Справа № 440/14258/23
Суддя: М.В. Довгопол
Дата ухвалення: 2023-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2023 року м. ПолтаваСправа № 440/14258/23

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Довгопол М.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Решетника В.І.,

представника позивача Гизили Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справу за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Полтавській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,

В С Т А Н О В И В:

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Стислий зміст позовних вимог

Головне управління ДПС у Полтавській області звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу розмірі 30198,80 грн з єдиного податку з фізичних осіб на UA0016710, код бюджетної класифікації платежу - 18050400, одержувач - ГУК у Полт.обл/тг м. Миргород/18050400, код отримувача (ЄДРПОУ) - 37959255, банк отримувача - Казначейство України (ел.адм.подат.).

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що за відповідачем обліковується податковий борг з єдиного податку з фізичних осіб у сумі 30198,80 грн, який виник внаслідок непогашення відповідачем податкового зобов`язання з єдиного податку, нарахованого контролюючим органом відповідно до заяви про застосування спрощеної системи оподаткування від 15.02.2016 № 768 з 20.06.2017 по 20.06.2019, а також несплати штрафних санкцій, нарахованих за наслідками проведення камеральних перевірок.

2. Стислий зміст заперечень відповідача

Відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.

Ухвала Полтавського окружного адміністративного суду від 23.10.2023 про прийняття позовної заяви та відкриття провадження у справі, надіслана відповідачу за останнім відомим місцем проживання, повернута без вручення із довідкою установи поштового зв`язку про причини повернення "адресат відсутній за вказаною адресою" /а.с. 53 - 54/.

3. Процесуальні дії по справі

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 28.09.2023 зобов`язано виконавчий комітет Миргородської міської ради (вул. Гоголя, 171/1, м. Миргород, Полтавська область, 37600) надати до суду інформацію про зареєстроване місце проживання (перебування) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (рнокпп НОМЕР_1 ), останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 ).

Листом від 17.10.2023 №05.3-08/836 Відділ реєстрації Виконавчого комітету Миргородської міської ради Полтавської області повідомив, що інформація про реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання в Реєстрі Миргородської територіальної громади на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - відсутня.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 23.10.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи.

У судовому засіданні 05.12.2023 представник позивача підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце його проведення повідомлявся належним чином, відповідно до вимог статті 130 Кодексу адміністративного судочинства України через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади.

ІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Заслухавши усні пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, суд встановив такі обставини справи та відповідні правовідносини.

ОСОБА_1 був зареєстрований як фізична особа-підприємець 12.02.2016, однак 26.08.2020 здійснено державну реєстрацію припинення його підприємницької діяльності за власним рішенням, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань /а.с. 9/.

15.02.2016 ФОП ОСОБА_1 подано до податкового органу заяву про застосування спрощеної системи оподаткування /а.с. 14/, відповідно до якої відповідач обрав ставку єдиного податку при переході на спрощену систему оподаткування 20% до розміру мінімальної заробітної плати та групу 2.

На підставі заяви від 15.02.2016 про застосування спрощеної системи оподаткування ФОП ОСОБА_1 контролюючим органом нараховано податкове зобов`язання зі сплати єдиного податку з фізичних осіб за період з 20 червня 2017 року по 20 червня 2019 року у загальному розмірі 18 422,80 грн (640 грн щомісячно за 2017 рік, 744,60 грн щомісячно за 2018 рік, 834,60 грн щомісячно за 2019 рік ), про що свідчать відомості інтегрованої картки платника податку /а.с. 23 - 26/, а також розрахунок податкового боргу /а.с. 8/.

04.12.2018 Головним управлінням ДФС у Полтавській області проведено камеральну перевірку з питань своєчасності сплати єдиного податку та за її результатами складено акт від 04.12.2018 № 12567/16-31-55-13/ НОМЕР_1 /а.с. 15/.

Акт надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу відповідача, однак, був повернутий з поштовою відміткою "за закінченням встановленого строку зберігання" /а.с. 16/.

На підставі акта контролюючим органом винесено податкове повідомлення-рішення від 08.02.2019 № /а.с. 17/, яким застосовано до ФОП ОСОБА_1 штраф за платежем єдиний податок з фізичних осіб у сумі 8899,90 грн.

Вказане податкове повідомлення-рішення направлене за місцезнаходженням ФОП ОСОБА_1 та повернуто з відміткою поштового відділення за закінченням терміну зберігання /а.с. 18/.

Також 13.11.2019 Головним управлінням ДПС у Полтавській області проведено камеральну перевірку з питань своєчасності сплати єдиного податку та за її результатами складено акт від 13.11.2019 № 27285/16-31-55-33/ НОМЕР_1 /а.с. 19/.

Акт надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу відповідача, однак, був повернутий з поштовою відміткою "за закінченням встановленого строку зберігання" /а.с. 20/.

На підставі акта контролюючим органом винесено податкове повідомлення-рішення від 26.12.2019 № /а.с. 21/, яким застосовано до ФОП ОСОБА_1 штраф за платежем єдиний податок з фізичних осіб у сумі 2876,10 грн.

Вказане податкове повідомлення-рішення направлене за місцезнаходженням ФОП ОСОБА_1 та повернуто з відміткою поштового відділення за закінченням терміну зберігання /а.с. 22/.

Податковим органом виставлено ОСОБА_1 податкову вимогу від 05.10.2016 № 20533-17 /а.с. 12/, яку направлено за місцезнаходженням ФОП ОСОБА_1 , однак повернуто з відміткою поштового відділення за закінченням терміну зберігання /а.с. 13/.

Посилаючись на несплату відповідачем грошових зобов`язань у строки, визначені Податковим кодексом України, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення податкового боргу.

ІІІ. ДЖЕРЕЛА ПРАВА

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Стаття 67 Конституції України передбачає, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

За змістом підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України ( надалі - ПКУ, у редакції, чинній на час спірних правовідносин) податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Своєю чергою грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня (пп. 14.1.39 п. 14.1. статті 14 ПКУ).

Відповідно до пункту 291.2. статті 291 ПКУ спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

Згідно із пунктом 293.1 статті 293 ПКУ ставки єдиного податку для платників першої групи встановлюються у відсотках (фіксовані ставки) до розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня податкового (звітного) року (далі у цій главі - прожитковий мінімум), другої групи - у відсотках (фіксовані ставки) до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року (далі у цій главі - мінімальна заробітна плата), третьої групи - у відсотках до доходу (відсоткові ставки).

Пунктом 295.1 статті 295 ПКУ встановлено, що платники єдиного податку першої і другої груп сплачують єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця. Такі платники єдиного податку можуть здійснити сплату єдиного податку авансовим внеском за весь податковий (звітний) період (квартал, рік), але не більш як до кінця поточного звітного року.

Нарахування авансових внесків для платників єдиного податку першої і другої груп здійснюється контролюючими органами на підставі заяви такого платника єдиного податку щодо розміру обраної ставки єдиного податку, заяви щодо періоду щорічної відпустки та/або заяви щодо терміну тимчасової втрати працездатності (п. 295.2. статті 295 Податкового кодексу України).

За приписами підпунктів 54.3.2., 54.3.3. пункту 54.3. статті 54 ПКУ контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо:

дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов`язань, суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках;

згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган;

Відповідно до пункту 54.5. статті 54 ПКУ якщо згідно з нормами цієї статті сума грошового зобов`язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність і повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов`язання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно з пунктом 57.3. статті 57 ПКУ у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Пунктом 59.1 статті 59 ПКУ передбачено, що у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.

Відповідно до пункту 59.5 статті 59 ПКУ у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Підпунктом 20.1.19 пункту 20.1 статті 20 ПКУ встановлено, що контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право: стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов`язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно з підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 Податкового кодексу України контролюючими органами є податкові органи (центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, його територіальні органи) - щодо дотримання законодавства з питань оподаткування (крім випадків, визначених підпунктом 41.1.2 цього пункту), законодавства з питань сплати єдиного внеску, а також щодо дотримання іншого законодавства, контроль за виконанням якого покладено на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, чи його територіальні органи.

Відповідно до пункту 41.4 статті 41 Податкового кодексу України органами стягнення є виключно контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 цього пункту, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці в межах своїх повноважень.

Згідно з пунктом 87.11 статті 87 Податкового кодексу України орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

ІV. ВИСНОВКИ СУДУ

Аналіз наведених норм Податкового кодексу України дає підстави для висновку, що статусу податкового боргу набуває узгоджена сума грошового (податкового) зобов`язання, не сплачена платником податків у визначений строк.

Статтею 295 Податкового кодексу України встановлено обов`язок платників єдиного податку першої і другої груп сплачувати єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця, нарахування якого здійснюється контролюючими органами на підставі заяви такого платника єдиного податку щодо розміру обраної ставки єдиного податку, заяви щодо періоду щорічної відпустки та/або заяви щодо терміну тимчасової втрати працездатності. Згідно із пунктом 293.1 статті 293 Податкового кодексу України ставки єдиного податку для платників другої групи встановлюються у відсотках (фіксовані ставки) до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Судом встановлено, що ФОП ОСОБА_1 перебував на спрощеній системі оподаткування як платник єдиного податку 2 групи (20 % від розміру мінімальної заробітної плати) відповідно до заяви про застосування спрощеної системи оподаткування від 15.02.2016.

Статтею 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" установлено у 2017 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі: з 1 січня - 3200 гривень.

Статтею 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" установлено у 2018 році мінімальну заробітну плату: у місячному розмірі: з 1 січня - 3723 гривні.

Статтею 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" установлено у 2019 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі: з 1 січня - 4173 гривні.

З огляду на розмір мінімальної заробітної плати в інтегрованій картці відповідача були відображені нарахування у розмірі 20% від її розміру /а.с. 23 - 27:

- за 2017 рік по 640 грн (по термінах сплати 20.06.2017, 20.07.2017, 20.08.2017, 20.09.2017, 20.10.2017, 20.11.2017, 20.12.2017) на загальну суму 4480 грн;

- за 2018 рік по 744,60 грн (по термінах сплати 20.01.2018, 20.02.2018, 20.03.2018, 20.04.2018, 20.05.2018, 20.06.2018, 20.07.2018, 20.08.2018, 20.09.2018, 20.10.2018, 20.11.2018, 20.12.2018) на загальну суму 8935,20 грн;

- за 2019 рік по 834,60 грн (по термінах сплати 20.01.2019, 20.02.2019, 20.03.2019, 20.04.2019, 20.05.2019, 20.06.2019) на загальну суму 5007,60 грн.

Загальна сума нарахованого відповідачу податкового зобов`язання з єдиного податку за період з 20.06.2017 по 20.06.2019, яка не була сплачена у встановлені ПКУ строки та набула статусу податкового боргу, який заявлений до стягнення у цій справі, склала 18422,80 грн.

Також за наслідками камеральних перевірок контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення від 08.02.2019 № /а.с. 17/, яким застосовано до ФОП ОСОБА_1 штраф за платежем єдиний податок з фізичних осіб у сумі 8899,90 грн, та податкове повідомлення-рішення від 26.12.2019 № /а.с. 21/, яким застосовано до ФОП ОСОБА_1 штраф за платежем єдиний податок з фізичних осіб у сумі 2876,10 грн.

Вказані податкові повідомлення-рішення направлені за місцезнаходженням ФОП ОСОБА_1 та повернуті з відміткою поштового відділення за закінченням терміну зберігання /а.с. 18, 22/.

За приписами пункту 42.5. статті 42 ПКУ у разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

Отже, податкові повідомлення -рішення від 08.02.2019 № та від 26.12.2019 № вважаються врученими відповідачу.

Доказів оскарження зазначених податкових повідомлень-рішень у встановленому порядку суду не надано, при цьому визначені ними грошові зобов`язання зі сплати штрафних санкцій відповідачем не погашено.

Таким чином, заявлений до стягнення податковий борг ФОП ОСОБА_1 з єдиного податку з фізичних осіб склав 30198,80 грн (18422,80 + 8899,90 + 2876,10).

Податкова вимога від 05.10.2016 № 20533-17 /а.с. 12/, яку направлено за місцезнаходженням ФОП ОСОБА_1 , вважається врученою відповідачу. Податковий борг з дати її виставлення не переривався.

Наявність у відповідача податкового боргу з єдиного податку з фізичних осіб у загальному розмірі 30198,80 грн підтверджено довідкою ГУ ДПС у Полтавській області від 12.09.2023 /а.с. 7/, розрахунком податкового боргу з єдиного податку з фізичних осіб /а.с. 8/, відомостями з інтегрованої картки платника податків /а.с. 23 - 27/.

Повноваження Головного управління ДПС у Полтавській області, як органу стягнення, на здійснення заходів щодо забезпечення погашення податкового боргу, зокрема, шляхом стягнення податкового боргу з фізичної особи, визначені статтями 20, 41, 87 Податкового кодексу України.

Разом з тим, суд враховує, що згідно з пунктом 102.4. статті 102 ПКУ у разі якщо грошове зобов`язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв`язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов`язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу, крім випадків, передбачених абзацом третім пункту 59.1 статті 59 цього Кодексу. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним.

Законом № 533-IX від 17.03.2020 підрозділ 10 розділу XX ПКУ було доповнено пунктом 52-2, яким, з урахуванням змін, внесених згідно із Законом № 591-IX від 13.05.2020, передбачено, що на період з 18 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), зупиняється перебіг строків давності, передбачених статтею 102 цього Кодексу (абзац 10).

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, введено на території України воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. В подальшому дія воєнного стану була неодноразово продовжена та є чинною на час розгляду справи .

Законом України № 2120-IX від 15.03.2022, який набрав чинності 17.03.2022, дію пункту 52-2 підрозділу 10 розділу XX ПКУ зупинено на період дії воєнного, надзвичайного стану.

Водночас цим Законом статтю 102 ПКУ доповнено пунктом 102.9., яким, з урахуванням змін, внесених згідно з Законами № 2142-IX від 24.03.2022, № 2260-IX від 12.05.2022, встановлено, що на період дії правового режиму воєнного, надзвичайного стану, що вводиться в Україні, зупиняється перебіг строків, визначених цим Кодексом, іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Поміж іншого, абзацом першим пункту 69 підрозділу 10 розділу XX ПКУ в редакції Закону № 2260-IX від 12.05.2022, визначено, що тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, справляння податків і зборів здійснюється з урахуванням особливостей, визначених у цьому пункті.

Законом України № 2719-IX від 03.11.2022, який набрав чинності 25.11.2022, підпункт 69.9 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ ПКУ доповнено абзацом п`ятим, з урахуванням якого встановлено, що для платників податків та контролюючих органів зупиняється перебіг строків, визначених податковим законодавством та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, крім: строків здійснення заходів з погашення податкового боргу платників податків - суб`єктів господарювання, які мають можливість своєчасно виконувати податкові обов`язки, передбачені статтями 59-60, 87-101 цього Кодексу, та/або визначення грошових зобов`язань згідно із статтею 116 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 7 розділу ІІ Порядку підтвердження можливості чи неможливості виконання платником податків обов`язків, визначених у підпункті 69.1 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 29 липня 2022 року № 225 (далі - Порядок № 225), платники податків, які не подали у строки, встановлені пунктами 3 та 4 цього розділу, заяви у довільній формі та відповідних документів (копії документів), що підтверджують неможливість виконання податкового обов`язку, передбаченого Кодексом або іншим законодавством, контроль за виконанням якого покладено на контролюючі органи або щодо яких контролюючий орган прийняв вмотивоване рішення щодо можливості своєчасного виконання таким платником податків свого податкового обов`язку, вважаються такими, що мають можливість своєчасно виконати податкові обов`язки у терміни, визначені Кодексом або іншим законодавством, контроль за виконанням якого покладено на контролюючі органи.

Аналіз викладених правових норм свідчить, що пунктом 102.4. статті 102 ПКУ встановлено присічний строк, в межах якого може бути стягнутий податковий борг, що виник у зв`язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов`язання, а саме, 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу.

Згідно з пп. 101.2.3. пункту 101.2. статті 101 ПКУ під терміном "безнадійний" розуміється: податковий борг платника податків, у тому числі податкового агента, стосовно якого минув строк давності, встановлений пунктом 102.4 статті 102 цього Кодексу.

Отже, податковий борг, стосовно якого минув строк давності, встановлений пунктом 102.4 статті 102 цього Кодексу, є безнадійним та підлягає списанню.

Суд враховує, що у період з 18.03.2020 по 17.03.2022 строки давності, передбачені статтею 102 ПКУ, зупинялися на час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), згідно з пунктом 52-2 підрозділу 10 розділу XX ПКУ, дію якого зупинено Законом України № 2120-IX від 15.03.2022.

У період з 17.03.2022 по 25.11.2022 строки давності, передбачені пунктом 102.4. статті 102 ПКУ, були зупинені в силу вимог пункту 102.9. статті 102 ПКУ.

Водночас з 25.11.2022 - набранням чинності Законом України № 2719-IX від 03.11.2022, яким підпункт 69.9 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ ПКУ доповнено абзацом п`ятим, відновилися строки здійснення заходів з погашення податкового боргу платників податків - суб`єктів господарювання, які мають можливість своєчасно виконувати податкові обов`язки.

Позивачем не надано доказів звернення відповідача із заявами та подання контролюючому органу відповідних документів, що підтверджують неможливість виконання податкового обов`язку, а відтак відповідач в силу вимог пункту 7 розділу ІІ Порядку № 225 вважається таким, що має можливість своєчасно виконати податкові обов`язки, тому для контролюючого органу 25.11.2022 відновилися строки здійснення заходів з погашення податкового боргу відповідача.

Судом встановлено, що з 20.06.2017 (дата виникнення податкового боргу відповідача з єдиного податку, заявленого до стягнення у цій справі) по 18.03.2020 пройшов 1001 день, що не заперечується позивачем. З 18.03.2020 по 24.11.2022 строки давності для стягнення податкового боргу зупинялися. Отже, з урахуванням відновлення дії строків з 25.11.2022, податковий борг відповідача, який виник на 20.06.2017, міг бути заявлений до стягнення не пізніше 27 лютого 2023 року (в межах 1095-денного строку). Однак позивач звернувся до суду із позовною заявою 21.09.2023, про що свідчить конверт, в якому надіслано позовну заяву /а.с. 35/, тобто поза межами строку стягнення податкового боргу.

Аналогічно, з порушенням строку стягнення податкового боргу, передбаченого пунктом 102.4. статті 102 ПКУ, заявлено позовні вимоги про стягнення податкового боргу з єдиного податку, який виник станом на 20.07.2017, 20.08.2017, 20.09.2017, 20.12.2017.

Суд відхиляє доводи позивача у додаткових поясненнях щодо дотримання строку давності стягнення податкового боргу з посиланням на подібну позицію Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 02.08.2023 у справі № 922/5229/21 з огляду на відмінність фактичних обставин у справі, яка розглядалася Верховним Судом, та у цій справі.

Отже, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для стягнення в судовому з відповідача податкового боргу з єдиного податку, що виник за період з 20.06.2017 по 20.12.2017 у сумі 4480 грн, та задоволення позовних вимог у цій частині.

Разом з тим, позовні вимоги про стягнення із ОСОБА_1 податкового боргу з єдиного податку з фізичних осіб у розмірі 25718,80 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Таким чином, позов належить задовольнити частково.

V. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Відповідно до статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з частиною 2 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Зважаючи на те, що позивачем є суб`єкт владних повноважень, доказів на підтвердження понесення судових витрат, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз не надано, тому суд не вбачає підстав для розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Позов Головного управління ДПС у Полтавській області (вул. Європейська, 4, м. Полтава, 36000, код ЄДРПОУ ВП 44057192) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про стягнення податкового боргу задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 податковий борг з єдиного податку з фізичних осіб у розмірі 25718,80 грн (двадцять п`ять тисяч сімсот вісімнадцять гривень вісімдесят копійок) на рахунок UA0016710, код бюджетної класифікації платежу - 18050400, одержувач - ГУК у Полт.обл/тг м. Миргород/18050400, код отримувача (ЄДРПОУ) - 37959255, банк отримувача - Казначейство України (ел.адм.подат.).

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 11 грудня 2023 року.

Головуючий суддя М.В. Довгопол