Справа № 400/5209/21
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2023-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

11 грудня 2023 року

м. Київ

справа № 400/5209/21

адміністративне провадження № К/990/38735/23

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Стрелець Т.Г.,

перевіривши касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІ КОР-БУД» на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 20 вересня 2023 року у справі № 400/5209/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІ КОР-БУД» до Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Ріал Істейт», про визнання протиправними та скасування наказу, припису та постанови, -

УСТАНОВИВ:

Як вбачається з касаційної скарги та відомостей Єдиного Державного реєстру судових рішень у липні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ДІ КОР-БУД» звернулося до суду з адміністративним позовом до Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Ріал Істейт», в якому просило:

- визнати протиправним та скасувати наказ Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради від 06 травня 2021 року №104 «Про проведення перевірки щодо дотримання суб`єктами містобудування ТОВ «Ріал Істейт» та ТОВ «Ді Кор-Буд» вимог законодавства в сфері містобудівної діяльності;

-визнати протиправним та скасувати припис №27/1 від 01 червня 2021 року про зупинення підготовчих та будівельних робіт, виданий Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради;

визнати протиправною та скасувати постанову Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради №13/248/22.02-13 від 10 червня 2021 року про накладення штрафу в сумі 102 150 грн.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 30 травня 2023 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано припис Управління державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради від 01 червня 2021 року № 27/1 та постанову від 10 червня 2021 року № 13/248/22.02-13 про накладення штрафу.

У задоволенні позовної вимоги про визнання протиправним та скасування наказу від 06 травня 2021 року № 104 відмовлено.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 20 вересня 2023 року апеляційну скаргу Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради задоволено.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 30 травня 2023 року скасовано у частині задоволених позовних вимог та прийнято нове у відповідній частині. Відмовлено у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІ КОР-БУД» про визнання протиправним та скасування припису №27/1 від 01 червня 2021 року та постанови №13/248/22.02-13 від 10 червня 2021 року, виданих Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради.

В іншій частині рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 30 травня 2023 року залишено без змін.

Не погодившись з судовим рішенням апеляційної інстанції, позивач направив до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 05 жовтня 2021 року і передати справу на новий розгляд.

За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Проаналізувавши доводи, викладені у касаційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для відмови у відкритті касаційного провадження з огляду на наступне.

Відповідно до статті 129 Конституції України до основних засад судочинства належить забезпечення апеляційного перегляду справи. Касаційне оскарження судового рішення допускається лише у визначених законом випадках.

Із зазначеною правовою нормою кореспондуються пункт 7 частини третьої статті 2 КАС України, який відносить до основних засад (принципів) адміністративного судочинства забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, визначених законом, а також стаття 13 цього Кодексу, якою визначено право, зокрема, учасників справи на касаційне оскарження судового рішення у визначених законом випадках.

Відповідно до частини 4 статті 12 КАС України виключно за правилами загального позовного провадження розглядаються справи у спорах: 1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом; 2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності; 4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 5) щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років"; 6) щодо оскарження індивідуальних актів Національного банку України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Міністерства фінансів України, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, рішень Кабінету Міністрів України, визначених частиною першою статті 266-1 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 257 КАС України визначено, що за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

За визначенням пункту 20 частини першої статті 4 КАС України адміністративною справою незначної складності (малозначною справою) є адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.

Згідно пункту 10 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є інші справи у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.

Предметом оскарження у даній справі є визнання протиправними та скасування рішень суб`єкта владних повноважень про проведення перевірки, про накладення штрафу у розмірі 102 150 грн., про скасування припису.

З урахуванням предмету позову, характеру правовідносин, складності справи, значення справи для сторін і суспільства, критеріїв визначених статтями 12, 257 КАС України, а також того, що дана справа не підпадає під перелік справ, які розглядаються виключно за правилами загального позовного провадження (ч. 4 ст. 12 КАС України), Верховний Суд зауважує, що вказану касаційну скаргу подано на судове рішення у справі незначної складності.

Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Тлумачення положень вказаних норм у їхньому взаємозв`язку дає змогу дійти висновку, що процесуальний закон пов`язує можливість касаційного перегляду у справах незначної складності тільки з тими юридичними фактами, вичерпний перелік яких викладений у підпунктах "а", "б", "в" та "г" п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Доведення вищезазначених обставин та, відповідно, права на касаційне оскарження судових рішень у справах незначної складності, покладається на особу, яка подає касаційну скаргу.

Дослідивши касаційну скаргу на предмет відповідності вищенаведеним вимогам процесуального закону, суд установив, що у касаційній скарзі позивач не визначає та не обґрунтовує підстави для касаційного оскарження судових рішень, що передбачені частиною п`ятою статті 328 КАС України.

Як на підставу касаційного оскарження скаржник покликається на пункт 4 частини четвертої статті 328 КАС України, а саме судові рішення оскаржується з підстав, передбачених пунктами 2 і 3 частини другої статті 353 КАС України.

Так, згідно пункту 3 підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо, зокрема, суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

Так, якщо скаржник уважає, що судами порушено норми процесуального права (пункт 4 частини четвертої статті 328 КАС України), зокрема, необґрунтовано відхилено клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, у касаційній скарзі скаржник має довести, що судами протиправно не було вжито заходів для встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, що в свою чергу могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права.

Скаржником таких обставин належними доказами не доведено.

Посилання скаржника на пункт 3 частини другої статті 353 КАС України як на самостійну підставу для відкриття касаційного провадження у цій справі, не є достатньо обґрунтованим у взаємозв`язку з обставинами, на які він посилається в обґрунтування такої підстави, із предметом доказування у справі, та причинно-наслідкового зв`язку із протиправністю оскаржуваного судового рішення.

Зазначене свідчить, що скаржник формально підійшов до питання належного оформлення касаційної скарги, зокрема, у частині зазначення підстав касаційного оскарження рішення суду апеляційної інстанції з урахуванням вимог щодо права на касаційне оскарження відповідно до частини п`ятої статті 328 КАС України.

Суд касаційної інстанції позбавлений можливості самостійно визначати підстави касаційного оскарження. Цей обов`язок покладено на особу, яка оскаржує судові рішення, оскільки в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина третя статті 334 КАС України).

При цьому, суд зазначає, що посилання у касаційній скарзі на частину четверту статті 328 КАС України, як на підставу касаційного оскарження судових рішень прийнятих у малозначній справі, не виключає застосування положень пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України у їх взаємозв`язку.

З урахуванням змін до КАС України, внесених Законом України від 15 січня 2020 року №460-IX, які набрали чинності 08 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття до розгляду і відкриття касаційного провадження.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

За таких обставин касаційна скарга підлягає поверненню особі, що її подала.

Керуючись статтями 328, 330, 332 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и в :

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІ КОР-БУД» на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 20 вересня 2023 року у справі № 400/5209/21 - повернути особі, яка її подала.

Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Т. Г. Стрелець