Справа № 280/8331/23
Суддя: Семененко Марина Олександрівна
Дата ухвалення: 2023-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2023 року Справа № 280/8331/23 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Семененко М.О., за участю секретаря судового засідання Тетерюк Н.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 )

до Центрального об`єднаного районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки міста Запоріжжя (69035, м. Запоріжжя, вул. Сталеварів, 20; ),

Запорізького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (69063, м. Запоріжжя, пров. Тихий, буд. 7; )

про визнання протиправною відмови, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) до Центрального об`єднаного районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки міста Запоріжжя (далі відповідач 1, Центральний ОРТЦК та СП), Запорізького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі відповідач 2, ІНФОРМАЦІЯ_1 ) в якій позивач просить суд:

- визнати протиправною відмову Запорізького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки викладену у листі від 01.09.2023 №109/с, що полягає у ненаправлені ОСОБА_1 до військово-лікарської комісії для проведення медичного огляду ОСОБА_1 , з метою визначення придатності до військової служби за станом здоров`я, та у не взятті ОСОБА_1 на військовий облік;

- зобов`язати Центральний об`єднаний районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки направити ОСОБА_1 , до військово - лікарської комісії для проведення медичного огляду ОСОБА_1 , з метою визначення придатності до військової служби за станом здоров`я, та взяти ОСОБА_1 на військовий облік.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач висловив бажання проходити військову службу за контрактом, у зв`язку з чим необхідно було пройти військово лікарську комісію стану його здоров`я. Позивач декілька разів звертався до Центрального об`єднаного районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки міста Запоріжжя, проте, на думку позивача, йому безпідставно було відмовлено у проведенні військово лікарської комісії та постановці його на військовий облік. Крім того, ІНФОРМАЦІЯ_1 також було відмовлено позивачу в направленні його до військово лікарської комісії для проведення медичного огляду з метою визначення придатності до військової служби за станом здоров`я. З наведених підстав позивач просить суд позов задовольнити.

Ухвалою суду від 11.10.2023 відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

30.10.2023 представником відповідача 1 подано відзив на позовну заяву, в якому з позовними вимогами не погоджується та зазначає, що вичерпний перелік обставин взяття на військовий облік, зняття та виключення з нього, визначений у ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII (далі Закон № 2232-XII), зокрема, зазначає, що виключенню з військового обліку підлягають громадяни України, які визнані військово-лікарськими комісіями непридатними до військової служби з виключенням з військового обліку. Згідно відомостей ІНФОРМАЦІЯ_2 позивач був призваний на військову службу за контрактом осіб рядового складу від 18.02.2019 та направлений для подальшого проходження військової служби до військової частини НОМЕР_2 . Рішенням госпітальної військово лікарської комісії військової частини НОМЕР_3 від 02.05.2019 позивач був визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку, у зв`язку з чим його було виключено з військового обліку військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_2 у відповідності до вимог п.3 ч.6 ст. 37 Закону № 2232-XII. Крім того, зазначено, що позивач не звертався до органів військово лікарської комісії для перегляду рішення госпітальної військово лікарської комісії військової частини НОМЕР_3 від 02.05.2019, оформлене свідоцтвом про хворобу, у зв`язку з чим у відповідача 1 відсутні підстави для постановки позивача на військовий облік військовозобов`язаних та направлення його на медичне обстеження. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

06.12.2023 представником відповідача 2 подано відзив на позовну заяву, в якому проти позовних вимог заперечу та зазначає, що направлення до військово лікарської комісії для проведення медичного огляду виходить за межі компетенції Запорізького ОТЦК та СП, отже не можна вимагати визнати протиправною відмову від дій, яку державний орган не може вчинити згідно чинного законодавства. Крім того, відповідь на адресу позивача не є безпосередньою відмовою ІНФОРМАЦІЯ_3 вчинити певні дії, а фактично є роз`ясненням правомірності відмови вчинення дії правомочним суб`єктом, а саме ІНФОРМАЦІЯ_4 , який є у підпорядкуванні відповідача 2. Запорізький ОТЦК та СП підтримує заперечення, викладені відповідачем 1 у відзиві на позовну заяву та просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд встановив такі обставини.

21.04.2023 позивач звернувся до керівника ІНФОРМАЦІЯ_2 , керівника ІНФОРМАЦІЯ_3 та Міністра оборони України із заявою про надання направлення на медичний огляд у Військово лікарській комісії з метою визначення придатності до військової служби за станом здоров`я.

12.05.2023 позивач звернувся до керівника ІНФОРМАЦІЯ_2 , керівника Запорізького ОТЦК та СП та Міністра оборони України із заявою про направлення його на обстеження у спеціалізований лікувально профілактичний заклад, з метою подальшого повторного огляду ВЛК за місцем проживання.

За результатами розгляду заяви позивача, Запорізький ОТЦК та СП 01.09.2023 надав відповідь №109/ск, в якій повідомив, що 02.05.2019 за результатами медичного огляду військово-лікарською комісією при військовій частині НОМЕР_2 на підставі пункту 3 частини 6 статті 37 Закону № 2232-XII позивача визнано непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку. 13.05.2019 позивача було виключено з військового обліку у ІНФОРМАЦІЯ_4 у зв`язку з непридатністю до військової служби з виключенням з військового обліку. З метою повторного проходження медичного огляду для визначення ступеню придатності щодо проходження військової служби за контрактом рекомендував оскаржити рішення військово лікарської комісії військової частини НОМЕР_2 у регіональній військово лікарській комісії.

Не погоджуючись з відмовою ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо не направлення позивача до військово-лікарської комісії для проведення медичного огляду, з метою визначення придатності до військової служби за станом здоров`я, та не взяття позивача на військовий облік, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, суд зазначає таке.

На виконання частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби здійснює Закон № 2232-XII.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону № 2232-XII (тут і в подальшому в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом; іноземцями та особами без громадянства - у добровільному порядку (за контрактом) на посадах, що підлягають заміщенню військовослужбовцями рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту та Національної гвардії України (частина 2 статті 2 Закону № 2232-XII).

Отже, військова служба передбачає професійну діяльність придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 37 Закону № 2232-XII взяттю на військовий облік військовозобов`язаних у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, у відповідному підрозділі Служби зовнішньої розвідки України підлягають громадяни України: звільнені з військової служби в запас; які припинили альтернативну (невійськову) службу в разі закінчення строку її проходження або достроково відповідно до Закону України "Про альтернативну (невійськову) службу"; військовозобов`язані, які прибули з інших місцевостей (адміністративно-територіальних одиниць) України або з-за кордону на нове місце проживання; звільнені зі служби поліцейські, особи начальницького та рядового складу Міністерства внутрішніх справ України, Державного бюро розслідувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту (крім осіб, прийнятих на службу цивільного захисту у порядку, визначеному Кодексом цивільного захисту України, до проходження строкової військової служби), Державної кримінально-виконавчої служби України, співробітники Служби судової охорони, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, особи, які мають спеціальні звання Бюро економічної безпеки України; які набули громадянства України і згідно з цим Законом підлягають взяттю на облік військовозобов`язаних; зняті з військового обліку Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України відповідно за рішенням Міністерства оборони України, Служби безпеки України та Служби зовнішньої розвідки України; які відповідно до статті 18 цього Закону звільнені від призову на строкову військову службу; які досягли 27-річного віку під час перебування на військовому обліку призовників; які звільнені зі служби у військовому резерві та не досягли граничного віку перебування у запасі.

Відповідно до частини 6 статті 37 Закону № 2232-XII виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язаних та резервістів Служби безпеки України - у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, військовозобов`язаних та резервістів Служби зовнішньої розвідки України - у відповідному підрозділі Служби зовнішньої розвідки України) підлягають громадяни України, які: 1) призвані чи прийняті на військову службу; 2) проходять військову службу (навчання) у закладах фахової передвищої військової освіти, вищих військових навчальних закладах та військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти; 3) визнані військово-лікарськими комісіями непридатними до військової служби з виключенням з військового обліку; 4) досягли граничного віку перебування в запасі; 5) припинили громадянство України; 6) були раніше засуджені до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину; 7) направлені для відбування покарання до установ виконання покарань або до яких застосовано примусові заходи медичного характеру; 8) померли або визнані в установленому законом порядку безвісно відсутніми або оголошені померлими.

Таким чином, законодавством передбачено вичерпний перелік підстав взяття військовозобов`язаних на військовий облік та виключення з нього.

Згідно з пунктом 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 №154 (далі - Положення №154) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

За пунктом 9 Положення № 154 територіальні центри комплектування та соціальної підтримки здійснюють заходи щодо призову громадян на військову службу за призовом осіб офіцерського складу, на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, та на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

Відповідно до пункту 11 Положення № 154 районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, крім функцій, зазначених у пункті 9 цього Положення: організовують з визначеною періодичністю проведення медичних оглядів та психологічних обстежень військово-лікарськими комісіями військовозобов`язаних і резервістів.

Отже, направлення на проведення медичних оглядів та обстежень військово-лікарськими комісіями віднесено до повноважень територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Крім того, Наказом Міністра оборони України 14.08.2008 № 402 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, яке зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 за № 1109/15800 (далі - Положення № 402).

Відповідно до пункту 1.1 розділу І Положення №402, військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

Згідно з пунктом 1.2 розділу І Положення №402 військово-лікарська експертиза - це медичний огляд призовників; військовослужбовців та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової військової служби); військовозобов`язаних, офіцерів запасу, які призиваються на військову службу за призовом осіб офіцерського складу, резервістів (кандидатів у резервісти); громадян, які приймаються на військову службу за контрактом; кандидатів на навчання у вищих військових навчальних закладах, військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти та закладах фахової передвищої військової освіти (далі - ВВНЗ), ліцеїстів військових (військово-морських, військово-спортивних) ліцеїв (далі - ліцеїсти); осіб, звільнених з військової служби; працівників Збройних Сил України, які працюють у шкідливих та небезпечних умовах праці та залучаються до роботи з джерелами іонізуючого випромінювання (далі - ДІВ), компонентами ракетного палива (далі - КРП), джерелами електромагнітних полів (далі - ЕМП), лазерного випромінювання (далі - ЛВ), мікроорганізмами I-II груп патогенності, особливо небезпечними інфекційними хворобами; працівників допоміжного флоту Військово-морських Сил Збройних Сил України (далі - ВМС Збройних Сил України); визначення ступеня придатності до військової служби, навчання у ВВНЗ, роботи за фахом; установлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів.

Згідно з пунктом 2.1 глави 2 розділу І Положення № 402 для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі).

Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця.

Постанови штатних та позаштатних ВЛК обов`язкові до виконання.

Відповідно до підпункту 2.5.1 пункту 2.5 глави 2 розділу І Положення №402 до позаштатних постійно діючих ВЛК (ЛЛК) належать: госпітальні ВЛК; гарнізонні ЛЛ ВЛК Десантно-штурмових військ; ВЛК ТЦК та СП; ВЛК розвідувального органу Міністерства оборони України; ВЛК Сил спеціальних операцій Збройних Сил України; ВЛК інших закладів охорони здоров`я комунальної або державної форми власності.

При цьому, відповідно до вимог абзацу 15 підпункту 2.3.4 пункту 2.3 глави 2 розділу І Положення №402 розглядати, переглядати, скасовувати, затверджувати, не затверджувати, контролювати згідно з цим Положенням постанови будь-якої ВЛК (лікарсько-льотної комісії (далі - ЛЛК)) Збройних Сил України має право Центральна військово лікарська комісія.

Також згідно підпункту 2.4.5 пункту 2.4 глави 2 розділу І Положення №402 приймати постанови згідно з Положенням, контролювати, розглядати, затверджувати, за наявності підстав не затверджувати, переглядати або скасовувати постанови підпорядкованих ВЛК має право ВЛК регіону. Постанову про придатність до військової служби осіб, звільнених з військової служби, на період їх фактичного звільнення зі Збройних Сил України має право приймати або переглядати тільки ЦВЛК.

Дослідивши надане відповідачем 1 свідоцтво про хворобу №1302 судом встановлено, що 02.05.2019 госпітальна військово лікарська комісія військової частини НОМЕР_3 , за розпорядженням командира Військової частини НОМЕР_2 від 10.04.2019 №1102, провела медичний огляд для визначення ступеня придатності до військової служби ОСОБА_1 . На підставі статей 16-а, 39-в графи ІІ Розладу хвороб, ОСОБА_1 визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку.

До матеріалів справи не надано доказів оскарження або скасування висновку госпітальної військово лікарської комісія військової частини НОМЕР_3 , якою позивача визнано непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку, у зв`язку з чим відсутні підстави для направлення позивача на медичне обстеження військово лікарської комісії та прийнятті його на військовий облік, що узгоджується з приписами пункту 3 частини 6 статті 37 Закону № 2232-XII.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Слід зазначити, що адміністративний суд повноважений на вирішення наявного публічного спору в межах доводів учасників справи, які викладаються у заявах по суті справи, зокрема, у позовній заяві.

Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Таким чином, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

За правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 15.08.2020 у справі №1340/4630/18, відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті, і є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Враховуючи, що в межах підстав позову судом не встановлено протиправних дій відповідачів, які б спричинили порушення прав позивача у спірних правовідносинах, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За наведеного вище суд вважає, що заявлені позовні вимоги не знайшли свого підтвердження матеріалами справи, є не обґрунтованими, а надані сторонами письмові докази є належними та достатніми для постановлення судового рішення про відмову в задоволені позову.

З урахуванням положень статті 139 КАС України, у зв`язку з відмовою в позові розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Центрального об`єднаного районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки міста Запоріжжя (69035, м. Запоріжжя, вул. Сталеварів, 20; ), Запорізького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (69063, м. Запоріжжя, пров. Тихий, буд. 7; ) про визнання протиправною відмови, зобов`язання вчинити дії відмовити.

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення

Повне судове рішення складено 11.12.2023.

Суддя М.О. Семененко