Справа № 520/2528/22
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2023-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий I інстанції: Мельников Р.В.

11 грудня 2023 р. Справа № 520/2528/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Мельнікової Л.В.,

Суддів: Бегунца А.О. , Рєзнікової С.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду у місті Харкові справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23 червня 2022 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

В с т а н о в и в:

03.02.2022 позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить:

- визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Харківській області щодо відмови виплати пенсії без обмеження її максимального розміру;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Харківській області здійснити виплату пенсії з 01.04.2019 без обмеження максимального розміру із врахуванням раніше виплачених сум.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначає, що у березні 2021 року відповідач на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.11.2020 по справі № 520/14698/2020, з 01.04.2019 здійснив перерахунок його пенсії, однак протиправно, посилаючись на положення ст. 43 Закону України № 2262-ХІІ від 09.04.1992 "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон № 2262-ХІІ), обмежив розмір пенсії розміром десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Зазначені обставини зумовили звернення позивача до суду з даним позовом.

Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 23.06.2022 задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 (розгляд справи відбувся за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Визнано протиправними дії ГУ ПФУ в Харківській області щодо відмови виплати пенсії ОСОБА_1 без обмеження її максимального розміру.

Зобов`язано ГУ ПФУ в Харківській області здійснити виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.04.2019 без обмеження максимального розміру із врахуванням раніше виплачених сум.

Судом проведений розподіл судових витрат - стягнуто на користь ОСОБА_1 сплачену суму судового збору у розмірі 992 грн за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Харківській області.

Висновок суду вмотивований тим, що на момент виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між Законом № 2262-XII з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016 та Законом України № 3668-VI від 08.07.2011 року «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» (далі Закон № 3668-VI) - у частині обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців. Норми вказаних законів неоднаково регулюють правовідносини щодо пенсійного забезпечення військовослужбовців у частині обмеження їх пенсії максимальним розміром - вони суперечать один одному. Таким чином, обмеження ГУ ПФУ в Харківській області максимального розміру пенсії, право на пенсійне забезпечення якого встановлене Законом № 2262-ХІІ, є протиправним.

Зазначає, що до суду із позовом позивач звернувся 03.02.2022, тобто у межах шестимісячного строку, визначеного положеннями ст. 122 КАС України.

Не погоджуючись із судовим рішенням, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, в апеляційній скарзі відповідач просить скасувати судове рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.06.2022 і ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.

Обґрунтовуючи тим, що підстав для виплати пенсії позивачу без обмеження її розміру з 01.04.2019 у Головного управління немає. Посилаючись на постанову Верховного Суду від 24.06.2020 у справі № 580/234/19

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

В даному випадку, характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не є складними, виходячи з визначення справ незначної складності.

Письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом (п. 10 ч. 1 ст. 4 КАС України).

За приписами ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язкової підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308).

За приписами ч. 1 ст. 78 КАС України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши судове рішення в межах доводів і вимог апеляційної скарги та перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а судове рішення на підставі ст. 316 КАС України слід залишити без змін, з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 пенсіонер Міністерства оборони України, який у 2008 році був звільнений зі Збройних Сил України за вислугою 36 років (а.с. 15).

Наразі перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Харківській області та отримує пенсію за вислугу відповідно до Закону № 2262-ХІІ.

Судовим розглядом справи встановлено, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 24.11.2020 адміністративний позов ОСОБА_1 до ГУ ПФУ в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено.

Визнано протиправними дії ГУ ПФУ в Харківській області щодо відмови здійснення перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 з 01.04.2019 виходячи з розміру складових, розрахованих згідно з Постановою Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (далі - постанова № 704), відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ та статті 9 Закону України № 2011-XII від 20.12.1991 «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі Закон № 2011-XII ) на підставі оновленої довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 про розмір грошового забезпечення від 07.09.2020 № ФХ-119359.

Зобов`язано ГУ ПФУ в Харківській області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.04.2019 виходячи з розміру складових, розрахованих згідно з Постановою КМУ від 30.08.2017 № 704, відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ та статті 9 Закону № 2011-XII на підставі оновленої довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 про розмір грошового забезпечення від 07.09.2020 № ФХ-119359, у розмірі 90% відповідних сум грошового забезпечення, згідно рішенню суду в адміністративної справі від 26.11.2019 № 520/998/19 та здійснити виплату перерахованої пенсії з урахуванням вже виплачених сум.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 судові витрати в загальному розмірі 840,80 грн за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Харківській області.

На виконання вказано рішення, яке набрала законної сили 03.03.2021, ГУ ПФУ в Харківській області у березні 2021 року, здійснило перерахунок пенсії позивача згідно оновленої довідки від 07.09.2020 № ФХ-119359 про розмір його грошового забезпечення станом на 05.03.2019, виданої Харківським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки.

З 01.04.2019, розмір нарахованої пенсії ОСОБА_1 до виплати значно нижче, ніж визначений основний розмір пенсії на підставі довідки від 07.09.2020 № ФХ-119359, оскільки відповідачем було обмежено максимальний її розмір десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність (а.с. 20).

Відповідно до довідки № 292 від 21.01.2022 пенсійним органом здійснено перерахунок пенсії позивача: за період з 01.04.2019 по 01.01.2020 розмір пенсії позивача, з урахуваням підвищень та надбавок, склав 35 194,50 грн, з урахуванням обмеження максимальним розміром 14 970 грн; за період з 01.01.2020 по 01.01.2021 розмір пенсії позивача, з урахуваням підвищень та надбавок, склав 35 194,50 грн, з урахуванням обмеження максимальним розміром 16 380 грн; за період з 01.01.2021 по 01.01.2022 розмір пенсії позивача, з урахуваням підвищень та надбавок, склав 35 194,50 грн, з урахуванням обмеження максимальним розміром 17 690 грн; з 01.02.2021 року 35 194,50 грн, а з урахуванням обмеження максимальним розміром 19 340 грн; (а.с. 25-27).

Тобто, відповідач застосовував обмеження максимального розміру пенсії позивача (десять прожиткових мінімімів, установлених для осіб, що втратили працездатність).

28.12.2021 позивач звернувся до ГУ ПФУ в Харківській області із заявою про виплату йому пенсії з часу її перерахунку в повному розмірі без обмеження максимальним розміром (а.с. 17-18).

Листом від 25.01.2022 № 2000-0203-8/13557 позивача було повідомлено про те, що на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.11.2020 по справі № 520/14698/2020, головним управлінням здійснено перерахунок пенсії з 01.04.2019. Також, вказано, що судові рішення виконуються органами Пенсійного фонду України в межах покладених зобов`язань. Оскільки рішення суду зобов`язань щодо виплати пенсії без обмежень її максимальним розміром на головне управління не покладено, підсумок пенсії встановлено з урахуванням ст. 43 Закону, якою визначено, що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Іншого законодавством не передбачено. Крім того, зазначено, що пенсійне забезпечення здійснюється відповідно до вимог чинного законодавства (а.с.19).

Погоджуючись із висновком суду першої інстанції, перевіряючи рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.

Обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі Закону № 2262-XII, десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, вперше введено в дію Законом № 3668-VI, який набрав законної сили 01.10.2011.

Відповідно до положень статті 2 Закону № 3668-VI, максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до, зокрема, Закону України № 2262-ХІІ, не може перевищувати 10 прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Законом № 3668-VI внесено зміни у статтю 43 Закону № 2262-XII, яку викладено в редакції Закону № 3668-VI, а саме: максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII.

Згідно з пунктом 2 резолютивної частини вказаного Рішення, положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII, які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, тобто 20.12.2016.

Конституційний Суд України у Рішенні від 20.12.2016 № 7-рп/2016, яким визнав таким, що не відповідає статті 17 Конституції України, положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-ХІІ, виходив із того, що норми-принципи частини п`ятої статті 17 Конституції України щодо забезпечення державою соціального захисту громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей, є пріоритетними та мають безумовний характер. Тобто заходи, спрямовані на забезпечення державою соціального захисту вказаної категорії осіб, зокрема у зв`язку з економічною доцільністю, соціально-економічними обставинами не можуть бути скасовані чи звужені. При цьому Конституційний Суд України зазначив, що обмеження максимального розміру пенсії, призначеної особам, яким право на пенсійне забезпечення встановлене Законом № 2262-ХІІ, порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених частиною п`ятою статті 17 Конституції України, які зобов`язані захищати суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України.

Обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі Закону № 2262-XII, десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, введено в дію Законом № 3668-VI, яким внесено зміни у статтю 43 Закону № 2262-XII, шляхом викладення її в редакції Закону № 3668-VI.

Тобто, положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII та положення частини першої статті 2 Закону № 3668-VІ (у частині поширення її дії на Закон № 2262-ХІІ) прийняті одночасно для регулювання одних і тих самих правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсій, призначених відповідно до Закону № 2262-XII) та є однаковими за змістом.

Конституційним Судом України у Рішенні від 20.12.2016 № 7-рп/2016 надано оцінку правовому регулюванню спірних правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців) та визнано таким, що не відповідає статті 17 Конституції України положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII.

При цьому положення статті 2 Закону № 3668-VI (у частині поширення її дії на Закон № 2262-XII), які дублюють зміст частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII, тобто є однопредметними правовими нормами, які прийняті одночасно для регулювання спірних правовідносин - змін не зазнали та передбачали обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.

Подібні правовідносини вже були предметом розгляду у Верховному Суді.

Зокрема, у постановах від 16.12.2021 у справі № 400/2085/19, від 20.07.2022 у справі № 340/2476/21, від 25.07.2022 у справі № 580/3451/21 та від 30.08.2022 у справі № 440/994/20, Верховний Суд дійшов наступних висновків:

«… на момент виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між Законом № 2262-XII з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016 та Законом № 3668-VI - у частині обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.

При цьому суб`єктом владних повноважень у спірних правовідносинах надано перевагу найменш сприятливому для позивача підходу та застосовано положення статті 2 Закону № 3668-VI.

Оскільки норми вказаних законів неоднаково регулюють правовідносини щодо пенсійного забезпечення військовослужбовців у частині обмеження їх пенсії максимальним розміром, колегія суддів Верховного Суду доходить висновку, що вони явно суперечать один одному

Зважаючи на викладене, у цій справі застосуванню підлягають норми Закону № 2262-XII з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016, а не норми Закону № 3668-VI. …».

Колегія суддів не знаходить підстав для відступу від цього правового висновку у справі, що розглядається.

Враховуючи цей висновок, обмеження відповідачем максимального розміру пенсії ОСОБА_1 є протиправним.

Також, колегія суддів критично оцінює посилання відповідача на правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 24.06.2020 у справі № 580/234/19, з огляду на те, що предмет спору у цій справі стосується питання правомірності перерахунку пенсії без обмеження максимальним розміром особі, якій остання призначена відповідно до Закону України № 2262-XII. Суд також зазначає, що статус позивача та правовий акт, відповідно до якого йому призначено пенсію, має безпосередній вплив на вирішення спірних правовідносин, які виникли у цій справі.

Приміром, щодо посилання відповідача на висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 24.06.2020 у справі № 580/234/19, колегія суддів зазначає, що останній висловлений Судом щодо категорії осіб, яким пенсії призначені як працівникам льотного складу. Відтак, указане свідчить про те, що названа постанова та рішення у цій справі, прийняті за різних фактичних обставин справи, з урахуванням різної нормативної бази, що у своїй сукупності не дозволяє їх застосувати у розглядуваному спорі.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що порушені права позивача підлягають судовому захисту шляхом визнання протиправними дій ГУ ПФУ в Харківській області щодо обмеження максимального розміру пенсії позивача та зобов`язання відповідача здійснити нарахування та виплату пенсії без обмеження максимальним розміром, із врахуванням раніше виплачених сум з 01.04.2019.

Інші доводи апеляційної скарги на висновки колегії суддів не впливають.

При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

За наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін (п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України).

У відповідності до ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Враховуючи те, що справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 292, 293, 308, 310, 311, 313, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду в Харківській області залишити без задоволення, а рішення Сумського окружного адміністративного суду від 23 червня 2022 року, - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Л.В. Мельнікова
Судді А.О. Бегунц С.С. Рєзнікова