Справа № 420/10289/22
Суддя: Бжассо Н.В.
Дата ухвалення: 2023-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бжассо Н.В., розглянув в порядку письмового провадження в м. Одеса за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України, в якому позивач просить визнати протиправним та скасувати рішення № 76 від 11 травня 2022 р. Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області «Про заборону в`їзду в Україну» громадянину Російської Федерації ОСОБА_2 (прізвище) ОСОБА_3 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 терміном на 3 (три) роки до 11 травня 2025 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що рішенням №76 від 11 травня 2022 р. Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області «Про заборону в`їзду в Україну» громадянину РФ ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було заборонено в`їзд в Україну терміном на 3 роки до 11 травня 2025 року.

Позивач не погоджується із таким рішенням відповідача та вимагає його скасування, оскільки воно є безпідставним, необґрунтованим та протиправним, порушує право на свободу пересування.

Як вказано у позові, оскаржуване рішення Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області №76 від 11 травня 2022 р. «Про заборону в`їзду в Україну» громадянину рф ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 терміном на 3 роки до 11 травня 2025 року обґрунтовано виключно превентивними заходами та припущеннями, не підкріплено конкретними доказами, суперечить прямим вимогам ст. 62 Конституції України. Так, приймаючи дане рішення Державна міграційна служба України не надала належних, допустимих та достатніх доказів того, що ОСОБА_6 «...схильний до скоєння майнових злочинів, підозрювався в організації злочинів.....таким чином вчиняв особливо суспільно небезпечні протиправні діяння». Більше того, зазначає позивач, згідно відповіді на адвокатський запит з Головного управління Національної поліції в Одеській області (управління інформаційно-аналітичної підтримки) від 28.06.2022 р. №13/вх..21/аз на №323/аз від 22.06.2022 р., «... ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на території України станом на 27.06.2022 р. до кримінальної відповідальності не притягується та засудженим не значиться».

Все вищевикладене, на думку позивача, дозволяє стверджувати, що рішення Державної міграційної служби про заборону в`їзду в Україну терміном на 3 (три) роки до 11 травня 2025 року ОСОБА_1 є протиправним, а тому підлягає скасуванню.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями Одеського окружного адміністративного суду від 26.07.2022 року, адміністративна справа №420/10289/22 передана судді Цховребовій М.Г.

Також 26.07.2022 року представником позивача до суду подано заяву про забезпечення позову, вхід. № 23971/22, в якій останній, просить: зупинити дію рішення № 76 від 11 травня 2022 р. Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області «Про заборону в`їзду в Україну» громадянину Російської Федерації ОСОБА_2 (прізвище) ОСОБА_3 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 терміном на 3 (три) роки до 11 травня 2025 року на час (до завершення) судового розгляду справи.

Ухвалою суду від 27.07.2022 року відмовлено у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору, заяву про забезпечення позову, вхід. № 23971/22 від 26.07.2022 року повернуто ОСОБА_1 без розгляду.

Ухвалою суду від 28.07.2022 року зазначений адміністративний позов залишено без руху, позивачу встановлено 5-денний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

01.08.2022 року представником позивача до суду подано заяву про забезпечення позову, вхід. № 24554/22, в якій останній, просить: зупинити дію рішення № 76 від 11 травня 2022 р. Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області «Про заборону в`їзду в Україну» громадянину Російської Федерації ОСОБА_2 (прізвище) ОСОБА_3 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 терміном на 3 (три) роки до 11 травня 2025 року на час (до завершення) судового розгляду справи.

Ухвалою суду від 04.08.2022 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення.

02.08.2022 року від представника позивача до суду надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви, з додатком, якими позивачем усунені недоліки позовної заяви.

Ухвалою суду від 04.08.2022 року суддею Цховребовою М.Г. прийняти позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

18.08.2023 року за вх.№26540/22 від представника Головного управління Державної міграційної служби України до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому вказано, що відповідач не визнає даний адміністративний позов.

У відзиві вказано, що 05.05.2022 працівниками Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області під час проведення оперативно- профілактичних заходів виявлено за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина РФ ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який порушив правила перебування іноземців в Україні, а саме ухилився від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування. В результаті проведеної перевірки наявних документів, відібраних пояснень та інформації з Інтегрованої міжвідомчої інформаційної - телекомунікаційної системи щодо контролю осіб транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон (далі - система Аркан) встановлено, що громадянин рф ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прибув на територію України 14.12.2021 через КПП «Бачивськ», по паспорту громадянина рф для виїзду за кордон на його ім`я серії НОМЕР_1 , виданий 23.04.2014, терміном дії до 23.04.2024. Мета приїзду приватні справи. Проведеною перевіркою було встановлено, що 22.06.2019 позивачу було видано посвідку на тимчасове проживання серії НОМЕР_2 , терміном дії до 18.06.2020. Громадянин рф ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тимчасово проживав за адресою: АДРЕСА_2 . Постійного місця проживання та законного джерела існування, у останнього немає. Водночас встановлено, що громадянин рф ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , порушив правила перебування іноземців в Україні, а саме ухилився від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування.

Як вказано у відзиві, станом на 05.05.2022 позивач громадянин рф ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на території України перебуває незаконно.

Відповідач зазначає, що позивач для добровільного повернення до країни походження або третьої країни іноземця до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області та інших територіальних підрозділів ДМС України, з заявою не звертався. Про те, що він є нелегальним мігрантом, останній розуміє. Крім того, кожен іноземний громадянин має право звернутись до посольства своєї країни в Україні та повідомити про свій намір виїхати за межі України та обґрунтувати таку потребу. Чи звертався позивач громадянин рф ОСОБА_6 до посольства своєї країни в Україні та чи повідомляв про свій намір виїхати за межі України та обґрунтувати таку потребу, не відомо. Проте, громадянин рф ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з 15.03.2022 року по теперішній час, з відповідною заявою, а також з заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового або тимчасового захисту в Україні до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області не звертався, відповідного бажання під час опитування не виявив, жертвою торгівлі людьми себе не вважає. Таким чином, позивач починаючи з 15.03.2022 року по теперішній час, не вчинив жодних спроб для легалізації власного становища.

З покликанням на обставини складення щодо позивача протоколу №008040 від 05.05.2022 року та постанови ПН МОД №008106 та на положення ч.1 ст.26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», відповідач зазначає, що Головним управлінням Державної міграційної служби України в Одеській області 05.05.2022 прийняте рішення № 240 про примусове повернення в країну походження громадянина РФ ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та зобов`язано останнього покинути територію України у термін до 30.05.2022.

Разом з цим, у відзиві вказано, що підставою для прийняття ГУ ДМС в Одеській області рішення про заборону в`їзду в Україну стало вмотивоване клопотання, яке надійшло від Головного управління Національної поліції України в Одеській області від 11.05.2022 № 15/375. В зазначеному клопотанні міститься вимога щодо заборони в`їзду на територію України громадянину РФ ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зазначене подання обґрунтовано тим, що здійсненою перевіркою діяльності громадянина Грузії РФ ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлено, що він протягом тривалого часу систематично порушує норми адміністративного права: Закон України «Про дорожній рух», Постанову Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року «Про правила дорожнього руху», за що поліцейськими складалися матеріали про порушення норм Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), таким чином вчиняючи особливо суспільно небезпечні протиправні діяння.

Відповідач вказує, що за умови встановленої необхідності забезпечення національної безпеки України або охорони громадського порядку, охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, які проживають в Україні з боку Расулова Нуралі у ГУ ДМС в Одеській області були наявні підстави до прийняття рішення від 11.05.2022 про заборону в`їзду в Україну позивачу.

Головне управлінням Державної міграційної служби України в Одеській області вважає, що ним правомірно винесено рішення № 76 від 11.05.2022 про заборону в`їзду в Україну позивача - громадянина рф Расулова Нуралі, та надано докази такої правомірності з посиланнями на конкретні норми чинного законодавства.

З урахуванням вищевикладеного відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1

26.08.2022 року за вх.№27229/22 від представника позивача до суду надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи доказів.

16.09.2022 від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу від 08.09.2023 року зазначена справа передана судді Бжассо Н.В.

Ухвалою суду від 26.09.2023 року прийнято до розгляду справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення.

Вказаною ухвалою, судом:

1) витребувано у Головного управління національної поліції в Одеській області у інформацію:

- чи притягався громадянин РФ ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП; НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ) 03.09.2021 р. Одеським районним управлінням поліції №2 ГУНП в Одеській області до адміністративної відповідальності за ч.І ст. 178КУпАП?

- якщо даний громадянин дійсно притягався 03.09.2021 р. Одеським районним управлінням поліції №2 ГУНП в Одеській області до адміністративної відповідальності за 4.1 ст. 178КУпАП, прошу повідомити, який захід адміністративного стягнення до нього був застосований та надати належним чином завірені копії відповідних матеріалів адміністративного провадження (наприклад, протокол про адміністративне правопорушення, постанова по справі про адміністративне правопорушення тощо)?

- чи притягався громадянин РФ ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ) у 2022 р. до адміністративної відповідальності за ст. 185 КУпАП?

- якщо даний громадянин дійсно притягався у 2022 р. до адміністративної відповідальності за ст. 185 КУпАП, то який захід адміністративного стягнення до нього був застосований? До відповіді на запит суду долучити належним чином завірені копії відповідних матеріалів адміністративного провадження (наприклад, протокол про адміністративне правопорушення, постанова суду по справі про адміністративне правопорушення тощо);

2) витребувати в Одеського районного управління поліції №2 ГУНП в Одеській області інформацію:

- чи притягався громадянин РФ ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ) 03.09.2021 р. Одеським районним управлінням поліції №2 ГУНП в Одеській області до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 178КУпАП?

- якщо даний громадянин дійсно притягався 03.09.2021 р. Одеським районним управлінням поліції №2 ГУНП в Одеській області до адміністративної відповідальності за 4.1 ст. 178КУпАП, прошу повідомити, який захід адміністративного стягнення до нього був застосований та надати належним чином завірені копії відповідних матеріалів адміністративного провадження (наприклад, протокол про адміністративне правопорушення, постанова по справі про адміністративне правопорушення тощо)?

3) витребувати у Відділу поліції №1 (м. Одеса) Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області інформацію:

- чи притягався громадянин РФ ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ) у 2022 р. до адміністративної відповідальності за ст. 185 КУпАП?

- якщо даний громадянин дійсно притягався у 2022 р. до адміністративної відповідальності за ст. 185 КУпАП, то який захід адміністративного стягнення до нього був застосований.

06.11.2023 року за вх.№38501/23 від Головного управління національної поліції в Одеській області до суду надійшов лист на виконання вимог ухвали суду від 26.09.2023 року разом із додатками.

20.11.2023 року за вх.№41029/23 від Відділу поліції №1 (м. Одеса) Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області до суду надійшов лист на виконання вимог ухвали суду від 26.09.2023 року разом із додатками.

Суд розглянув матеріали справи, всебічно і повно з`ясував всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, відзив та відповідь на відзив, оцінив надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності та робить наступні висновки.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є громадянином російської федерації.

22.06.2019 року позивачу було видано посвідку на тимчасове проживання серії НОМЕР_2 терміном дії до 18.06.2020 року.

05.05.2022 року Головним управлінням Державної міграційної служби України в Одеській області прийнято рішення №240 про примусове повернення в країну походження іноземця або особи без громадянства гр.рф ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Копію даного рішення отримано позивачем 05.05.2022 року, доказів його оскарження до суду не надано.

Судом встановлено, що на адресу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області надійшло подання Головного управління Національної поліції в Одеській області від 11.05.2022 року №15/375, в якому останній з метою забезпечення вимог законодавства України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, інтересів національної безпеки України чи охорони громадського порядку, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, які проживають в Україні та відповідно до пункту 1 статті 1, пунктів 1-3 статті 2, підпунктів 1, 2 пункту 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» та статті 13 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», просив прийняти рішення про заборону в`їзду на територію України терміном на 3 (три) роки - відносно громадянина рф ОСОБА_6 ( ОСОБА_8 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У даному поданні вказано, що управлінням міграційної поліції ГУНП в Одеській області проводилась перевірка вихідців з країн ближнього зарубіжжя, на предмет недопущення розповсюдження ними кримінального впливу на території м. Одеси та Одеської області та встановлена особа ОСОБА_6 ( ОСОБА_8 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець рф, проживає АДРЕСА_4 , який раніше неодноразово потрапляв у поле зору правоохоронних органів, підозрювався в організації злочинів, схильний до скоєння до майнових злочинів. ОСОБА_9 на протязі тривалого часу систематично порушує норми адміністративного права: Закон України «Про дорожній рух», Постанову Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року «Про правила дорожнього руху», за що поліцейськими складалися матеріали про порушення норм Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), таким чином вчиняючи особливо суспільно небезпечні протиправні діяння.

У поданні зазначено, що ОСОБА_9 неодноразово порушував вимоги абзаців одинадцятого та дванадцятого ст. 14 (Учасники дорожнього руху) Закону України «Про дорожній рух», зокрема учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху, а також створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам. Згідно наявної інформації, підтримує тісні стосунки з кримінальними елементами російської федерації підтримуючи військову агресією проти України та у свою чергу може впливати на криміногенну обстановку в регіоні. За період перебування на території України ОСОБА_9 систематично порушує правила перебування в України, а саме: не має постійного місця проживання, з метою конспірації постійно його змінює; не будучи працевлаштованим має постійні не встановлені джерела доходів; з метою легалізації свого перебування на території України займається налагодженням корумпованих зв`язків, та на даний час є підстави вважати, що його перебування на території України суперечить інтересам національної безпеки або охорони громадського порядку, а також охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, що проживають в Україні.

11.05.2022 року заступник начальника управління начальник відділу міграційного контролю управління у справах іноземців та осіб без громадянства ГУ ДМС України в Одеській області Валерій Котик, розглянувши наявні матеріали стосовно громадянина Російської Федерації ОСОБА_2 (прізвище) ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стать чоловіча, паспорт громадянина Російської Федерації серії НОМЕР_1 , термін дії 23.04.2014 - 23.04.2024 роки, також може використовувати паспорт громадянина Таджикистану для виїзду за кордон на його ім`я серії НОМЕР_4 виданий 12.02.2019 терміном дії до 11.02.2029 року, керуючись частиною 1 статті 13 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 № 3773-І, в інтересах забезпечення національної безпеки України або охорони громадського порядку, або боротьби з організованою злочинністю та якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, які проживають в Україні прийняв рішення №76 від 11 травня 2022 р. «Про заборону в`їзду в Україну» громадянину російської федерації ОСОБА_2 (прізвище) ОСОБА_3 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 терміном на 3 (три) роки до 11 травня 2025 року

Рішенням встановлено, що до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області надійшло подання ГУ НП в Одеській області від 11.05.2022 року № 15/375 щодо громадянина Російської Федерації ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В поданні зазначено, що вказана особа перебуваючи на території України, неодноразово потрапляє у поле зору правоохоронних органів, схильна до скоєння майнових злочинів, підозрювалась в організації злочинів. На протязі тривалого часу систематично порушує норми адміністративного права, Закон України «Про дорожній рух», Постанову Кабінету Міністрів України «Про правила дорожнього руху», за що поліцейськими складалися матеріали про адміністративні правопорушення, таким чином вчиняла особливо суспільно небезпечні протиправні діяння.

Вважаючи протиправним та таким, що підлягає скасуванню рішення №76 від 11 травня 2022 р. Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області «Про заборону в`їзду в Україну» громадянину російської федерації ОСОБА_2 (прізвище) ОСОБА_3 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 терміном на 3 (три) роки до 11 травня 2025 року, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір, що виник між сторонами, суд виходить з такого.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, ч. 2 ст. 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними.

Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

В силу частини першої статті 26 Конституції України іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, - за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Згідно з частиною першою статті 64 Основного Закону конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Водночас частиною другою цієї ж статті Конституції України визначено, що в умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 цієї Конституції.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України встановлюються Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» (далі - Закон №3773-VI).

Пунктом 6 частини першої статті 1 Закону №3773-VI визначено, що іноземцем є особа, яка не перебуває у громадянстві України і є громадянином (підданим) іншої держави або держав.

Частиною третьою статті 3 Закону №3773-VI встановлено, що іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Відповідно до статті 13 Закону №3773-VI в`їзд в Україну іноземцю або особі без громадянства не дозволяється за наступних підстав:

в інтересах забезпечення національної безпеки України або охорони громадського порядку, або боротьби з організованою злочинністю;

якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, які проживають в Україні;

якщо при клопотанні про в`їзд в Україну така особа подала про себе завідомо неправдиві відомості або підроблені документи;

якщо паспортний документ такої особи, віза підроблені, зіпсовані чи не відповідають установленому зразку або належать іншій особі;

якщо така особа порушила у пункті пропуску через державний кордон України правила перетинання державного кордону України, митні правила, санітарні норми чи правила або не виконала законних вимог посадових та службових осіб органів охорони державного кордону, митних та інших органів, що здійснюють контроль на державному кордоні;

якщо під час попереднього перебування на території України іноземець або особа без громадянства не виконали рішення суду або органів державної влади, уповноважених накладати адміністративні стягнення, або мають інші не виконані майнові зобов`язання перед державою, фізичними або юридичними особами, включаючи пов`язані з попереднім видворенням, у тому числі після закінчення терміну заборони подальшого в`їзду в Україну;

якщо така особа з порушенням встановленого законодавством України порядку здійснила в`їзд на тимчасово окуповану територію України або до району проведення антитерористичної операції чи виїзд з них або вчинила спробу потрапити на ці території поза контрольними пунктами в`їзду-виїзду.

Вказаний перелік підстав для заборони в`їзду в Україну іноземцю або особі без громадянства є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

За наявності підстав, зазначених в абзацах другому, сьомому і восьмому частини першої цієї статті, відомості про іноземця або особу без громадянства вносяться до бази даних осіб, яким згідно із законодавством України не дозволяється в`їзд в Україну або тимчасово обмежено право виїзду з України.

Рішення про заборону в`їзду в Україну строком на три роки приймається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, Службою безпеки України або органом охорони державного кордону, або уповноваженим підрозділом Національної поліції України. У разі невиконання рішення про заборону в`їзду в Україну іноземцям та особам без громадянства забороняється подальший в`їзд в Україну на десять років, що додається до частини строку заборони в`їзду в Україну, який не сплив до моменту прийняття повторного рішення про заборону в`їзду в Україну.

Згідно із п.п. «б» п. 4, п. 5, 6 «Інструкції про порядок прийняття Державною міграційною службою України та її територіальними органами рішень про заборону в`їзду в Україну іноземцям та особам без громадянства», затвердженої наказом МВС №1235 від 17.12.2013 року, рішення про заборону в`їзду в Україну особам приймається ДМС та її територіальними органами за ініціативою, зокрема, підрозділів кримінальної поліції - у разі встановлення підстав для заборони в`їзду в Україну особам під час здійснення оперативно-розшукової діяльності».

Після отримання даних, які обґрунтовують необхідність заборони в`їзду в Україну особі, органи та підрозділи, визначені у пункті 4 цієї Інструкції, надсилають до ДМС або її територіальних органів обґрунтоване звернення (довідку, рапорт), в якому зазначають такі відомості про особу: а) громадянство (підданство); б) прізвище, ім`я (імена) та по батькові (за наявності) особи в називному відмінку (для громадян Російської Федерації та Республіки Білорусь - російською мовою з дублюванням латиницею, для інших іноземців та осіб без громадянства - латиницею); в) дата народження (день, місяць, рік); г) стать; ґ) місце проживання; д) серія та номер паспортного документа, коли і ким виданий; е) відомості, які згідно з абзацами другим, третім та сьомим частини першої статті 13 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" дають підстави для прийняття рішення про заборону особі в`їзду в Україну; є) запропонований строк заборони в`їзду та відомості, які обґрунтовують його тривалість (обставини і характер вчинення іноземцем або особою без громадянства суспільно небезпечного діяння; результати перевірки особи за обліками МВС України, обліками правоохоронних органів іноземних держав та міжнародних правоохоронних організацій; наявність в особи не виконаних майнових зобов`язань перед юридичними або фізичними особами в Україні)».

Рішення про заборону в`їзду в Україну особі приймається на підставі обґрунтованого звернення (довідки, рапорту), зазначеного у пункті 5 цієї Інструкції, шляхом винесення рішення про заборону в`їзду в Україну, за формою, наведеною у додатку до цієї Інструкції.

Відповідно до п. п. 6, 9, 19 ст. 1, п. 5 ст. 3, ч. 1, 2 ст. 12, ч. 4 ст. 18 Закону України «Про національну безпеку України» загрози національній безпеці України - явища, тенденції і чинники, що унеможливлюють чи ускладнюють або можуть унеможливити чи ускладнити реалізацію національних інтересів та збереження національних цінностей України.

Національна безпека України - захищеність державного суверенітету, територіальної цілісності, демократичного конституційного ладу та інших національних інтересів України від реальних та потенційних загроз.

Стратегія національної безпеки України - документ, що визначає актуальні загрози національній безпеці України та відповідні цілі, завдання, механізми захисту національних інтересів України та є основою для планування і реалізації державної політики у сфері національної безпеки.

Загрози національній безпеці України та відповідні пріоритети державної політики у сферах національної безпеки і оборони визначаються у Стратегії національної безпеки України, Стратегії воєнної безпеки України, Стратегії кібербезпеки України, інших документах з питань національної безпеки і оборони, які схвалюються Радою національної безпеки і оборони України і затверджуються указами Президента України.

Сектор безпеки і оборони України складається з чотирьох взаємопов`язаних складових: сили безпеки; сили оборони; оборонно-промисловий комплекс; громадяни та громадські об`єднання, які добровільно беруть участь у забезпеченні національної безпеки. Функції та повноваження складових сектору безпеки і оборони визначаються законодавством України.

До складу сектору безпеки і оборони входять: Міністерство оборони України, Збройні Сили України, Державна спеціальна служба транспорту, Міністерство внутрішніх справ України, Національна гвардія України, Національна поліція України, Державна прикордонна служба України, Державна міграційна служба України, Державна служба України з надзвичайних ситуацій, Служба безпеки України, Антитерористичний центр при Службі безпеки України, Служба судової охорони, Управління державної охорони України, Державна служба спеціального зв`язку та захисту інформації України, Апарат Ради національної безпеки і оборони України, розвідувальні органи України, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну військово-промислову політику.

Національна поліція України є центральним органом виконавчої влади, що забезпечує громадську безпеку і порядок, охорону прав і свобод людини, інтересів суспільства і держави, протидію злочинності, а також надає визначені законом послуги з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.

Відповідно до ст. 2, п.п. 1-4 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про національну поліцію», завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: 1) забезпечення публічної безпеки і порядку; 2) охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; 3) протидії злочинності.

Поліція відповідно до покладених на неї завдань: здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень; виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; вживає заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров`ю фізичних осіб і публічній безпеці, що виникли внаслідок учинення кримінального, адміністративного правопорушення.

Порядок прийняття Державною міграційною службою України та її територіальними органами рішень про заборону в`їзду в Україну іноземцям та особам без громадянства, перебування яких на території України не дозволяється, регулюється «Інструкцією про порядок прийняття Державною міграційною службою України та її територіальними органами рішень про заборону в`їзду в Україну іноземцям та особам без громадянства», затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 17.12.2013 №1235, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.01.2014 за №25/24802.

В якості правової підстави для заборони в`їзду в Україну в оскаржуваному рішенні зазначено ч. 1 ст. 13 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», відповідно до якої, в`їзд в Україну іноземцю або особі без громадянства не дозволяється, зокрема, в інтересах забезпечення національної безпеки України або охорони громадського порядку, або боротьби з організованою злочинністю та якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, які проживають в Україні.

Указом Президента України від 14.09.2020 №329/2020 введено в Стратегію національної безпеки України, відповідно до п. 19 якої Спеціальні служби іноземних держав, насамперед російської федерації, продовжують розвідувально-підривну діяльність проти України, намагаються підживлювати сепаратистські настрої, використовують організовані злочинні угруповання і корумпованих посадових осіб, прагнуть зміцнити інфраструктуру впливу.

З матеріалів справи вбачається, що підставою для прийняття оскаржуваного рішення відповідачем стало подання Головного управління Національної поліції в Одеській області від 11.05.2022 року №15/375.

Подання обґрунтоване тим, що ОСОБА_9 неодноразово порушував вимоги абзаців одинадцятого та дванадцятого ст. 14 (Учасники дорожнього руху) Закону України «Про дорожній рух», зокрема учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху, а також створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам. Згідно наявної інформації, підтримує тісні стосунки з кримінальними елементами російської федерації підтримуючи військову агресією проти України та у свою чергу може впливати на криміногенну обстановку в регіоні. За період перебування на території України ОСОБА_9 систематично порушує правила перебування в України, а саме: не має постійного місця проживання, з метою конспірації постійно його змінює; не будучи працевлаштованим має постійні не встановлені джерела доходів; з метою легалізації свого перебування на території України займається налагодженням корумпованих зв`язків, та на даний час є підстави вважати, що його перебування на території України суперечить інтересам національної безпеки або охорони громадського порядку, а також охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, що проживають в Україні.

Отже, подання Головного управління Національної поліції в Одеській області підготовлене в межах компетенції, визначеної Законом України «Про Національну поліцію», та направлене відповідачу у порядку, передбаченому п. 4, 5 «Інструкції про порядок прийняття Державною міграційною службою України та її територіальними органами рішень про заборону в`їзду в Україну іноземцям та особам без громадянства», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 17.12.2013 №1235, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.01.2014 за №25/24802 .

При цьому, перевірка інформації зазначеної в поданні не є обов`язковою відповідно до п. 5, 6 вказаної Інструкції.

Враховуючи те, що підставою подання є інформація Головного управління Національної поліції в Одеській області, суд вважає що у відповідача були достатні підстави для прийняття оскаржуваного рішення.

Крім того, оскільки необхідність заборони в`їзду позивача визначена компетентним органом, то у відповідача були відсутні обґрунтовані сумніви у його недостовірності, та підстави для проведення перевірки відсутні.

Необхідно зазначити, що відповідно до норм «Порядку провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію і поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 грудня 2002 року №1983, опитування особи перед прийняттям рішення органом міграційної служби та витребування додаткових документів це є правом відповідача, а не його обов`язком, сумніви відповідача в достовірності подання були відсутні, а тому він не вчиняв таких дій.

Позивачем фактично не зазначено в чому протиправність дій відповідача при прийнятті оскаржуваного рішення, а його протиправність зводиться за твердженнями позивача до необґрунтованості подання та відсутності доказів на підтвердження інформації, викладеної в ньому.

Разом з цим, позивач не оскаржує дії Національної поліції, не зазначає про оскарження подання, наявність відповідних звернень до органів МВС щодо безпідставності викладення в поданні інформації стосовно позивача.

Таким чином оскаржуване рішення від 14.07.2022 прийняте в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, є правомірним та не підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно зі ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, суд робить висновок, що у задоволенні адміністративного позову необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст.2, 3, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 139, 205, 243, 245, 246, 255, 257- 262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення .

Відповідно до ст.255 КАС України, рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Згідно з ч. 1 ст.295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , код РНОКПП: НОМЕР_3 ).

Відповідач Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області (вул.Преображенська, 44, м.Одеса, 65045, ).

Повний текст рішення складений та підписаний судом 11.12.2023 року.

Суддя Н.В. Бжассо

.