: Департамент патрульної поліції (03048, м. Київ, вул. Федора Єрнста, 3, код ЄДРПОУ 4010864).

Суддя Олена СКУПІНСЬКА

.