Справа № 200/4768/22
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2023-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2023 року справа №200/4768/22

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Гаврищук Т.Г., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військової частини НОМЕР_2 ) на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21 серпня 2023 року (повне судове рішення складено 21 серпня 2023 року) у справі № 200/4768/22 (суддя в І інстанції Молочна І.С.) за позовом ОСОБА_1 до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військової частини НОМЕР_2 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

В жовтні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військової частини НОМЕР_2 ) (далі ВЧ НОМЕР_2 ) з вимогами (з урахуванням уточнень):

- визнати протиправними дії відповідача, які полягають у невключені до складу грошового забезпечення винагороду за участь в АТО/ООС при нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 грошової допомоги при звільненні, допомоги на оздоровлення за 2021 рік, компенсації за невикористану додаткову відпустку строком 14 календарних днів на рік як особі, що має статус учасника бойових дій, за 2020, 2021 роки;

- зобов`язати НОМЕР_1 прикордонний загін здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошової допомоги при звільненні з військової служби за 25 років в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік, допомогу на оздоровлення за 2021 рік, компенсації за невикористану додаткову відпустку служби строком 14 календарних днів на рік як особі, що має статус учасника бойових дій, за 2020, 2021 роки з урахуванням грошової винагороди за участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, з урахуванням раніше виплачених сум.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що під час проходження військової служби та звільнення з неї відповідачем з порушенням норм законодавства здійснювалось нарахування та виплата йому грошового забезпечення, а саме грошова допомога при звільненні з військової служби за 25 років в розмірі 50 відсотків місячного грошове забезпечення за кожний повний календарний рік, допомога на оздоровлення за 2021 рік, компенсації за невикористану додаткову відпустку служби строком 14 календарних днів на рік як особі, що має статус учасника бойових дій, за 2020-2021 роки нараховані та виплачені без урахування грошової винагороди за участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.

Позивач не погоджується з такими діями відповідача, вважає їх протиправними та необґрунтованими.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 21 серпня 2023 року позов задоволено повністю.

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги послався на таке.

Позивач перебував у щорічній основній відпустці з 28 липня 2021 року до 13 вересня 2021 року, тому у серпні 2021 року він не приймав участь у заходах забезпечення НБО та не набув права на отримання відповідної винагороди. Разом із цим, відповідач наголошує, що при виплаті грошового забезпечення при звільненні за розрахунок береться місяць, у якому військовослужбовця звільняють з військової служби, у даному випадку вересень 2021 року, а у серпні 2021 року позивач не набув права на отримання винагороди, тому відсутні будь-які підстави враховувати винагороду за участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, при нарахуванні одноразової грошової допомоги при звільненні, допомоги на оздоровлення та компенсації за невикористану додаткову відпустку.

Апеляційний розгляд здійснено в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, задовольнити, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , є учасником бойових дій відповідно до посвідчення серії НОМЕР_3 , що видано Східним регіональним управлінням Державної прикордонної служби України 14 серпня 2020.

Позивач має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій.

Відповідач, НОМЕР_1 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (військової частини НОМЕР_2 ) (код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ), у розумінні пункту 7 частини першої статті 4 КАС України є суб`єктом владних повноважень, який в даних правовідносинах згідно зі статтею 43 КАС України має адміністративну процесуальну дієздатність.

Відповідно до витягу з наказу начальника НОМЕР_1 прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 20 лютого 2020 року №56-ОС «Про особовий склад» зараховано у списки особового складу та на всі види забезпечення підполковника ОСОБА_1 , який зарахований у розпорядження начальника НОМЕР_1 прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України, та прибув для подальшого проходження військової служби з Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України (м. Харків), з 20 лютого 2020 року.

Відповідно до витягу з наказу начальника НОМЕР_1 прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 06 квітня 2020 року №116-ОС «Про особовий склад» вважати таким, що приступив до виконання службових обов`язків підполковника ОСОБА_1 за посадою заступника начальника штабу начальника відділу організаційно-мобілізаційної роботи та повсякденної діяльності штабу, з 06 квітня 2020 року.

Відповідно до витягу з наказу начальника НОМЕР_1 прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 29 червня 2021 року №200-ВВ «Про особовий склад» вважати таким, що вибув на військово-лікарську комісію підполковника ОСОБА_1 , заступника начальника штабу начальника відділу організаційно-мобілізаційної роботи та повсякденної діяльності штабу, до Головного військово-медичного клінічного центру (Центрального клінічного госпіталю) Державної прикордонної служби України, м. Київ, з 29 червня 2021 року.

Відповідно до витягу з наказу начальника Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 01 липня 2021 року №330-ОС «Про особовий склад» припинено (розірвано) контракт та звільнено з військової служби за підпунктом «а» (у зв`язку із закінченням строку контракту) пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону «Про військовий обов`язок та військову службу» у запас по НОМЕР_1 прикордонному загону підполковника ОСОБА_1 , заступника начальника штабу начальника відділу організаційно-мобілізаційної роботи та повсякденної діяльності штабу, з наданням права носіння військової форми одягу.

Відповідно до витягу з наказу начальника НОМЕР_1 прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 22 липня 2021 року №230-ВВ «Про особовий склад» вважати таким, що прибув з військово-лікарської комісії підполковник ОСОБА_1 , заступника начальника штабу начальника відділу організаційно-мобілізаційної роботи та повсякденної діяльності штабу, з Головного військово-медичного клінічного центру (Центрального клінічного госпіталю) Державної прикордонної служби України, м. Київ, 22 липня 2021 року. Приступив до виконання службових обов`язків 23 липня 2021 року.

Відповідно до витягу з наказу начальника НОМЕР_1 прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України 26 липня 2021 року №284-ОС виключено зі списків особового складу загону та всіх видів забезпечення підполковника ОСОБА_1 за посадою заступника начальника штабу начальника відділу організаційно-мобілізаційної роботи та повсякденної діяльності штабу, звільненого в запас наказом начальника Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 01 липня 2021 року №330-ОС, за підпунктом «а» пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону «Про військовий обов`язок та військову службу» (у зв`язку із закінченням строку контракту), з наданням права носіння військової форми одягу.

Вважати таким, що розрахувався у зв`язку зі звільненням з військової служби.

Надати підполковнику ОСОБА_1 невикористану щорічну основну відпустку за 2021 рік тривалістю 26 календарних днів, з 28 липня 2021 року, а також надати 2 доби необхідних для проїзду до місця проведення відпустки, до м. Львів.

Датою виключення зі списків особового складу є останній день відпустки 24 серпня 2021 року.

Вислуга років станом на 24 серпня 2021 року становить:

календарна військова: 25 років 00 місяців 28 днів;

пільгова військова: 08 років 00 місяців 09 днів;

загальна військова: 33 роки 01 місяць 07 днів.

Згідно наказу Міністерства внутрішніх справ України №188 від 18 березня 2016 року (зі змінами) виплатити винагороду за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду у липні 2021 року за 05 діб.

Виплатити матеріальну допомогу на оздоровлення за 2021 рік.

Відповідно до пункту 9 розділу 5 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 25 червня 218 року №558, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 23 липня 2018 року №854/32306, виплатити підполковнику ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 25 (двадцять п`ять) повних календарних років служби (прийнятий на військову службу за контрактом осіб офіцерського складу 26 липня 1996 року) в сумі 270 273 (двісті сімдесят тисяч двісті сімдесят три) грн. 75 коп.

Відповідно до абзацу 3 пункту 14 статті 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» виплатити грошову компенсацію за невикористану додаткову відпустку строком 14 календарних днів на рік, як особі, що має статус учасника бойових дій за 2020, 2021 роки.

Зарахувати до оперативного резерву першої черги підполковника ОСОБА_1 на посаду заступника начальника штабу начальника відділу організаційно-мобілізаційної роботи та повсякденної діяльності штабу.

Направити на військовий облік до Сихівського районного центру комплектування та соціальної підтримки (м. Львів).

Підстава: наказ начальника Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 01 липня 2021 року №330-ОС, рапорт ОСОБА_1 від 22 липня 2021 року №7825, рапорт ОСОБА_1 від 22 липня 2021 року №7959.

Відповідно до витягу з наказу начальника НОМЕР_1 прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 20 серпня 2021 року №325-ОС «Про внесення змін до наказу від 26 липня 2021 року №284-ОС «Про особовий склад» викладено у наступній редакції пункт 3.1 наказу начальника НОМЕР_1 прикордонного загону від 26 липня 2021 року №284-ОС, щодо виключення із списків особового складу загону та всіх видів забезпечення:

«3.1. Підполковника ОСОБА_1 за посадою заступника начальника штабу начальника відділу організаційно-мобілізаційної роботи та повсякденної діяльності штабу, звільненого в запас наказом начальника Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 18 серпня 2021 року №437-ОС, за підпунктом «б» (за станом здоров`я на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби у мирний час або обмежену придатність у воєнний час, за винятком випадків, визначених положенням про проходження громадянами України військової служби) пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону у відставку, з наданням права носіння військової форми одягу.

Вважати таким, що розрахувався у зв`язку зі звільненням з військової служби.

Надати підполковнику ОСОБА_1 невикористану щорічну основну відпустку за 2021 рік тривалістю 45 календарних днів, з 28 липня 2021 року, а також надати 2 доби необхідних для проїзду до місця проведення відпустки, до м. Львів.

Датою виключення зі списків особового складу є останній день відпустки 13 вересня 2021 року.

Вислуга років станом на 13 вересня 2021 року становить:

календарна військова: 25 років 01 місяць 17 днів;

пільгова військова: 08 років 01 місяць 17 днів;

загальна військова: 33 роки 03 місяці 04 дні.

Згідно наказу Міністерства внутрішніх справ України №188 від 18 березня 2016 року (зі змінами) виплатити винагороду за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду у липні 2021 року за 05 діб.

Виплатити матеріальну допомогу на оздоровлення за 2021 рік.

Відповідно до пункту 9 розділу 5 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 25 червня 2018 року №558, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 23 липня 2018 року №854/32306, виплатити підполковнику ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 25 (двадцять п`ять) повних календарних років служби (прийнятий на військову службу за контрактом осіб офіцерського складу 26 липня 1996 року) в сумі 270 273 (двісті сімдесят тисяч двісті сімдесят три) грн. 75 коп.

Відповідно до абзацу 3 пункту 14 статті 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» виплатити грошову компенсацію за невикористану додаткову відпустку строком 14 календарних днів на рік, як особі, що має статус учасника бойових дій за 2020, 2021 роки.

До оперативного резерву першої черги не зараховувати.

Направити на військовий облік до Сихівського районного центру комплектування та соціальної підтримки (м. Львів).

Підстава: наказ начальника Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 19 серпня 2021 року №437-ОС, рапорт ОСОБА_1 від 22 липня 2021 року №7825, рапорт ОСОБА_1 від 22 липня 2021 року №7959.».

11.10.2021 НОМЕР_1 прикордонний загін Державної прикордонної служби України листом вих.№11/5952 надав відповідь на адвокатський запит представника позивача, в якій зазначив, зокрема, що при звільненні позивачу було нараховано місячне грошове забезпечення за 13 днів вересня 2021 року у загальній сумі 9337,79 грн., яке склалось з наступних виплат:

- посадовий оклад 2747,33 грн.;

- оклад за військове звання 611,00 грн.;

- надбавка за вислугу років 1679,17 грн.;

- надбавка за особливості проходження військової служби 2518,75 грн.;

- надбавка за роботу в умовах режимних обмежень 380,40 грн.;

- надбавка за кваліфікацію 137,37 грн.;

- премія 1263,77 грн.

Також позивачу було нараховано грошове забезпечення у загальній сумі 350735,09 грн., яке складалось з наступних додаткових видів виплат:

- матеріальна допомога на оздоровлення за 2021 рік 21621,90 грн.;

- одноразова грошова допомога при звільненні з військової служби (за 25 років) 270273,75 грн.;

- грошова компенсація невикористаної додаткової відпустки як учаснику бойових дій, терміном 14 календарних днів на рік (за 2020-2021 роки) 20180,44 грн.;

- проведено утримання винагороди за участь в ООС (за 26 днів липня 2021 року) 5451,21 грн. (у серпні 2021 року виплачено винагороду за 31 день липня 2021 року);

- індексація грошового забезпечення (за 13 днів вересня 2021 року) 234,01 грн.;

- індексація грошового забезпечення (за період з липня 2015 року по лютий 2018 року) 43876,00 грн.

Відповідно до архівних відомостей за періоди з січня по грудень 2020 року та з січня по грудень 2021 року винагорода за безпосередню участь в антитерористичній операції позивачу виплачувалась у періоди з березня по жовтень 2020 року, у грудні 2020 року, з січня по серпень 2021 року, у вересні 2021 року відбулось утримання у розмірі 5451,61 грн.

Отже, спірним питанням у справі є правомірність невключення до складу грошового забезпечення винагороди за участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, при нарахуванні та виплаті позивачу грошової допомоги при звільненні, допомоги для оздоровлення за 2021 рік, компенсації за невикористану додаткову відпустку як учаснику бойових дій за 2020-2021 роки.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керувався наступним.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року №2232-XII (далі Закон №2232-XII).

Відповідно до частини четвертої статті 2 Закону №2232-XII порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно зі статтею 40 Закону №2232-XII гарантії правового і соціального захисту громадян України, які виконують конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, забезпечуються відповідно до законів України «Про Збройні Сили України», «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей» та іншими законами.

Права, пільги та соціальні гарантії військовослужбовців визначаються Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року №2011-XII (далі Закон № 2011-XII).

Частиною першою статті 9 Закону №2011-XII обумовлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Частинами другою, третьою статті 9 Закону №2011-XII встановлено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Частиною четвертою цієї ж статті обумовлено, що грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Також, відповідно до постанови Кабінету міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Відповідно до абзацу 1 частини другої статті 15 Закону №2011-ХІІ, військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Постановою Кабінету міністрів України від 20 січня 2016 року №18 «Деякі питання грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та поліцейських» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що за час участі у заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях чи в антитерористичній операції, у воєнних конфліктах, інших заходах в умовах особливого періоду військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується винагорода в порядку, визначеному керівниками відповідних державних органів за:

безпосередню участь в антитерористичній операції, у воєнних конфліктах, інших заходах в умовах особливого періоду, - в розмірах, визначених керівниками відповідних державних органів за погодженням з Міністерством фінансів та Міністерством розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства, у межах бюджетних призначень пропорційно часу участі в антитерористичній операції, у воєнних конфліктах, інших заходах в умовах особливого періоду;

створення безпечних умов виконання бойових завдань та збереження життя і здоров`я під час участі в заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях - в розмірах, визначених керівниками відповідних державних органів за погодженням з Міністерством фінансів.

Відповідно до пункту 3 розділу І Інструкції про порядок та розміри виплати винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, розвідувального органу Адміністрації Державної прикордонної служби України за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №188 від 18 березня 2016 року (далі Інструкція №188), винагорода виплачується військовослужбовцям за місцем проходження служби за минулий місяць одночасно з виплатою грошового забезпечення за поточний місяць на підставі наказу начальника (командира) органу Держприкордонслужби, начальникам (командирам) органів Держприкордонслужби на підставі наказів начальників вищого рівня.

Пунктом 1 розділу 2 Інструкції №188 встановлено, що військовослужбовцям, які беруть безпосередню участь у воєнних конфліктах, заходах із забезпечення НБО чи в АТО, здійсненні заходів із забезпечення правопорядку на державному кордоні, відбитті збройного нападу на об`єкти, що охороняються військовослужбовцями, звільненні таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильницького заволодіння зброєю, бойовою технікою, залежно від місця такої участі виплачується винагорода у таких розмірах:

на контрольних постах, контрольних пунктах в`їзду-виїзду, в акваторії Азовського моря в межах Донецької області та інших об`єктах (у тому числі військовослужбовцям оперативно-розшукових, розвідувальних підрозділів, підрозділів внутрішньої та власної безпеки Держприкордонслужби, закріплених в установленому порядку за ділянками відповідальності), які знаходяться на лінії бойового зіткнення на глибину ротних опорних пунктів першого ешелону, 17000 грн;

в інших місцях дислокації в межах визначеного району воєнного конфлікту (АТО), проведення заходів із забезпечення НБО 6500 грн.

Відповідно до пункту 2 розділу 2 Інструкції №188 військовослужбовці вважаються такими, що беруть безпосередню участь у воєнних конфліктах, АТО, заходах із забезпечення НБО, інших заходах в умовах особливого періоду, у разі одночасного дотримання таких умов:

залученні до участі у воєнних конфліктах, проведенні АТО, заходах із забезпечення НБО, інших заходах в умовах особливого періоду;

перебувають у підпорядкуванні (виконують завдання) керівництва штабу АТО, ООШ, штабу оперативно-тактичного угруповання;

перебувають у районі воєнного конфлікту, АТО, проведення заходів із забезпечення НБО, інших заходів в умовах особливого періоду.

Підтвердженням безпосередньої участі військовослужбовця у воєнних конфліктах, АТО, заходах із забезпечення НБО, інших заходах в умовах особливого періоду є витяг із наказу органу військового управління (штабу АТО, ООШ, штабу оперативно-тактичного угруповання) про включення (виключення) його до (зі) складу сил та засобів, що беруть безпосередню участь у зазначених заходах.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції висновувався наступним.

Доказів того, що позивач під час проходження служби не приймав участь у воєнних конфліктах, АТО, заходах із забезпечення НБО, інших заходах в умовах особливого періоду, матеріали справи не містять. Так, відповідно до архівних відомостей за період з січня по грудень 2021 року у серпні 2021 року позивачу була нарахована та виплачена винагорода за участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у розмірі 6500,00 грн.

Відповідно до пункту 2 розділу І Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України 25 червня 2018 року №558 (далі Інструкція №558), у цій Інструкції термін «грошове забезпечення» означає гарантоване державою грошове забезпечення в обсязі, що відповідає умовам проходження військової служби та стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення складається із:

посадового окладу;

окладу за військовим званням;

щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії);

одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Місячне грошове забезпечення - грошове забезпечення, на отримання якого у відповідному місяці має право військовослужбовець згідно із чинним законодавством.

Місячне грошове забезпечення складається із:

основних видів грошового забезпечення (посадовий оклад, оклад за військовим званням);

щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, премія).

Згідно із пунктом 3 розділу І Інструкції №558 грошове забезпечення військовослужбовцям виплачується в органах Держприкордонслужби за місцем їх служби або органом, у якому вони перебувають на фінансовому забезпеченні згідно з приміткою до штату.

Відповідно до пункту 10 розділу І Інструкції №558 військовослужбовцям, які відповідно до законодавства мають право на відпустки із збереженням грошового забезпечення (щорічні основні відпустки, додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки, соціальні відпустки, відпустки у зв`язку з хворобою для лікування, інші додаткові відпустки, що визначені чинним законодавством України), грошове забезпечення виплачується за весь період цих відпусток.

Згідно із підпунктом 1 пункту 9 розділу V Інструкції №558 військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Відповідно до підпунктів 1 та 5 пункту 7 розділу ІV Інструкції №558 військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) один раз на рік надається допомога для оздоровлення (далі - допомога) в розмірі місячного грошового забезпечення. Розмір допомоги визначається виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім одноразових додаткових видів та винагород), які військовослужбовець отримує за займаною ним штатною посадою на день видання наказу про надання цієї допомоги.

Необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності військовослужбовців, як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей (рішення Конституційного Суду України від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002).

Згідно з частинами другою, третьою статті 9 Закону 2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Таким чином, до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових: 1) посадовий оклад; 2) оклад за військовим званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення; 4) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Тобто, до грошового забезпечення військовослужбовців, як обрахункової величини, не включаються одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних або тих, що виплачуються раз на місяць.

Судом встановлено, що позивач приймав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, з лютого 2020 року по липень 2021 року та отримував винагороду, що підтверджується архівними відомостями за періоди з січня по грудень 2020 року та з січня по грудень 2021 року, та не заперечується сторонами.

Тобто, позивач як військовослужбовець, отримував додаткову грошову винагороду за участь в АТО/ООС щомісячно під час проходження служби і вона входила до складу його грошового забезпечення, що свідчить про її системний характер.

Таким чином, оскільки у період з березня 2020 року по липень 2021 року винагорода за безпосередню участь в антитерористичній операції, нараховувалась і виплачувалась позивачу щомісяця, підстави вважати таку винагороду одноразовим видом грошового забезпечення відсутні.

Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 14.04.2020 у справі №820/3719/18.

Частиною п`ятою статті 242 КАС України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Крім того, суд першої інстанції критично поставився до доводів відповідача відносно того, що у серпні 2021 року, перед звільненням, позивач не приймав участі в здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, та у період з 28 липня 2021 року по 13 вересня 2023 року знаходився в щорічні основній відпустці, тому не набув права на зазначену винагороду та відсутні підстави враховувати таку винагороду при нарахуванні одноразової грошової допомоги при звільненні, допомоги для оздоровлення та компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій. Оскільки, згідно зі змістом наказів начальника НОМЕР_1 прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 26 липня 2021 року №284-ОС «Про особовий склад» та від 20 серпня 2021 року №325-ОС «Про внесення змін до наказу від 26 липня 2021 року №284-ОС «Про особовий склад» нарахування зазначених грошових виплат позивачу мало місце саме у день прийняття наказу від 26 липня 2021 року №284-ОС, а не у день фактичного звільнення позивача зі служби, доказів протилежного матеріали справи не містять. Водночас, як вже встановлено судом вище, у серпні 2021 року винагорода за участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, була нарахована та виплачена позивачу у розмірі 6500,00 грн., що підтверджується відповідачем.

Враховуючи вищезазначене, за висновком місцевого суду, оскільки позивач винагороду за участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, отримував щомісячно під час проходження служби і вона входила до складу грошового забезпечення, то, відповідно, вказана складова повинна включатися до розрахунку його одноразової грошової допомоги при звільненні, допомоги для оздоровлення за 2021 рік та компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2020-2021 роки, а відтак відповідач протиправно не включив до складу грошового забезпечення позивача, з якого йому нараховано одноразову грошову допомогу при звільненні, допомогу для оздоровлення за 2021 роки та компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2020-2021 роки, винагороду за участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.

Проте, з такими висновками місцевого суду не може погодитись судова колегія апеляційного суду.

Частиною 1 статті 10-1 Закону № 2011-ХІІ передбачено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, надаються щорічні основні відпустки із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення.

Пунктом 1 частини другої статті 15 цього ж закону визначено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби - які звільняються з військової служби за станом здоров`я.

Отже, законом розміри грошової допомоги на оздоровлення та одноразової грошової допомоги при звільненні визначено у розмірі МІСЯЧНОГО грошового забезпечення.

При цьому розмір МІСЯЧНОГО грошового забезпечення цим законом не визначений.

Термін місячне грошове забезпечення визначено в пункті 2 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 25 червня 2018 року № 558, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 23 липня 2018 р. за № 854/32306, що діяла на час нарахування та виплати спірних допомог та компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій:

«Місячне грошове забезпечення - грошове забезпечення, на отримання якого у відповідному місяці має право військовослужбовець згідно із чинним законодавством.

Місячне грошове забезпечення складається із:

основних видів грошового забезпечення (посадовий оклад, оклад за військовим званням);

щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, премія)».

Оскільки розмір МІСЯЧНОГО грошового забезпечення Законом № 2011-ХІІ не встановлений, його визначення вказаною вище Інструкцією не суперечить акту вищої юридичної сили, тому приписи цієї Інструкції підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Пунктом 5 глави 5 розділу IV Інструкції № 558 визначено, що розмір допомоги визначається виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім одноразових додаткових видів та винагород), які військовослужбовець отримує за займаною ним штатною посадою на день видання наказу про надання цієї допомоги.

Пунктом 6 глави 5 розділу IV Інструкції № 558 передбачено, що грошова компенсація за всі невикористані дні відпустки провадиться виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого має військовослужбовець відповідно до чинного законодавства, на день виключення зі списків особового складу органу Держприкордонслужби. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення місячного розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів.

В Інструкції № 558 відсутнє посилання на винагороду військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, розвідувального органу Адміністрації Державної прикордонної служби України за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду (винагорода АТО/ООС).

Щодо правової природи спірної винагороди, колегія суддів зазначає наступне.

В постанові від 10 травня 2023 року справа №240/6857/20 Верховний Суд зазначив:

«17. Щодо винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції, то Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 02.06.2021 у справі № 240/11441/19, відступив від правового висновку, зробленого Верховним Судом у постанові від 26.06.2018 у справі № 420/1232/16, постанові від 30.11.2018 у справі № 415/6132/16 та дійшов висновку, що винагорода за участь в антитерористичній операції є додатковою виплатою військовослужбовцям, яких залучено до участі у ній. При цьому, виплата винагороди залежить від певних умов та лише в означений період, а також під час безперервного перебування на стаціонарному лікуванні після отриманих у такий період поранень (контузії, травми, каліцтва). Тобто, така виплата не є постійною і не має систематичного характеру, а її розмір залежить як від днів участі в антитерористичній операції, так і від виконаних завдань, що визначається наказом командира. За таких обставин, винагорода за участь в антитерористичній операції не є щомісячним додатковим видом грошового забезпечення, який є складовим елементом грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, відповідно до статті 43 Закону № 2262-ХІІ».

При цьому Верховний Суд не взяв до уваги посилання позивача як на підставу касаційного оскарження на те, що суди першої та апеляційної інстанцій при розгляді цієї справи не врахували висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 14.04.2020 у справі № 820/3719/18, у якій Верховний Суд сформулював висновок про складові грошового забезпечення при обрахунку соціальної виплати (п.11).

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 30 січня 2019 року у справі № 755/10947/17 зазначала, що незалежно від того чи перераховані усі постанови, у яких викладена правова позиція, від якої відступила Велика Палата Верховного Суду, суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Великої Палати Верховного Суду.

Крім того, в ухвалі від 11 жовтня 2023 року в справі № 607/1662/21 Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що висновки, які містяться в рішеннях судової палати, мають перевагу над висновками колегії суддів, висновки об`єднаної палати - над висновками палати чи колегії суддів, а висновки Великої Палати - над висновками об`єднаної палати, палати й колегії суддів.

З огляду на викладене апеляційний суд не бере до уваги враховані місцевим судом висновки, які були викладені Верховним Судом у постановах від 14.04.2020 у справі № 820/3719/18, від 09.06.2022 у справі № 200/11472/20-а (в якій також є посилання на постанову від 14.04.2020 у справі № 820/3719/18), а враховує під час розгляду цієї справи висновки Верховного Суду у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду, викладені у постанові від 02.06.2021 у справі № 240/11441/19, згідно яких винагорода АТО/ООС не є постійною і не має систематичного характеру, не є щомісячним додатковим видом грошового забезпечення.

Отже, ця винагорода не є складовим елементом МІСЯЧНОГО грошового забезпечення, з якого обчислюється розмір матеріальної допомоги на оздоровлення.

Більш того, висновки місцевого суду про те, що вказана вище винагорода за участь у АТО/ООС нараховувалася та виплачувалася відповідачем позивачу протягом усього періоду проходження позивачем військової служби в військовій частині НОМЕР_5 , тобто мала постійний (систематичний) характер, не відповідають матеріалам справи.

З наданих до матеріалів справи копій особистих карток грошового забезпечення апеляційним судом, як і судом першої інстанції, установлено, що за періоди з січня по грудень 2020 року та з січня по грудень 2021 року винагорода за безпосередню участь в антитерористичній операції позивачу виплачувалась у періоди з березня по жовтень 2020 року, у грудні 2020 року, з січня по серпень 2021 року, у вересні 2021 року відбулось утримання у розмірі 5451,61 грн.

Тобто, протягом цього періоду позивачу НЕ щомісяця нараховувалася та виплачувалася винагорода за участь в АТО/ООС; а коли виплачувалась, її розмір не був сталим щомісяця.

Відтак, підстав для задоволення позовних вимог не існує.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення допустив порушення норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення місцевого суду скасуванню.

Відповідно до положень ч.1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані зі сплатою судового збору, за діючим процесуальним законодавством відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 250, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військової частини НОМЕР_2 ) задовольнити.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21 серпня 2023 року у справі № 200/4768/22 скасувати.

Прийняти нову постанову.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військової частини НОМЕР_2 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Повне судове рішення 12 грудня 2023 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. В. Сіваченко

Судді А. А. Блохін

Т. Г. Гаврищук