Справа № 717/2235/23
Суддя: Телешман О. В.
Дата ухвалення: 2023-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 717/2235/23
Номер провадження2-а/717/22/23
12.12.2023 року смт. Кельменці
Кельменецький районний суд Чернівецької області в складі:
головуючого судді Телешмана О.В.,
з участю секретаря Глібіщук М.Л.,
позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився,
представник відповідача Департаменту патрульної поліції в судове засідання не з`явився.
Позивач ОСОБА_1 подав до Кельменецького районного суду Чернівецької області позовну заяву, у якій просить:
скасувати постанову інспектора патрульної поліції в Хмельницькій області Мартинюка Сергія Володимировича серії ЕАТ7951436 від 16.10.2023 року про притягнення позивача ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП.
Розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Кельменці адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -
ВСТАНОВИВ:
Представник відповідача викликався до суду в порядку, встановленому КАС України, проте в судове засідання не з`явився.
Представник відповідача Рисюк П.В. подав відзив, в якому зазначив, що позов безпідставний, так як факт адміністративного правопорушення встановлений і при розгляді справи було дотримано всіх вимог законодавства. Крім того, позивач пропустив строк оскарження постанови по справі і тому позовну заяву слід залишити без розгляду.
Відповідно до ч.1 ст.205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до п.1 ч.3 ст. 205 КАС України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.
Позивач ОСОБА_1 подав до суду заяву, в якій просить розглядати справу в його відсутності.
Вказані обставини стверджуються копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАТ №7951436 від 16 жовтня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП, а також факт притягнення позивача до адміністративної відповідальності не заперечується сторонами.
Суд вважає, що дії посадової особи, яка винесла оскаржувану постанову від імені відповідача та дана постанова є протиправними, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Статтею 268 КУпАП визначені права особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, зокрема давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Проте, відповідач при розгляді справи про адміністративне правопорушення стосовно позивача не врахував вимоги даної статті щодо встановлення всіх обставин, які мали значення для вирішення справи. Крім того, відповідач не врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, його майновий стан, обставини, що обтяжують та пом`якшують відповідальність.
Позивач стверджує в позові, що він не вчиняв жодного порушення Правил дорожнього руху України, відповідно, працівники поліції службові особи відповідача не мали права вимагати в нього документів, які зазначені в оскаржуваній постанові.
Відповідач, не надав суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо позивача дотримано вимог ст. 280 КУпАП та при розгляді справи про адміністративне правопорушення стосовно позивача враховано вимоги щодо встановлення всіх обставин, які мали значення для вирішення справи.
Суд відхиляє доводи представника відповідача щодо правомірності дій посадової особи, яка розглянула адміністративну справу стосовно позивача без з`ясування всіх обставин, які мали значення для вирішення справи, оскільки такі дії службової особи відповідача суперечать ст.280 КУпАП.
Так, статтею 8 Конституції України задекларовано, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху , затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про національну поліцію» від 02.07.2015 року №580-VІІІ (далі - Закон №580-VIII) визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.
Пунктом 1.9. ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Судом встановлено, що, підставою для притягнення позивача до відповідальності та прийняття оскаржуваної постанови стало ніби то порушення ним ПДР України.
Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: 1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху; 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; 6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; 7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; 8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; 9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв; 10) якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту.
Відповідно до ч. 3 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.
Статтею 40 Закону України «Про національну поліцію» визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху. Тобто, положення Закону №580-VІІІ надають право поліції використовувати інформацію відеозапису в якості речового доказу наявності або відсутності факту правопорушення.
Матеріали справи не містять належних доказів у справі про адміністративне правопорушення, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова прийнята не в спосіб, який передбачений нормами КУпАП, а саме без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, що є підставою для її скасування.
Суд відхиляє доводи представника відповідача про те, що факт вчинення правопорушення позивачем підтверджується фото та відеофіксацією, оскільки відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Таких доказів представником відповідача не надані суду.
Також вказаними вище Правилами не передбачено заборони на перевезення цукрових буряків вище бортів.
Представник відповідача не надав суду належних та допустимих доказів, що позивач перевозив буряки, які були ненадійно закріплені, а також, що позивач був притягнений до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП порушення правил перевезення вантажів, зокрема, що відносно позивача виносилась постанова про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення ПДР України, зокрема порушення ПДР України, яке пред`являлось позивачу перед прийняттям оскаржуваної постанови. Відповідачем належним чином не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факту порушення позивачем будь якого з пунктів Розділу 22 ПДР України.
Суд відхиляє доводи представника відповідача та клопотання про залишення позову без розгляду в зв`язку з пропуском позивачем строку звернення до суду виходячи з такого.
Крім того, статтею 268 КУпАП визначені права особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, зокрема давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи. Відповідно до ст.271 КУпАП у розгляді справи про адміністративне правопорушення можуть брати участь адвокат, інший фахівець у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи. Ці особи мають право знайомитися з матеріалами справи; заявляти клопотання; за дорученням особи, яка його запросила, від її імені подавати скарги на рішення органу (посадової особи), який розглядає справу, а також мають інші права, передбачені законами України.
Згідно ст.278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.
Відповідно до ст.279 КУпАП розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу. Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.
Відповідно до ч.1-3 ст. 285 КУПАП постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Копія постанови в той же строк вручається або висилається потерпілому на його прохання. Копія постанови вручається під розписку. У разі якщо копія постанови висилається, про це робиться відповідна відмітка у справі.
Відповідно до ч.2 ст.286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).
Суд відхиляє посилання представника позивача на постанову ВС від 18.01.2019 року по справі № 576/1434/17, оскільки в даній справі було встановлено, що позивачу оголошувалась постанова по справі про адміністративне правопорушення , а в матеріалах справи відсутні докази і представник позивача не надав суду належних та допустимих доказів, що оскаржувана постанова була оголошена позивачу в день її складання після закінчення розгляду справи або вручена йому під розписку 16.10.2023 року..
Отже, суд вважає безпідставними посилання представника відповідача на положення ст.289 КУпАП щодо оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення протягом десяти днів з дня винесення постанови.
Враховуючи викладене вище та імперативні норми ст.285 КУпАП щодо порядку вручення та надсилання постанов по справі про адміністративне правопорушення, суд вважає, що позивач не пропустив строк звернення до суду з даним позовом, а представник відповідача не довів, що позивач звернувся до суду з пропуском десятиденного строку звернення до суду з моменту вручення позивачу оскаржуваної постанови.
Суд відхиляє доводи позивач про те, що поліцейські Департаменту патрульної поліції можуть вимагати документи, відповідно до п.2.4 та 2.1 ПДР України без встановлення факту порушення водієм правил дорожнього руху України, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: 1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху; 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; 6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; 7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; 8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; 9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв; 10) якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту.
В матеріалах справи відсутні, а представник позивача не надав суду жодного доказу, що позивач перевозив вантаж і спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створював небезпеку для інших учасників дорожнього руху, тобто перевозив буряки, які були ненадійно закріплені та знаходились вище бортів і що ці обставини створювали небезпеку для інших учасників дорожнього руху та є порушенням правил перевезення вантажів. Зокрема представник відповідача не надав суду доказів, що позивач притягався до відповідальності за порушення правил перевезення вантажів, зокрема за порушення ним п.12.5, 12.1 чи Розділу 22 ПДР України, в зв`язку з чим він відмовився надати поліцейському документи, передбачені п.2.1 ПДР України. Якщо такі факти мали місце
Натомість, позивач ОСОБА_1 не погоджувався з припущеннями поліцейського про порушення ним Правил дорожнього руху України, а поліцейський не намагався притягнути позивача до адміністративної відповідальності за порушення правил перевезення вантажів, не розглядав справу про притягнення позивача за порушення правил перевезення вантажів, що вказує на безпідставність зупинки позивача та безпідставність вимог поліцейського до позивача пред`явити документи, передбачені п.2.1 ПДР України.
Враховуючи, що рішення про притягнення до адміністративної відповідальності не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (конституційний принцип презумпції невинуватості), тому, розглядаючи позов в межах заявлених вимог, суд дійшов висновку, що постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю відповідно до вимог ст. 293 КУпАП та ч. 3 ст. 286 КАС України.
Відповідно до ч. 3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи враховуючи викладене вище, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю і справу про притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП закрити.
Відповідно до ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, крім іншого, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ст.143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі .
Враховуючи зазначене вище, суд вважає, що за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - відповідача Департаменту патрульної поліції на користь позивача ОСОБА_1 слід стягнути 429,44 грн судових витрат у вигляді судового збору.
На підставі наведеного вище, керуючись ст.9, 268, 280, 284 КУпАП, ст.ст. 132,134,139, 241- 246, 286 КАС України, суд,
Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Постанову серії ЕАТ № 7951436 від 16 жовтня 2023 року про притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП визнати протиправною та скасувати її, а справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП закрити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 КАС України.

Повний текст рішення складено 12 грудня 2023 року.

Суддя