Справа № 520/23084/21
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2023-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: Мороко А.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2023 р. Справа № 520/23084/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Ральченка І.М.,

Суддів: Катунова В.В. , Бегунца А.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 12.09.2023 по справі № 520/23084/21

за позовом ОСОБА_2

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі заявник) звернулась до Харківського окружного адміністративного суд з заявою про заміну стягувача виконавчого провадження ОСОБА_2 на ОСОБА_1 :

- у виконавчому листі від 07.06.2022 по справі № 520/23084/21 про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області перерахувати та виплатити пенсію ОСОБА_2 , виходячи з розрахунку 74 % сум грошового забезпечення з 01 січня 2018 року, з урахуванням раніше отриманих сум;

- у виконавчому листі від 07.06.2022 по справі № 520/23084/21 про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області перерахувати та виплатити пенсію ОСОБА_2 , з 01 квітня 2019 року, виходячи з 74 % відповідних сум грошового забезпечення, зазначених в довідці Харківського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки № ФХ-117020 від 21.09.2021 та з урахуванням 100 % підвищення пенсії;

- у виконавчому листі від 07.06.2022 по справі № 520/23084/21 про стягнення на користь ОСОБА_2 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області судовий збір у розмірі 908,00 грн.

В обґрунтування заяви повідомила, що вона є дружиною та спадкоємцем першої черги майна ОСОБА_2 , який ІНФОРМАЦІЯ_1 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 , тому має право на отримання сум пенсії, які були нараховані, проте не виплачені за життя ОСОБА_2 на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.06.2022 по справі № 520/23084/21.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 12.09.2023 відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження у справі № 520/23084/21 за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинити певні дії.

ОСОБА_1 , не погодившись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила скасувати ухвалу суду та ухвалити нову, якою задовольнити заяву замінити стягувача у виконавчих листах по справі № 520/23084/21.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, пославшись на положення ч. 1 ст. 91 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ст. 1227 ЦК України, наполягала, що суми пенсій, які були нараховані, проте не виплачені особі за життя, передаються членам його сім`ї. Зауважує, що заявниця звернулася до ГУ ПФУ в Харківській області з відповідною заявою та отримала відповідь про необхідність рішення суду про заміну сторони, оскільки ст.61 Закону №2262-XII застосовується до поточного боргу по пенсії, а не нарахованої пенсії за минулий період за рішенням суду. Наголошує, що єдиним можливим способом одержання недоотриманої пенсії спадкодавця є подання до суду та задоволення заяви про заміну сторони (стягувача) у виконавчому провадженні.

На підставі п.2 ч.1 ст.311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження, у зв`язку з чим фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Із матеріалів справи встановлено, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 07.06.2022 по справі № 520/23084/21, зокрема, визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо зменшення відсоткового значення основного розміру пенсії ОСОБА_2 з 74 % до 70 % сум грошового забезпечення з 01 січня 2018 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області перерахувати та виплатити пенсію ОСОБА_2 , виходячи з розрахунку 74 % сум грошового забезпечення з 01 січня 2018 року, з урахуванням раніше отриманих сум. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо не здійснення перерахунку пенсії ОСОБА_2 з 01 квітня 2019 року по довідці Харківського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки № ФХ-117020 від 21.09.2021. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області перерахувати та виплатити пенсію ОСОБА_2 з 01 квітня 2019 року, виходячи з 74 % відповідних сум грошового забезпечення, зазначених в довідці Харківського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки № ФХ-117020 від 21.09.2021 та з урахуванням 100 % підвищення пенсії. Стягнуто на користь ОСОБА_2 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області судовий збір у розмірі 908 грн 00 коп.

На виконання рішення суду від 07.06.2022 по справі № 520/23084/21 Харківським окружним адміністративним судом було складено виконавчі листи: про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області перерахувати та виплатити пенсію ОСОБА_2 , виходячи з розрахунку 74 % сум грошового забезпечення з 01 січня 2018 року, з урахуванням раніше отриманих сум; про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області перерахувати та виплатити пенсію ОСОБА_2 , з 01 квітня 2019 року, виходячи з 74 % відповідних сум грошового забезпечення, зазначених в довідці Харківського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки № ФХ-117020 від 21.09.2021 та з урахуванням 100 % підвищення пенсії; про стягнення на користь ОСОБА_2 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області судовий збір у розмірі 908,00 грн.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 .

ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про одруження серія НОМЕР_2 .

17.07.2023 ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області з заявою про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера.

За результатом розгляду заяви ГУ ПФУ в Харківській області листом від 08.08.2023 № 21500-23863/В-03/8-2000/23 повідомило, що ОСОБА_2 отримував пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб. З 01.06.2023 виплату пенсії припинено у зв`язку зі смертю пенсіонера. Зазначено, що статтею 61 Закону визначено, що суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові і залишилися недоодержаними за цим Законом, у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Повідомлено, що заборгованість щодо виплати пенсії ОСОБА_2 відповідно до цього Закону відсутня. На виконання судового рішення по справі № 520/23084/21 ОСОБА_2 за період з 01.01.2018 по 31.08.2022 нараховано різницю в пенсії, яку внесено до реєстру судових рішень. З 01.09.2022 пенсія виплачувалася з урахуванням рішення суду. Станом на серпень 2023 рішення суду про заміну стягувача до головного управління не надходило.

У зв`язку з викладеним, ОСОБА_1 звернулась до Харківського окружного адміністративного суду із заявою про заміну стягувача у виконавчих листах.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що в даному випадку питання недоотриманої пенсії померлого пенсіонера ( ОСОБА_2 ) повинно вирішуватись в порядку, встановленому Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та, в разі порушення прав заявниці ОСОБА_1 у цих правовідносинах, це складатиме предмет окремого позову.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до приписів статті 52 КАС України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

Відповідно до частин 1, 4 статті 379 КАС України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» під виконавчим провадженням як завершальною стадією судового провадження і примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) розуміється сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно із частинами першою та другою статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник.

Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ.

Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Положеннями частини п`ятої статті 15 цього Закону передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

У разі якщо сторона виконавчого провадження змінила найменування (для юридичної особи) або прізвище, ім`я чи по батькові (для фізичної особи), виконавець, за наявності підтверджуючих документів, змінює своєю постановою назву сторони виконавчого провадження.

У контексті наведених положень Закону України «Про виконавче провадження» слід зазначити, що виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження, представляє собою процес, який починається з моменту набрання судовим рішенням законної сили і завершується настанням відповідних обставин, передбачених статтею 39 цього Закону.

Виконавче провадження здійснюється з дотриманням засад верховенства права, за якого кожен з учасників має можливість реалізувати обсяг вимог наданих йому судовим рішенням.

Закон не пов`язує початок реалізації цих прав з ухваленням державним виконавцем рішення про початок примусового виконання рішення на підставі виконавчого документа, а навпаки, прямо передбачає можливість виправлення невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим цією статтею, судом за заявою стягувача (абзац другий частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження»).

Отже, заміна сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, (процесуальне правонаступництво) можливе на будь-якій стадії адміністративного процесу, як на стадії розгляду справи так і на стадії виконання судового рішення, яке набрало законної сили, зокрема і до видання виконавчого листа, і відбувається виключно за відповідним рішенням суду, а не державного виконавця (що стосується заміни сторони виконавчого провадження), незалежно від того виданий судом виконавчий лист на момент звернення із заявою про правонаступництво та чи пред`явлений він (виконавчий лист) до примусового виконання.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24.04.2018 у справі №2а/0612/649/11, від 03.05.2018 у справі № 2-а-1864/10, від 13.12.2018 у справі № 2-а-1710/11, від 29.01.2020 у справі № 815/1303/17 та від 14.06.2021 у справі № 2-а-1411/11.

Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

При цьому, статтею 1219 ЦК України визначені права та обов`язки особи, які не входять до складу спадщини, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.

Спеціальним законом, який визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували, зокрема на військовій службі, є Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-XIІ (далі по тексту - №2262-XIІ).

Відповідно до частин першої та третьої статті 61 Закону №2262-XIІ суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.

Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

Отже, Закон №2262-XIІ визначає спеціальний правовий режим грошових коштів у вигляді пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю. Такий підхід до врегулювання цих правовідносин має соціальне спрямування через закріплення спеціального порядку переходу права на отримання зазначених сум до певного кола осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника або є членами сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті.

Тобто, у разі переходу до вказаних осіб належних спадкодавцеві соціальних виплат, відповідні відносини не є спадковими, у зв`язку з чим не застосовуються норми спадкового права. У цьому випадку право вимоги у зазначених осіб виникає не внаслідок спадкового правонаступництва, а через інший юридичний склад та у спеціально визначений законом порядок. Зокрема, відповідно до частини третьої статті 61 Закону № 2262-XIІ зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

Вказана норма закону є спеціальною щодо інших норм законодавства України і виключно нею регламентовано порядок виплати сум пенсії за вислугу років, які залишилися недоодержаними у зв`язку з смертю пенсіонера з числа військовослужбовців, членам його сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті.

Така процедура не підлягає вирішенню в порядку заміни сторони у справі чи стягувача у виконавчому листі за рішенням суду, за яким пенсіонеру нараховано відповідні суми пенсійних виплат, та залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю.

З урахуванням зазначеного суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію відповідно до Закону №2262-XIІ та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини, а виплачуються за процедурою, визначеною статтею 61 Закону №2262-XIІ.

Колегія суддів звертає увагу, що вимоги зобов`язального характеру, заявлені позивачем у цій справі, нерозривно пов`язані з особою спадкодавця і не допускають правонаступництва, а тому заміна сторони в виконавчому провадженні, у цьому випадку, не є належним способом захисту прав заявника.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 22.11.2023 року у справі №420/1966/19, від 21.11.2023 року у справі №420/25799/21, від 15.11.2023 року у справі №420/1436/21, від 27.09.2023 у справі №420/16546/21 та від 16.05.2023 року у справі №420/288/21, які в силу ч.5 ст.242 КАС України є обов`язковими для врахування при розгляді даної справи.

Таким чином, відсутні підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 про заміну стягувача у виконавчих документах.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на помилкову позицію ГУ ПФУ в Харківській області від 08.08.2023 № 21500-23863/В-03/8-2000/23 стосовно відсутності заборгованості щодо виплати пенсії відповідно до ст.61 Закону №2262-XIІ, оскільки пенсійна доплата, яка мала бути нарахована на виконання судового рішення у даній справі, у розумінні даної статті є пенсією, що підлягала виплаті ОСОБА_2 , і залишилася недоодержаною у зв`язку з його смертю.

Отже, заміна сторони у виконавчому провадженні в даному випадку не є належним способом захисту прав ОСОБА_1 .

Суд апеляційної інстанції відхиляє посилання апелянта на положення ст.52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки у даній справі спеціальним законом, що визначає правовий режим грошових коштів у вигляді пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, є Закон №2262-XIІ.

Таким чином, доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді заяви неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (№ 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (№ 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Частиною 1 ст. 315 КАС України визначено, що за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно ч. 1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, переглянувши ухвалу суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що при прийнятті оскаржуваної ухвали, суд першої інстанції дійшов правильних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував норми матеріального та процесуального права, тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 12.09.2023 по справі № 520/23084/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя І.М. Ральченко
Судді В.В. Катунов А.О. Бегунц