Справа № 607/21085/23
Суддя: Вийванко О. М.
Дата ухвалення: 2023-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.12.2023 Справа №607/21085/23

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Вийванка О. М.

за участю секретаря с/з Медвідь О. А.

учасників справи:

представника відповідача Лобач М. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до відповідачаУправління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

В обґрунтування позовних вимог позивачем викладено обставини, що 25.10.2023 близько 20 год 45 хв, ОСОБА_1 керував транспортним засобом Chevrolet Lacetti, д.н.з НОМЕР_1 в населеному пункті Гаї Гречинські, Тернопільський район, Тернопільська область, вул. Львівська, 11.

Як повідомив інспектор поліції, причиною зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 послужило те, що на автомобілі не горіло ближнє світло фар. В період розмови, інспектор поліції перевірив по базі даних, чи у ОСОБА_1 є боргові зобов`язання, а також чи не позбавлений права керування транспортними засобами.

Після перевірки даних, інспектор поліції повідомив ОСОБА_1 , що його позбавлено права керування транспортними засобами на підставі рішення Любомльського районного суду Волинської області.

Під час спілкування з інспектором поліції, ОСОБА_1 повідомив йому, що його інформація щодо позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортними засобами, не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки рішення Любомльського районного суду Волинської області від 28.09.2023 у справі № 163/1809/23, яким його позбавлено права керування транспортними засобами на 1 рік за ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскаржено до Волинського апеляційного суду, що підтверджується відміткою в Державному реєстрі судових рішень в системі Судова влада України, що 10.10.2023 матеріали справи направлено до Волинського апеляційного суду.

Також ОСОБА_1 надав інспектору поліції копію рішення Любомльського районного суду Волинської області, яке знаходилось на мобільному телефоні з відміткою, що рішення не набрало законної сили.

Намагання ОСОБА_1 донести до інспектора поліції дану інформацію, не дали ніяких результатів, після чого інспектор поліції виніс постанову серії БАБ № 722868 від 25.10.2023 про накладення адміністративного стягнення за ч. 4 ст. 126 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 20 400 грн та за ч. 1 ст. 121 КУпАП об`єднавши два порушення на підставі ч. 2 ст. 36 КУпАП.

Відтак, вважає, що дії інспектора поліції не відповідають вимогам закону, а тому підлягають скасуванню, як прийняті незаконно без підтвердження належних та допустимих доказів.

При цьому, у постанові відповідач покликався лише на єдиний доказ, який підтверджує обставини керування транспортним засобом особою позбавленого права керування транспортними засобами з відомостей, які отримав з службового планшета. Намагання довести інспектору поліції, що рішення суду не набрало законної сили, оскільки оскаржене до Волинського апеляційного суду через Любомльський районний суд (направлене 09.10.2023 рекомендованим листом за № 24 і отримане за довіреністю 17.10.2023) у встановлений законом 10-денний строк з його винесення, не змінило думки поліцейського.

З врахуванням наведеного, відповідач в особі працівника патрульної поліції, який розглянув справу про адміністративне правопорушення, не виконав вимоги щодо зазначення у постанові доказів, які в повній мірі підтверджують факт скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Відтак вважає, що відповідачем не надано належних доказів, які б свідчили про вчинення ним адміністративних правопорушень, а тому, просить суд скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ № 722868 від 25.10.2023 у виді штрафу в розмірі 20 400,00 грн, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Представник відповідача подала відзив на позов, в якому вказала, що як вбачається з оскаржуваної постанови, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесенні постанови в справі про адміністративне правопорушення серії БАБ № 722868 від 25.10.2023, позивач 25 жовтня 2023 року в с. Гаї Гречинські, вул. Львівська, 11, Тернопільського району, Тернопільської області, керував транспортним засобом марки Chevrolet Lacetti д.н.з. НОМЕР_1 в темну пору доби з непрацюючою правою фарою в режимі ближнього світла фар, чим порушив п. 31.4.3. ПДР України, при цьому 28.09.2023 постановою Любомльського районного суду Волинської області був позбавлений права керуванням транспортними засобами, терміном на 1 рік, чим порушив 2.1 (а) ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 121 та ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Матеріалами відеофіксації, які долучаються до матеріалів справи, зафіксовано, як позивач, після зупинки його працівниками поліції, не заперечує факт керування транспортним засобом та сам неодноразово стверджує, що автомобіль має технічну несправність, а саме не горить лампа правої фари в режимі ближнього світла, вказує, що така несправність в нього трапляється дуже часто і що має лампи та замінить їх, коли буде вдома.

Відеозаписом з нагрудного відеореєстратора поліцейського зафіксовано, що позивачу після зупинки роз`яснено причину зупинки та суть вчиненого ним адміністративного правопорушення. Згідно ст. 278, 279, 280 КУпАП позивачу повідомлено про початок розгляду справи про адміністративне правопорушення. Після чого поліцейськими позивачу було роз`яснено його права, передбачені ст. 268 КУпАП, положення статей 307, 308 КУпАП, право, порядок та строки оскарження постанови згідно зі статтями 287, 289 КУпАП, що підтверджується відеозаписом. Після ознайомлення з положеннями вищезазначених статей, позивач жодних клопотань не заявляв.

Таким чином, поліцейський взводу № 1 роти № 4 батальйону УПП в Тернопільській області ДПП рядовий поліції Тиньо Ю.В. виносячи постанову у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , діяв в межах, наданих йому законом повноважень.

Після розгляду справи позивача ознайомлено зі змістом оскаржуваної постанови та запропоновано отримати копію постанови.

Інспектором при розгляді справи та винесенні оскаржуваної постанови дотримано

вимог ст. 245, 279, 280, 285 КУпАП. Проведено своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне

з`ясування обставин справи, з`ясовано всі обставини, які мають значення для правильного

вирішення справи.

Постанова винесена на місці у присутності позивача з дотриманням норм ст. 283, 251,

252 КУпАП. Зміст постанови відповідає вимогам ст. 283, 284 КУпАП, зокрема містить посилання на автомобільний та нагрудний відеореєстратор поліцейського, фрагменти відеозаписів з яких долучені до матеріалів справи.

Крім того, долучено до матеріалів справи витяг з бази даних НАІС, в якому зафіксовано, що позивач станом на 25.10.2023 року позбавлений права керування транспортними засобами.

Також позивач не надав жодних підстав для скасування оскаржуваної постанови, в той час, як надані представником відповідача докази, є беззаперечними та допустимими.

Враховуючи вищевикладене, просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, однак представник позивача подав заяву про розгляд справи без його участі, позовну заяву підтримує та просить її задовольнити, з підстав та обґрунтувань зазначених у ній.

Представник відповідача у судовому засіданні підтримала свою позицію з підстав наведених у відзиві на позов, заперечила щодо задоволення позовної заяви та просила відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

При розгляді справи судом учасниками справи подано заяви та клопотання та судом було вчинено інші процесуальні дії.

Ухвалою суду відкрито провадження у справі.

Ухвалою суду замінено первісного відповідача Головне управління Національної поліції в Тернопільській області на належного відповідача Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції.

Заслухавши пояснення представника відповідача, перевіривши, дослідивши об`єктивно та оцінивши зібранні у справі докази, суд дійшов наступного висновку, виходячи з фактичних обставин справи, мотивів та застосованих норм права.

Судом встановлено фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.

Поліцейським взводу № 1 роти № 4 батальйону УПП в Тернопільській області ДПП рядовий поліції Тиньо Ю.В. складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ № 722868 від 25.10.2023, відповідно до якої, 25.10.2023 0 20 год 42 хв на вул. Львівська, 11, с. Гаї Гречинські, Тернопільський район, Тернопільська область, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом марки Chevrolet Lacetti, реєстраційний номер НОМЕР_2 в темну пору доби з непрацюючою правою фарою в режимі ближнього світла фар, чим порушив п. 31.4.3. Правил дорожнього руху, при цьому 28.09.2023 постановою Любомльського районного суду Волинської області був позбавлений права керуванням транспортними засобами, терміном на 1 рік, чим порушив 2.1 (а) Правил дорожнього руху, чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 121, ч. 4 ст. 126, ч. 2 ст. 36 КУпАП.

На підставі вищевказаної постанови позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121, ч. 4 ст. 126, ч. 2 ст. 36 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 400, 00 грн.

Суд, встановив, що відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №104190 від 04.08.2023.

Крім того, ОСОБА_1 04.08.2023 видано тимчасовий дозвіл на право керування транспортними засобами категорії В, С серії НОМЕР_3 , строк дії якого відповідно до ст. 265-1 КУпАП не перевищує тримісячного строку з часу тимчасового вилучення посвідчення водія, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судом з`ясовано, що постановою Любомльського районного суду Волинської області від 28.09.2023 у справі № 163/1809/23, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130, і накладено на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Вказана постанова суду була винесена за відсутності ОСОБА_1 та його захисника і направлена Кравчуку В. А. 13.10.2023..

ОСОБА_1 була подана 09.10.2023, засобами поштового зв`язку, апеляційна скарга на постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 28.09.2023.

Постановою Волинського апеляційного суду від 08.11.2023 апеляційну скаргу адвоката Кметика В.С., подану в інтересах ОСОБА_1 залишено без задоволення, а постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 28.09.2023 щодо нього - без зміни.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ч. 6 ст. 55 Конституції України закріплено, що кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно із ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

У відповідності до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353-XII (далі - Закон № 3353-XII), учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону № 3353-XII встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі Правила дорожнього руху).

Пунктом 1.9 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 передбачено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до вимог п. 31.4.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: зовнішні світлові прилади: а) кількість, тип, колір, розміщення і режим роботи зовнішніх світлових приладів не відповідають вимогам конструкції транспортного засобу; б) порушено регулювання фар; в) не горить лампа лівої фари в режимі ближнього світла; г) на світлових приладах немає розсіювачів або використовуються розсіювачі і лампи, що не відповідають типу даного світлового приладу; ґ) на розсіювачах світлових приладів нанесено тонування або покриття, що зменшує їх прозорість чи світлопропускання.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 КУпАП керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Так, з оглянутого відеозапису, який міститься в матеріалах справи, не вбачається, що водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом марки Chevrolet Lacetti, реєстраційний номер НОМЕР_2 в темну пору доби з непрацюючою правою фарою в режимі ближнього світла фар.

Крім того, згідно п. 2.1(а) Правил дорожнього руху, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідно до ч. 4 ст. 126 КУпАП, керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною 2 статті 36 КУпАП визначено, що якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показання ми технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У статті 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Як зазначено вище, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Таке провадження спрямоване, зокрема, на своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідач, як представник державного органу, наділеного повноваженнями щодо виявлення та притягнення винних осіб до адміністративної відповідальності у своїй діяльності має керуватися виключно законом та діяти відповідно до нього.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до положень статтей 73-76 КАС України докази повинні бути належними, допустимими, достовірними та достатніми.

Відповідно до ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтею 74 КАС України встановлено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Також, суд зауважує про процесуальний обов`язок відповідача, передбачений частиною 2 статті 71 КАС України, щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Крім того, постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений.

Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

Верховний Суд зауважив, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Аналогічна правова позиція, викладена у постановах Верховного Суду від 15 листопада 2018 року у справі № 524/5536/17, від 30 травня2018 року у справі № 337/3389/16, від 17 липня 2019 року у справі №295/3099/17.

Сама лише постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є доказом вчинення адміністративного правопорушення, а лише рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення.

При цьому, у силу ч. 1 ст. 265-1 КУпАП у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення, за яке відповідно до цього Кодексу може бути накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, поліцейський тимчасово вилучає посвідчення водія до набрання законної сили постановою у справі про адміністративне правопорушення, але не більше ніж на три місяці з моменту такого вилучення, і видає тимчасовий дозвіл на право керування транспортними засобами.

Крім того, постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 цього Кодексу.

Тимчасове вилучення посвідчення водія є заходом забезпечення провадження у справах про адміністративне правопорушення, що встановлено статтею 265-1 КУпАП, яке застосовується поліцейським у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення, за яке відповідно до цього Кодексу може бути накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, до набрання законної сили постановою у справі про адміністративне правопорушення.

Процедура тимчасового вилучення посвідчення водія на транспортний засіб та його повернення регламентована Порядком тимчасового вилучення посвідчення водія на транспортний засіб та його повернення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1086 (зі змінами).

Відповідно до п. 3 Порядку (в редакції, чинній на день винесення оскаржуваної постанови) посвідчення водія тимчасово вилучається за наявності підстав вважати, що водієм вчинено правопорушення, передбачене Кодексом України про адміністративні правопорушення, за яке може бути накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом. Особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права.

У разі вчинення правопорушення, за яке передбачено накладення адміністративного стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом, складається протокол про адміністративне правопорушення у двох примірниках і тимчасово вилучається посвідчення водія, про що робиться запис у протоколі (п. 4 Порядку).

До винесення судом постанови у справі про адміністративне правопорушення та набрання нею законної сили поліцейський видає водієві тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом строком не більше ніж на три місяці з дати вилучення посвідчення (п. 5 Порядку). Форма зазначеного тимчасового дозволу затверджується МВС.

Виконання постанови про позбавлення права керування транспортним засобом здійснюється шляхом вилучення посвідчення водія на строк позбавлення права керування транспортними засобами та внесення до єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України відомостей про позбавлення права керування транспортним засобом на строк, визначений постановою, та про вилучення посвідчення водія. Особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права (ст. 317-1 КУпАП).

З аналізу наведених норм чинного законодавства, суд дійшов висновку, що законодавцем регламентовані підстави і порядок позбавлення права керування транспортними засобами у випадку вчинення грубого, повторного або систематичного порушення порядку користування цим правом. У свою чергу моментом встановлення факту вчинення особою такого порушення законодавець пов`язує із набранням законної сили рішенням суду, під час ухвалення якого суд одночасно вирішує питання про позбавлення наданого особі спеціального права. Вирішення питання про позбавлення особи наданого їй спеціального права є виключною компетенції суду під час розгляду відповідної справи. Однак обов`язковою умовою для визначення моменту початку позбавлення права керування транспортними засобами є дата набрання рішенням законної сили. До цього моменту до порушника може бути застосована процедура тимчасового вилучення посвідчення водія, як захід забезпечення провадження у справах про адміністративне правопорушення, що за своєю суттю не є позбавленням права керування транспортними засобами.

Відповідно до ст. 294 КУпАП, постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 321 цього Кодексу. Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Як вбачається з матеріалів справи, постанова Любомльського районного суду Волинської області від 28.09.2023, якою позивача позбавлено права керування транспортним засобом строком на один рік, не набрала законної сили, оскільки не погодившись із постановою захисник ОСОБА_1 адвокат Кметик В.С. подав апеляційну скаргу, яка була прийнята до розгляду апеляційним судом, і не поновлено строк на оскарження та не повернуто апеляційну скаргу.

Згідно із статтею 291 КУпАП, постанова про позбавлення права керування транспортним засобом набирає чинності з наступного дня після закінчення строку на її оскарження, визначеного цим Кодексом, а у випадку такого оскарження - з дня набрання законної сили рішенням за результатами такого оскарження, яке винесено за наслідками розгляду справи по суті.

Отже, постанова Любомльського районного суду Волинської області від 28.09.2023, набрала законної сили негайно після винесення постанови Волинським апеляційним судом від 08.11.2023, яким апеляційну скаргу адвоката Кметика В.С., подану в інтересах ОСОБА_1 залишено без задоволення, а постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 28.09.2023 щодо нього - без зміни.

Суд зазначає, що обов`язок доказування правомірності складання постанови про адміністративне правопорушення, наявності в діях особи складу правопорушення покладено законом на відповідача.

Відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Суб`єктивною стороною правопорушення за ч. 4 ст. 126 КУпАП є умисел, тобто особа повинна усвідомлювати, що будучи позбавленою права керування транспортними засобами, умисно продовжує керувати транспортними засобами.

Однак, з наявних матеріалів справи та досліджених судом доказів вбачається, що відсутні підстави стверджувати, що на час винесення спірної постанови 25.10.2023 ОСОБА_1 був позбавлений права керування транспортними засобами. Водночас ОСОБА_1 мав можливість керувати транспортними засобами категорії В, С на підставі виданого йому 04.08.2023 тимчасового дозволу категорії серії DT № 262296.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на встановлені судом обставини, враховуючи відсутність достатніх та належних доказів на підтвердження правомірності винесення оскаржуваної постанови, оскільки станом на 25.10.2023 ОСОБА_1 спеціального права позбавлений не був у зв`язку із не набранням законної сили рішенням суду у справі про адміністративне правопорушення, суд дійшов висновку, що прийняте рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є необґрунтованим, прийнятим без повного та всебічного з`ясування усіх обставин справи, а тому, підлягає скасуванню, а справа закриттю.

Згідно частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 КАС України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

За даних обставин, слід стягнути з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень на користь позивача сплачений судовий збір.

На підставі наведеного, керуючись ст. 19, 55 Конституції України, статтями 9, 121, 251, 252, 280, 283, 289, 293 КУпАП, керуючись статтями 2, 5, 9, 71, 72, 73, 77, 78, 134, 139, 143, 159, 241-246, 250, 255, 268-272,286, 295, 297 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Задовольнити позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ № 722868 від 25 жовтня 2023 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 121, ч. 4 ст. 126, ч. 2 ст. 36 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 20 400,00 гривень скасувати.

Адміністративну справу відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 121, ч. 4 ст. 126, ч. 2 ст. 36 КУпАП провадженням закрити.

Стягнути з Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 536,80 грн (п`ятсот тридцять шість гривень 80 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , місце проживання АДРЕСА_1 ;

відповідач Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції, унікальний ідентифікаційний номер юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України 40108646, місцезнаходження вул. Котляревського, 24, м. Тернопіль.

Рішення суду складено та підписано 07 грудня 2023 року.

Головуючий суддяО. М. Вийванко