Справа № 360/658/23
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2023-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2023 року справа №360/658/23

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Компанієць І.Д., суддів: Геращенка І.В., Казначеєва Е.Г.,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу адвоката Литвин Олени Володимирівни, що діє в інтересах ОСОБА_1 на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 22 серпня 2023 року у справі № 360/658/23 (головуючий І інстанції Кисіль С.В.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання бездіяльності протиправною, скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила:

- визнати протиправною бездіяльність ГУ ПФУ у Волинській області в частині окремих положень рішення, що стосується відмови у зарахуванні пільгового подвійного трудового стажу позивачу періоди відпусток по догляду за дітьми, з 26 жовтня 1992 року по 29 грудня 1998 року, з 15 лютого 2001 року по 23 квітня 2010 року, з урахуванням даних про перебування у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку і в додатковій відпустці без збереження заробітної плати по догляду за дитиною до досягнення нею віку 6 років, перебування у відпустках без збереження заробітної плати з 01 серпня 1991 року по 31 серпня 1991 року, з 07 серпня 1992 року по 09 серпня 1992 року, зазначені у довідках від 22 грудня 2015 року № 108, від 15 вересня 2010 року № 144;

- скасувати окремі положення рішення ГУ ПФУ у Волинській області вiд 17 березня 2023 року № 80 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 , в частині що стосується відмови в зарахуванні пільгового подвійного трудового стажу періодів відпусток по догляду за дитиною, до досягнення нею 3-річного віку і в додатковій відпустці без збереження заробітної плати по догляду за дитиною до досягнення нею віку 6 років з 29 грудня 1998 року, з 15 лютого 2001 року по 23 квітня 2010 року, перебування у відпустках без збереження заробітної плати з 01 серпня 1991 року по 31 серпня 1991 року, з 07 серпня 1992 року по 09 серпня 1992 року, зазначені у довідках від 22 грудня 2015 року № 108, від 15 вересня 2010 року № 144;

- зобов`язати ГУ ПФУ у Волинській області зарахувати до пільгового подвійного трудового стажу за Списком № 2 позивачу період відпусток по догляду за дітьми з 29 грудня 1998 року, з 15 лютого 2001 року по 23 квітня 2010 року, з урахуванням даних про перебування у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку і в додатковій відпустці без збереження заробітної плати по догляду за дитиною до досягнення нею віку 6 років, перебування у відпустках без збереження заробітної плати з 01 серпня 1991 року по 31 серпня 1991 року, з 07 серпня 1992 року по 09 серпня 1992 року, зазначені у довідках від 22 грудня 2015 року № 108, від 15 вересня 2010 року № 144 та здійснити призначення пенсії за пільгою з урахуванням до пільгового подвійного стажу вищезазначених періодів роботи.

В обгрунтування позову зазначила, що 25 серпня 2022 року звернулася до пенсійного органу з заявою для призначення дострокової пенсії на пільгових умовах за Списком №2.

Рішенням від 31 серпня 2022 року позивачу відмовлено в призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного спеціального стажу, передбаченого ст. 55 Закону України Про пенсійне забезпечення.

Позивачем рішення про відмову в призначенні пенсії оскаржено до суду.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 17 січня 2023 року у справі № 360/1924/22 визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ у Волинській області від 31 серпня 2022 року № 80 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 , зобов`язано ГУ ПФУ у Волинській області розглянути повторно заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за вислугу років від 25 серпня 2022 року.

На виконання рішення суду ГУ ПФУ у Волинській області повторно розглянуло заяву ОСОБА_1 та знову прийняло рішення про відмову у призначенні пенсії позивачу в зв`язку з відсутністю необхідного спеціального стажу, передбаченого статтею 55 Закону України Про пенсійне забезпечення.

При цьому відповідачем протиправно періоди перебування позивача у відпустках без збереження заробітної плати та у відпустках по догляду за дітьми до досягнення 3-х, 4-х та 6-ти річного віку зараховані в одинарному розмірі.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 22 серпня 2023 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, представник позивача звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти постанову, якою позов задовольнити в повному обсязі.

Обгрунтування апеляційної скарги.

Трудовою книжкою та уточнюючими довідками підтверджується пільговий характер роботи позивача з 06.07.1991 по 19.05.2010, тому висновки суду першої інстанції, що періоди перебування позивача у відпустках без збереження заробітної плати та періоди перебування позивача у відпустці по догляду за дітьми до досягнення ними 3-х, 4-х та 6-ти річного віку зараховуються до спеціального стажу роботи лише в одинарному розмірі є незаконними, оскільки не включення періоду перебування у відпустці до догляду за дитиною до спеціального стажу суперечить вимогам чинного законодавства України, зокрема, ч. 3 ст. 56 Закону № 1788 та ст. 181 КЗпП.

Відповідно до частини першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

З огляду на наведене суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції тільки в межах доводів апеляційної скарги представника позивача.

Враховуючи режим роботи суддів та працівників апарату Першого апеляційного адміністративного суду з часу введення на території України правового режиму воєнного стану, з метою збереження життя та здоров`я, а також забезпечення безпеки суддів та працівників апарату суду, дана постанова прийнята колегією суддів за умови наявної можливості доступу колегії суддів до матеріалів адміністративної справи.

Апеляційним судом витребувано у Луганського окружного адміністративного суду справу, однак суд першої інстанції листом повідомив, що всі документи у цій справі сформовано в електронному вигляді та експортовано в КП Діловодство спеціалізованого суду.

Верховний Суд листом від 19.08.2022 № 2097/0/2-22 на лист вх. № 1730/0/1-22 щодо надання Науково-консультативною радою при Верховному Суді висновку з питань, пов`язаних з електронним адміністративним судочинством повідомив, що підстав для звернення до НКР щодо надання вченими-членами НКР наукових висновків немає. Суд проводить розгляд справи за матеріалами судової справи у паперовій або електронній формі в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) (ч. 9 ст. 18 КАС України).

Відповідно до листів Державної судової адміністрації України від 01.08.2018 № 15-14040/18, від 13.09.2018 № 15-17388/18 судами забезпечено сканування та експортування в підсистему Електронний суд матеріалів всіх судових справ, як перебували в провадженні суддів станом на 01.08.2018. Тобто вказана підсистема містить усі матеріали судової справи.

Отже, враховуючи зазначені листи, апеляційний суд вважає за можливе здійснити апеляційний перегляд за документами, наявними в підсистемі Електронний суд.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.

Фактичні обставини справи.

25 серпня 2022 року позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області з заявою про призначення пенсії за вислугу років разом з необхідним пакетом документів, вказану заяву прийнято 25 серпня 2022 року та зареєстровано за № 11422.

Рішенням ГУ ПФУ у Волинській області від 31 серпня 2022 року № 80 відмовлено позивачу в призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного спеціального стажу, передбаченого статтею 55 Закону України Про пенсійне забезпечення.

В рішенні зазначено, що страховий стаж позивача складає 18 років 01 місяць 26 днів, страховий стаж за вислугу років 18 років 10 місяців 16 днів.

В документах електронної справи відсутня інформація про перебування у відпустках без збереження заробітної плати за періоди роботи, що дають право на призначення пенсії за вислугу років. Для врахування періоду роботи з 05 липня 1991 року по 19 травня 2010 року в кратному розмірі необхідно долучити довідку про перебування чи не перебування у відпустках без збереження заробітної плати з власної ініціативи та у відпустках по догляду за дітьми до досягнення 3-х та 6-ти річного віку тощо.

Згідно з інформацією, що міститься в ІКІС ПФУ: Підсистема призначення та виплати пенсії (форма РС-право), страховий стаж ОСОБА_1 складає 18 років 01 місяць 26 днів.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 17 січня 2023 року у справі № 360/1924/22, визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ у Волинській області від 31 серпня 2022 року № 80 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язано ГУ ПФУ у Волинській області розглянути повторно заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за вислугу років від 25 серпня 2022 року, зареєстровану за № 11422, на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів та із урахуванням висновків суду.

На виконання рішення суду справі № 360/1924/22 позивач повторно звернулась до пенсійного органу про призначення пенсії за вислугу років, надавши всі необхідні документи, зокрема довідку Луганської міської багатопрофільної лікарні № 7 від 15 серпня 2010 року № 144 про заробітну плату для обчислення пенсії та довідку Луганської міської багатопрофільної лікарні № 7 від 22 грудня 2015 року № 108 та рішення суду.

На виконання рішення суду пенсійним органом повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 від 25 серпня 2022 року (зареєстровану за № 11422) про призначення пенсії за вислугу років та рішенням ГУ ПФУ у Волинській області від 17 березня 2023 року № 80 відмовлено в призначенні пенсії позивачу в зв`язку з відсутністю необхідного спеціального стажу, передбаченого статтею 55 Закону України Про пенсійне забезпечення.

В рішенні зазначено, що страховий стаж позивача на дату звернення складає 21 рік 09 місяців 02 дні, стаж за вислугу років 22 роки 06 місяців 18 днів.

За висновками суду у подвійному розмірі зараховані наступні періоди роботи позивача:

- 05 липня 1991 року 31 липня 1991 року, 01 вересня 1991 року 06 серпня 1992 року, 10 серпня 1992 року 26 січня 1993 року, 30 грудня 1998 року 03 травня 1999 року на посаді медичної сестри відділення реанімації та інтенсивної терапії в міській лікарні № 7 м. Луганська;

- 04 травня 1999 року 14 лютого 2001 року на посаді медичної сестри інтенсивної терапії в міській лікарні № 7 м. Луганська

- 24 квітня 2010 року 19 травня 2010 року на посаді медичної сестри відділення реанімації та інтенсивної терапії в Луганській міській багатопрофільній лікарні № 7.

Періоди перебування у відпустках без збереження заробітної плати 01 серпня 1991 року 31 серпня 1991 року, 07 серпня 1992 року 09 серпня 1992 року та у відпустках по догляду за дітьми до досягнення 3-х, 4-х та 6-ти річного віку 27 січня 1993 року 29 грудня 1998 року, 15 лютого 2001 року 23 квітня 2010 року зараховані в одинарному розмірі.

Згідно з інформацією, що міститься в ІКІС ПФУ: Підсистема призначення та виплати пенсії (форма РС-право) відповідачем до спеціального стажу ОСОБА_1 зараховано такі періоди:

з 01 вересня 1989 року по 01 липня 1991 року навчання у медичному закладі, що складає 01 рік 10 місяців 01 день (кратність 1);

з 05 липня 1991 року по 31 липня 1991 року період роботи медсестрою за постановою № 909, що складає 00 років 00 місяців 27 днів (з урахуванням кратності 2 зараховано 00 років 01 місяць 24 днів);

з 01 серпня 1991 року по 31 серпня 1991 року період роботи медсестрою за постановою № 909, що складає 00 років 01 місяць 00 днів (кратність 1);

з 01 вересня 1991 року по 06 серпня 1992 року період роботи медсестрою за постановою № 909, що складає 00 років 11 місяців 06 днів (з урахуванням кратності 2 зараховано 01 рік 10 місяців 12 днів);

з 07 серпня 1992 року по 09 серпня 1992 року період роботи медсестрою за постановою № 909, що складає 00 років 00 місяців 03 дні (кратність 1);

з 10 серпня 1992 року по 26 січня 1993 року період роботи медсестрою за постановою № 909, що складає 00 років 05 місяців 17 днів (з урахуванням кратності 2 зараховано 00 років 11 місяців 04 дні);

з 27 січня 1993 року по 29 грудня 1998 року період роботи медсестрою за постановою № 909, що складає 05 років 11 місяців 03 дні (кратність 1);

з 30 грудня 1998 року по 14 лютого 2001 року період роботи медсестрою за постановою № 909, що складає 02 роки 01 місяць 15 днів (з урахуванням кратності 2 зараховано 04 роки 03 місяця 00 днів);

з 15 лютого 2001 року по 31 грудня 2003 року період роботи медсестрою за постановою № 909, що складає 02 роки 10 місяців 17 днів (кратність 1);

з 01 січня 2004 року по 23 квітня 2010 року період роботи медсестрою за постановою № 909, що складає 03 роки 00 місяців 11 днів (кратність 1);

з 24 квітня 2010 року по 19 травня 2010 року період роботи медсестрою за постановою № 909, що складає 00 років 01 місяць 01 день (кратності - 1);

з 23 березня 2020 року по 17 грудня 2020 року період роботи медсестрою за постановою № 909, що складає 00 років 00 місяців 26 днів (кратність 1),

та складає 21 рік 09 місяців 02 дні.

29 березня 2023 року представник позивача звернулася з адвокатським запитом до відповідача, в якому просила виконати рішення суду від 17 січня 2023 року у справі № 360/1924/22 та зарахувати до пільгового стажу за Списком № 2 ОСОБА_1 періоди роботи в міській багатопрофільній лікарні № 7 м. Луганська з 06 липня 1991 року по 19 травня 2010 року на посаді медичної сестри відділення інтенсивної терапії, а також зарахувавши стаж з урахуванням даних про періоди роботи, перебування у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку і в додатковій відпустці без збереження заробітної плати по догляду за дитиною до досягнення нею віку 6 років, навчання на курсах підвищення кваліфікації з відривом від виробництва, зазначені у довідці від 22 грудня 2015 року № 108, в довідці від 15 вересня 2010 року № 144, та здійснити призначення пенсії за пільгою з урахуванням до стажу вищезазначених періодів роботи. Звернула увагу, що суд фактично визнав наявність достатніх підстав для призначення ОСОБА_1 пенсії за пільгою з урахуванням до стажу вищезазначених періодів роботи.

Листом від 04 квітня 2023 року ГУ ПФУ у Волинській області повідомило, що рішення суду у справі № 360/1924/22 виконано в повному обсязі.

Відповідно до записів у трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 05 липня 1991 року позивач працювала з 05 липня 1991 року по 19 травня 2010 року медичною сестрою у відділенні реанімації та інтенсивної терапії міської лікарні № 7 м. Луганськ (з 04 травня 1999 року відділення змінило назву на відділення інтенсивної терапії, з 01 червня 2001 року міська лікарня № 7 перейменована на Луганську міську багатопрофільну лікарню № 7), з 23 березня 2020 року по 17 грудня 2020 року Сєвєродонецький міський центр зайнятості.

У період з 1989 року по 1991 року позивач навчалась в Луганському медичному училищі та закінчила курс по спеціальності сестринська справа, присвоєно кваліфікацію медична сестра, що підтверджується дипломом серії НОМЕР_2 від 01 липня 1991 року.

У 1989 року позивач пройшла курс за програмою молодша медична сестра в МУПК в 7 міській лікарні та їй присвоєна кваліфікація молодша медична сестра, з 18 січня 2000 року по 14 березня 2000 року позивач проходила курси підвищення кваліфікації при Луганській обласній лікарні, що підтверджується свідоцтвом про присвоєння кваліфікації серії НОМЕР_3 від 04 травня 1989 року, свідоцтвом про проходження підвищення кваліфікації серія НОМЕР_2 .

Позивач має на вихованні трьох дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження серія НОМЕР_4 ), ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про народження серія НОМЕР_5 ), ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (свідоцтво про народження НОМЕР_6 ).

Відповідно до довідки Луганської міської багатопрофільної лікарні № 7 від 22 грудня 2015 року № 108 ОСОБА_1 прийнята 05 липня 1991 року до 7 міської лікарні м. Луганська на посаді медичної сестри відділення реанімації (наказ на прийняття від 05 липня 1991 року № 96), звільнена 19 травня 2010 року за власним бажанням (наказ про звільнення від 19 травня 2010 року). За час роботи позивачу надавались такі відпуски:

- з 26 жовтня 1992 року знаходилась на лікарняному у зв`язку з вагітністю та пологами;

- з 27 січня 1993 року по 29 грудня 1995 року (наказ від 23 січня 1993 року № 3-к) відпустка по догляду за дитиною до 3-х років,

- з 30 грудня 1995 року по 29 грудня 1996 року (наказ від 20 грудня 1995 року № 93-к) відпустка по догляду за дитиною до 4-х років,

- з 30 грудня 1996 року по 29 грудня 1998 року (наказ від 25 грудня 1996 року № 98-к) відпустка по догляду за дитиною до 6-ти років,

- з 30 грудня 1998 року приступила до своїх обов`язків медичної сестри відділення інтенсивної терапії (наказ від 18 грудня 1998 року № 84-к),

- з 15 лютого 2001 року по 29 листопада 2003 року (наказ від 05 лютого 2001 року № 4-к) відпустка по догляду за дитиною до 3-х років,

- з 30 листопада 2003 року по 29 листопада 2004 року (наказ від 13 грудня 2003 року № 56-к) відпустка по догляду за дитиною до 4-х років,

- з 20 травня 2004 року по 21 квітня 2007 року (наказ від 17 травня 2004 року № 27-к) відпустка по догляду за дитиною до 3-х років,

- з 22 квітня 2007 року по 23 квітня 2008 року (наказ від 18 квітня 2007 року № 15-к) відпустка по догляду за дитиною до 4-х років,

- з 23 квітня 2009 року по 23 квітня 2010 року (наказ від 23 квітня 2009 року № 14-к) відпустка по догляду за дитиною до 6-ти років.

7 міська лікарня м. Луганська перейменована в Луганську міську багатопрофільну лікарню № 7 01 червня 2001 року відповідно до наказу від 01 червня 2001 року № 56 на підставі Луганської міської ради від 30 березня 2001 року № 23/4.

У довідці Луганської міської багатопрофільної лікарні № 7 від 15 вересня 2010 року № 144 про заробітну плату для обчислення пенсії зазначено, що заробітна плата ОСОБА_1 , яка враховується при обчисленні пенсії, за період з 1991 року по 2000 рік складає 2572,03825 грн.

В указаній довідці серед іншого також наявна інформація щодо перебування позивача у відпустках без збереження заробітної плати та у відпустці по догляду за дитиною, а саме:

- наказ від 30 березня 2001 року № 23/47 Міська лікарня № 7 перейменована в Луганську міську багатопрофільну лікарню № 7. На всі виплати нараховані страхові внески до Пенсійного фонду України. У довідку не включені виплати одноразового характеру, не обумовлені діючою системою оплати праці, перелік яких затверджується Кабінетом Міністрів України;

- наказ від 05 липня 1991 року № 96 прийнята на роботу з 05 липня 1991 року.

- наказ від 27 липня 1991 року № 115 відпустка без збереження заробітної плати з 01-31 серпня 1991 року.

- наказ від 07 серпня 1992 року № 109 відпустка без збереження заробітної плати з 07 серпня 09 серпня 1992 року. З 26 жовтня 1992 року декретний лікарняний лист.

- наказ від 18 грудня 1998 року № 84 приступила до своїх обов`язків з 30 грудня 1998 року. Заробітна плата перерахована у відповідності з грошовою реформою станом на 01 вересня 1996 року згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 25 серпня 1996 року № 762.

Довідка видана на підставі особових рахунків з 01 липня 1991 року по 30 червня 2000 року.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, виходив з того, що пільги, передбачені статтею 60 Закону № 1788-ХІІ, стосуються саме часу фактичного виконання роботи в деяких медичних закладах, вказаних у цій статті, тому період перебування осіб, які працюють у цих закладах, у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку зараховується до спеціального стажу роботи, проте в одинарному розмірі.

Оцінка суду.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частини четвертої статті 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом. Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 01 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.

Закон № 1058-IV на час його прийняття самостійно не визначав порядку та підстав для призначення пенсії за вислугу років, проте його прикінцеві положення передбачали можливість призначення такого виду пенсії за нормами Закону № 1788-ХІІ.

Разом з тим, Законом України від 3 жовтня 2017 року № 2148-VIII Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій, що набув чинності 11 жовтня 2017 року, Закон № 1058-IV доповнений новим розділом XIV-1 Пенсійне забезпечення окремих категорій громадян, яким, зокрема, передбачені підстави для призначення пенсії за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників.

Одночасно, розділ XV Прикінцеві положення Закону № 1058-IV доповнено пунктом 2-1, згідно з яким особам, які на день набрання чинності Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений статтями 52, 54 та 55 Закону України Про пенсійне забезпечення, пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом України Про пенсійне забезпечення. Розмір пенсії за вислугу років визначається відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону. Пенсії за вислугу років фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, а також викладено абзац другий пункту 16 у новій редакції, яка передбачає, що положення Закону України Про пенсійне забезпечення застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії.

Відповідно до пункту е статті 55 Закону № 1788-ХІІ у редакції, що діяла до 01 квітня 2015 року, право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

У подальшому Законом № 213-VIII, що набув чинності з 01 квітня 2015 року, пункт е статті 55 Закону № 1788-ХІІ викладений у новій редакції, згідно з якою право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення незалежно від віку за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 01 квітня 2015 не менше 25 років та після цієї дати: з 01 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року не менше 25 років 6 місяців; з 01 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року не менше 26 років; 01 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року не менше 26 років 6 місяців; з 01 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року не менше 27 років; з 01 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року не менше 27 років 6 місяців; з 01 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року не менше 28 років; з 01 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року не менше 28 років 6 місяців; з 01 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року не менше 29 років; з 01 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року не менше 29 років 6 місяців; з 01 квітня 2024 року або після цієї дати не менше 30 років.

Законом № 911-VIII, що набув чинності з 01 січня 2016 року, в абзаці першому пункту е статті 55 Закону № 1788-ХІІ слова незалежно від віку замінено словами та цифрами після досягнення 55 років і та доповнено пункт е статті 55 Закону № 1788-ХІІ абзацами дванадцятим двадцять п`ятим такого змісту: До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення: які в період до 1 січня 2016 року мали вислугу років на відповідних посадах не менше тривалості, передбаченої абзацами першим та другим цього пункту; 1971 року народження і старші за наявності вислуги років на цих посадах, передбаченої абзацами другим - одинадцятим цього пункту, та після досягнення ними такого віку: 50 років які народилися з 01 січня 1966 року по 30 червня 1966 року; 50 років 6 місяців які народилися з 01 липня 1966 року по 31 грудня 1966 року; 51 рік які народилися з 01 січня 1967 року по 30 червня 1967 року; 51 рік 6 місяців які народилися з 01 липня 1967 року по 31 грудня 1967 року; 52 роки які народилися з 01 січня 1968 року по 30 червня 1968 року; 52 роки 6 місяців які народилися з 01 липня 1968 року по 31 грудня 1968 року; 53 роки які народилися з 01 січня 1969 року по 30 червня 1969 року; 53 роки 6 місяців які народилися з 1 липня 1969 року по 31 грудня 1969 року; 54 роки які народилися з 01 січня 1970 року по 30 червня 1970 року; 54 роки 6 місяців які народилися з 01 липня 1969 року по 31 грудня 1970 року; 55 років які народилися з 01 січня 1971 року.

Відповідно до пункту 2 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 04 червня 2019 року № 2-р/2019 положення пункту а статті 54, статті 55 Закону № 1788-XII зі змінами, внесеними Законами № 213-VIII і № 911-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Отже, з 04 червня 2019 року положення пункту е статті 55 Закону № 1788-ХІІ необхідно застосовувати у редакції, що діяла до 01 квітня 2015 року, а саме: право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Відповідний порядок був визначений постановою Кабінету Міністрів України від 04 листопада 1993 року № 909 Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років.

В указаної постанові у редакції, що діяла станом до 01 квітня 2015 року, визначено, що пенсії за вислугу років працівникам освіти, охорони здоров`я і соціального захисту призначаються при наявності спеціального стажу роботи не менше 25 років.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04 листопада 1993 року № 909 затверджено Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, що додається.

До Розділу 2 Охорона здоров`я Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04 листопада 1993 року № 909, віднесені лікарі та середній медичний персонал (незалежно від найменування посад) лікарняних закладів, лікувально-профілактичних закладів особливого типу, лікувально-трудових профілакторіїв, амбулаторно-поліклінічних закладів, закладів швидкої та невідкладної медичної допомоги, закладів переливання крові, закладів охорони материнства і дитинства, санаторно-курортних закладів, установ з проведення лабораторних та інструментальних досліджень і випробувань Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби та територіальних органів Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби (щодо працівників, які не є державними службовцями), санітарно-епідеміологічних закладів, діагностичних центрів.

Оскільки позивач звернулася до пенсійного органу з заявою про призначення пенсії 25 серпня 2022 року, тобто після ухвалення Конституційним Судом України Рішення від 04 червня 2019 року № 2-р/2019, тому, згідно з пунктом е статті 55 Закону № 1788-ХІІ, що діяв на час звернення за призначенням пенсії за вислугу років, позивачу як працівнику охорони здоров`я необхідно мати спеціальний стаж роботи 25 років.

Відповідно до статті 60 Закону України Про пенсійне забезпечення робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у психіатричних закладах охорони здоров`я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

У примітці 2 постанови Кабінету Міністрів України від 04 листопада 1993 року № 909 зазначено, що робота за спеціальністю в закладах, установах на посадах, передбачених цим переліком, дає право на пенсію незалежно від форми власності та відомчої належності закладів і установ.

Тобто, робота позивача медичною сестрою у відділенні реанімації та інтенсивної терапії в Луганській міській багатопрофільній лікарні № 7 у періоди з 05 липня 1991 року по 31 липня 1991 року , з 01 вересня 1991 року по 06 серпня 1992 року, з 10 серпня 1992 року по 26 січня 1993 року, з 30 грудня 1998 року по 14 лютого 2001 року, з 24 квітня 2010 року по 19 травня 2010 року повинна бути зарахована до стажу у подвійному розмірі на підставі статті 60 Закону України Про пенсійне забезпечення.

Як свідчать матеріали справи, пенсійним органом зазначені періоди зараховані в подвійному розмірі до спеціального стажу позивача за виключенням періодів перебування ОСОБА_1 у відпустках без збереження заробітної плати з 01 серпня 1991 року по 31 серпня 1991 року, з 07 серпня 1992 року по 09 серпня 1992 року та у відпустках по догляду за дітьми до досягнення 3-х, 4-х та 6-ти річного віку з 27 січня 1993 року по 29 грудня 1998 року, з 15 лютого 2001 року по 23 квітня 2010 року, які зараховані пенсійним органом до спеціального стажу позивача в одинарному розмірі.

Позивач вважає, що пенсійний орган зобов`язаний зарахувати до періоди її перебування у відпустках без збереження заробітної плати та у відпустках по догляду за дітьми до досягнення 3-х, 4-х та 6-ти річного віку також в подвійному розмірі.

Щодо таких доводів позивача суд зазначає наступне.

Частиною третьою статті 56 Закону № 1788-ХІІ передбачені види трудової діяльності, що зараховуються до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію, зокрема, пунктом ж встановлено, що до стажу роботи зараховується також час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми, але не довше ніж до досягнення кожною дитиною 3-річного віку.

Згідно з частиною другою статті 181 КЗпП відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустка без збереження заробітної плати (частини третя та шоста статті 179 цього Кодексу) зараховуються як до загального, так і до безперервного стажу роботи і до стажу роботи за спеціальністю.

Таким чином, період догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку зараховується як до загального, так і до стажу роботи за спеціальністю.

В даному спорі періоди відпусток позивача без збереження заробітної плати та по догляду за дітьми повинен зараховуватися до стажу позивача за вислугу років у сфері охорони здоров`я.

Відповідно до статті 60 Закону № 1788-ХІІ робота в інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

На підставі статті 21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Як визначено статтею 30 КЗпП працівник повинен виконувати доручену йому роботу особисто і не має права передоручати її виконання іншій особі, за винятком випадків, передбачених законодавством.

Отже, робота в розумінні статей 21, 30 КЗпП України є виконання певних дій працівником в межах трудових правовідносин за трудовим договором.

Таким чином, пільги, передбачені статтею 60 Закону № 1788-ХІІ, стосуються саме часу фактичного виконання роботи в деяких медичних закладах, вказаних у цій статті, тому, період перебування осіб, які працюють у цих закладах, у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку зараховується до спеціального стажу роботи, однак в одинарному розмірі.

Такий висновок викладено Верховним Судом в постанові від 29 березня 2019 року у справі № 314/404/17.

З урахуванням наведеного, підстави для зарахування позивачу у подвійному розмірі періодів, щодо яких виник спір, відсутні.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні адміністративного позову.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами пункту 1 частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвали судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Оскільки судове рішення в межах доводів апеляційної скарги є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для її задоволення та скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Як визначено пунктом 3 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Згідно з пунктом 2 частини п`ятої 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Отже зазначена справа відноситься до справ незначної складності, тому судове рішення за наслідками апеляційного розгляду в цій справі касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Литвин Олени Володимирівни, що діє в інтересах ОСОБА_1 на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 22 серпня 2023 року у справі № 360/658/23 залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 22 серпня 2023 року у справі № 360/658/23 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 11 грудня 2023 року є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених ст. 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 11 грудня 2023 року.

Головуючий суддя І.Д. Компанієць

Судді І.В. Геращенко

Е.Г. Казначеєв