Справа № 420/26556/23
Суддя: Попов В.Ф.
Дата ухвалення: 2023-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Попова В.Ф., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Кохан" до Одеської митниці про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови,

встановив:

ТОВ Кохан звернулося до суду із позовною заявою до Одеської митниці про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 18.09.2023 року №UA500020/2023/000165/2 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 18.09.2023 року №UA500020/2023/000566.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що декларантом для митного оформлення товару подано належні документи, та жодних розбіжностей у числових показниках щодо вартості імпортованих товарів відповідачем не зазначено. Позивач зазначає, що документи, подані позивачем до митного органу, з метою підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товарів, відповідають переліку документів, встановлених частиною третьою статті 53 МК України. Позивач вказує, що прийняте оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів є протиправним та не ґрунтується на приписах закону.

Відповідач Одеська митниця Держмитслужби з позовними вимогами не погоджується, та вважає їх необґрунтованими, з підстав, викладених у відзиві зазначають, що на виконання вимог статті 54 МК України під час здійснення митного контролю правильності визначення митної вартості товарiв на підставі документів, поданих до митниці декларантом разом з митною декларацією (МД) №23UA32U0 від 15.09.2023 року було встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності, надані позивачем документи не містять всiх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, про що повідомлено декларанту та обґрунтовано у графі 33 Рішення про коригування митної вартості товарів від 18.09.2023 року №UA500020/2023/000165/2. Оскільки в документах, які надані позивачем Одеської митниці разом з митною декларацією містились розбіжності та були відсутні всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, а також декларантом не подані витребувані митницею додаткові документи, які підтверджують митну вартість товарів, то зазначені обставини, у відповідності до п.2 ч. 6 ст. 54 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI, слугували підставою для прийняття митницею рішення про коригування митної вартості товарів та відмови у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю.

Судом встановлені такі обставини по справі.

Між ТОВ «КОХАН» (Покупець) та компанією «Regata Ithalat Ihracat Ltd Sti» (Продавець) було укладено зовнішньоекономічний договір №4/23 від 28.08.2023 р. (далі - Договір) згідно з предметом якого Продавець зобов`язується поставити товар Покупцю, а Покупець зобов`язується прийняти товар та оплатити його згідно з умовами цього Договору (п. 1.1 Договору)

Згідно п. 1.2 Договору номенклатура, кількість, ціна, обсяг поставки та умови поставки зазначені у Додатках до цього договору (Рахунок-фактура), які є невід`ємною частиною цього Договору. Додаток оформляється на кожну партію постачання товару.

Пунктом 2.1. Договору, визначено, що валюта контракту та валюта платежу - Долар США.

Згідно п. 2.2. Договору ціна товару, що поставляється за цим Договором, розуміється як ціна FСА і включає витрати на упаковку, маркування, митні формальності, необхідні для ввезення товару та інші витрати згідно ІНКТОРЕМС 2020. ! [

Ціни на товар вказані в актуальному прайс-листі та/або рахунках-фактурах, що додаються до цього Договору (п. 2.3).

Пунктом 4 Договору закріплені умови і порядок розрахунків, а саме, домовлено, що Покупець оплачує товар за цим Договором шляхом перерахування коштів у доларах США на рахунок Продавця (п. 4.1); Покупець оплачує товару поетапно: передплата у розмірі 30 % вартості товару перераховується Покупцем на рахунок, зазначений Продавцем, після цього Продавець приступає до резервування та постачання товару; після виготовлення товару Покупець перераховує 70% оплати, що залишилась, на розрахунковий рахунок Продавця протягом 5 днів після отримання інформації про готовність товару до відвантаження (п. 4.2).

Відповідно до п. 4.5 Договору за погодженням сторін оплата за поставлений товар може здійснюватися в інший спосіб. Можлива повна передплата товару.

28.08.2023 р., Подавець виставив Покупцю проформу-інвойс №RGТ20235010 на товар «покриття для підлоги» загальною вартістю 29 293,50 дол. США.

07.09.2023 р. ТОВ «КОХАН» перерахувало на рахунок Продавця 29 293,50 дол. США за Договором № 4/23 від 28.08.2023 р.

Компанія «Regata Ithalat Ihracat Ltd Sti» виставила ТОВ «КОХАН» рахунок-фактуру (інвойс) №RGТ356 від 08.09.2023 р. на товар «покриття для підлоги» загальною вартістю 29 293,17 дол. США та склала пакувальний лист від 08.09.2023 р.

08.09.2023р на товар було оформленої експортну декларацію №23341300ЕХ00721438, та відправлено його на митну територію України автомобільним транспортом, що підтверджується СМR (міжнародною товаро-транспортною накладною) №006827 від 08.09.2023 р.

З метою митного оформлення товару «покриття для підлоги», поставленого на підставі вказаного Договору, декларант ТОВ «КОХАН» через ТОВ «Тетра-брок» 15.09.2023 р. подав до митного посту Одеської митниці електронну МД №23UА32U0, заявивши митну вартість імпортованого товару за ціною договору, додавши до ціни товару складову митної вартості товару - витрати на транспортування товару до місця ввезення на митну територію України (70 000 грн), враховуючи умови поставки FCA згідно Інкотермс.

В графі 22 МД вказано ціну товару згідно виставленого рахунку - інвойсу №RGТ356 від 08.09.2023 р. на суму 29 293,17дол. США, а в графі 12 МД зазначена загальна сума митної вартості товарів у валюті України, визначена декларантом з урахуванням витрат на транспортування товару - 1 141 210,22 грн: (29 293,17 дол.США х 36,5686 грн/дол.США = 1 071 210,22 грн) + 70 000 грн).

На підтвердження заявленої декларантом митної вартості товарів до митної декларації додані документи, передбачені частиною 2 статті 53 Митного кодексу України, та інші товаросупровідні документи а саме:

- зовнішньоекономічний 1 договір №4/23 від 28.08.2023 р.,

- інвойс № RGТ356 від 08.09.2023 р.,

- пакувальний лист б/н від 08.09.2023р.,

- платіжне доручення від 07.09.2023 р.,

- автотранспортну накладну № 006827 від 08.09.2023 р.,

- сертифікат про походження товару №І7078І05(71 від 08.09.2023 р.,

- рахунок на транспортно-експедиторські послуги № 142 від 12.09І2023 р.,

- довідку про транспортно-експедиційні витрати № 142 від 12.09.202^3 р.,

- договір про надання транспортно-експедиційних послуг № 24-22 від 28.03.2022 р.,

- договір перевезення вантажів автомобільним транспортом №95-23 від 07.09.2023р.,

- копію митної декларації країни відправлення та інші документи, зазначені в графі 44 МД.

18.09.2023 р. митницею було надіслано повідомлення декларанту, в якому вказано про спрацювання профілів ризику системи управління ризиками та генеруванням митних формальностей за кодами 105-2, 106-2 щодо можливого заниження митної вартості товарів та те, що подані документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, про що повідомлено декларанту та обґрунтовано у графі 33 Рішення про коригування митної вартості товарів №UA500020/2023/000165/2 від 18.09.2023 року а саме:

1.Відповідно до пп. в) п. 2 ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, разом з цим, у п.2.2 Контракту, зазначено, що ціни, зазначені в дійсному контракті, включають в себе вартість упаковки, маркування, в яких постачається товар. Проте, у наданих до митного оформлення документах відсутні дані щодо даної складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару;

2. Згідно п. 4.2. контракту розрахунок між продавцем і покупцем здійснюється поетапно: передоплата у розмірі 30% і 70% у 5-тиденний строк після повідомлення продавця про готовність товару до відвантаження. До митного оформлення надано єдиний банківський платіжний документ від 07.09.2023 б/н (датований за добу до складання пакувального листа та рахунку фактури 08.09.2023), що підтверджує перерахунок 29 293,50 дол. США. Ця сума становить 100% заявленої фактурної вартості товарів, що може свідчити про заявлення недостовірних відомостей про повну вартість товарів, сплачену покупцем продавцеві та невиконання умов зовнішньоекономічного договору (контракту);

3. У поданому до митного оформлення платіжному документі, що стосуються товару, відсутні відомості щодо комерційного документа, згідно якого здійснюється дана поставка, що унеможливлює їх ідентифікацію з конкретною поставкою; наданий банківський платіжний документ, що стосується товару, має посилання виключно на зовнішньоекономічний контракт, який не є контрактом на партію що розглядається, а є довгостроковим, у зв`язку з чим вказані документи не можуть враховуватись для підтвердження митної вартості партії товару, що розглядається;

4. У поданій до митного оформлення митній декларації країни відправлення відсутні посилання на зовнішньоекономічний договір (контракт)/інвойс, згідно якого здійснюється дана поставка;

5. До митного оформлення надано договір про перевезення між ФОП ОСОБА_1 та ТОВ «Славутич-Транс» від 07.09.2023 № 95-23, а також рахунок щодо наданих послуг з перевезення товарів від 12.09.2023 № 142 від ФОП ОСОБА_1 до ТОВ «Кохан». Проте не надано ні документів, що встановлюють договірні відносини між одержувачем та ТОВ «Славутич Транс», ні відомостей про вартість наданих послуг з організації перевезення, що може свідчити про подання неповних відомостей про повну вартість транспортних послуг;

6. Подані до митного оформлення документи про вартість перевезення товару, не містять інформації щодо умов поставки товару, що унеможливлює провести перевірку достовірності декларування витрат на транспортування.

Відповідно до частини 3 статті 53 МКУ декларанту направлено вимогу протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору(контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 6) копію митної декларації країни відправлення з перекладом на українську мову згідно до ст. 254 Митного кодексу України. 7) висновки про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями. У відповідності до частини 6 статті 53 МКУ декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Листом від 18.09.2023р. вих. №18-09 декларант повідомив, що за МД №23UA32U0 від 15.09.2023 року були надані усі наявні документи та про відсутність інших додаткових документів.

Вважаючи, що в документах, які надані позивачем до Одеської митниці разом з митною декларацією (МД) №23UA32U0 від 15.09.2023 року містились розбіжності та були відсутні всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а також декларантом не подані витребувані митницею додаткові документи, які підтверджують митну вартість товарів, то зазначені обставини, у відповідності до п. 2 ч. 6 ст. 54 МКУ, були підставою для прийняття рішень про коригування митної вартості товарів та відмови митним органом у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю.

Зазначені рішення є предметом оскарження у цій справі.

Вирішуючи питання про правомірність прийнятого відповідачем рішення про коригування митної вартості товару, суд враховує такі приписи діючого законодавства.

Відповідно до ч. 3 ст. 318 МК України, митний контроль передбачає мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Статтею 49 МК України визначено, що митна вартість товарів - це вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з частинами 4 та 5 ст. 58 МК України, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. При цьому ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Відповідно до ч. 2 ст. 52 МК України декларант який заявляє митну вартість товару зобов`язаний подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Відповідно до п.6 ст. 54 МКУ, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Стаття 57 МК України передбачає, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Таким чином, митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. Однак, дискреційні повноваження митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю.

До таких, зокрема, належать процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов`язок послідовного вибору методів (від першого до шостого) визначення митної вартості товарів.

Згідно з ч. 1 ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Частиною 2 встановлений перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Зокрема, статтею 58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Відповідно до ч. 3 ст. 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: (далі йде їх перелік).

Також згідно з частиною 6 вищевказаної статті, декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

В той же час, витребуванню підлягають лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а визначення митної вартості не за першим методом можливе тільки тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Таким чином, витребування додаткових документів можливе лише у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. При цьому, сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відтак, наведені приписи зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали вiдповiднi сумніви, причини неможливості їх перевірки на пiдставi наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши вiдсутнiсть достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхiднi для підтвердження того чи іншого показника.

Як встановлено у цій справі, при декларуванні товару позивач визначив його митну вартість виходячи саме з ціни угоди, що підлягала сплаті згідно до умов контракту, інвойсу та інших документів постачальника.

Відповідачем у оскаржуваному рішенні зазначено шість підстав для корегування митної вартості які впливають на її визначення.

1. Щодо вартості упаковки або пакувальних матеріалів відповідачем зазначено, що у наданих до митного оформлення документах відсутні дані щодо даної складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару.

Позивач заперечує проти цього та зазначає, що вартість пакування включена в ціну товару та додатково до митної вартості не додається у відповідності з положеннями ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України.

Суд вважає, що висновок митного органу є протиправним, оскільки відповідно до пункту 2.2. Договору вартість упаковки, маркування включена у вартість товару, про зазначає і відповідач у своєму рішенні.

Аналізуючи вимоги митного органу по вартості упаковки, суд приходить до висновку, що фактично вони вимагають зазначення у договорі, інвойсі чи інших документах вартості упаковки окремим рядком, а не у вартості товару. Але такі вимоги митного органу про надання числових даних щодо вартості пакування не ґрунтуються на вимогах митного законодавства.

Суд зазначає, що існування документів які визначають числові значення вартості упаковки взагалі не визначено законодавством, але вони можуть створюватись за власним розсудом продавця та жодним чином не можуть вимагатись покупцем чи митним органом в силу того, що це не передбачено законодавством. Ціна товару це фундаментальна економічна категорія, яка означає кількість грошей, за яку продавець згоден продати, а покупець готовий купити одиницю товару. Це кількісно визначена величина втіленої в ньому живої праці, важливою складовою якої є витрати виробництва, що визначаються після закінчення виробничого процесу.

За певних умов, понесені на виготовлення товару витрати та інші складові його ціни є комерційною таємницею виробника, а тому у митного органу відсутні повноваження та законні підстави вимагати зазначення числових даних щодо вартості пакування за умови зазначення, що вартість пакування включена до ціни товару.

Суд зазначає, що у разі включення до ціни товару вартості упаковки або пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, їх вартість не додається при розрахунку митної вартості товару.

Згідно зовнішньоекономічного договору ціна товару, що був предметом поставки, вже включає в себе вартість упаковки та маркування, а тому за правилами частини десятої статті 58 Митного кодексу України ці складові не підлягають додаванню з метою визначення митної вартості товару та вони не можуть вплинути на правильність визначення позивачем митної вартості ( Постанова ВС № 815/6794/17 від 22.01.2019 року).

Таким чином, у інвойсі та рахунку-проформі правомірно не зазначено окремо вартість пакування та тари, оскільки їх вартість входить до вартості товару, є її складовою частиною.

2. Митним органом зазначено, що згідно п. 4.2. контракту розрахунок між продавцем і покупцем здійснюється поетапно: передоплата у розмірі 30% і 70% у 5-тиденний строк після повідомлення продавця про готовність товару до відвантаження, але позивачем одноразово сплачено 100% заявленої фактурної вартості товарів, що може свідчити про подання недостовірних відомостей про повну вартість товарів, сплачену покупцем продавцеві та невиконання умов зовнішньоекономічного договору (контракту).

Позивач не спростовує факту розрахунку одним платежем і зазначає, що умовами Договору №4/23 від 28.08.2023 р. передбачена як можливість здійснення поетапної оплати (п. 4.2), так і повної передплати за товар (п. 4.5).

Дослідивши позиції сторін та надані документи, суд зазначає, що фактично митний орган лише констатує факт який він вбачає порушенням без жодних посилань на норми права та без зазначення того, яким чином це впливає на мину вартість товару.

Крім того, суд не вбачає подання декларантом недостовірних відомостей з урахуванням того, що повна оплата передбачена договором, а зазначення митним органом "може свідчити про подання недостовірних відомостей" є його припущенням яке не ґрунтується на жодних доказах.

ТОВ «КОХАН» у відповідності до умов Договору здійснив повну передплату за товар на підставі виставленого йому Продавцем попереднього розрахунку - проформи-інвойсу № RGT20235010 від 28.08.2023 р. Кошти в сумі 29 293,5 дол. США перераховані на рахунок Продавця 07.09.2023 року, що підтверджується наданим до митного оформлення документом SWIFT, в призначенні платежу якого вказаний Договір № 4/23 від 28.08.2023 р.

Таким чином, суд погоджується з позицією позивача, що такий висновок митного органу є протиправним, оскільки не ґрунтується на нормах МК України та не відповідає фактичним обставинам справи.

3. Митним органом виявлено недоліки платіжного документу та зазначено, що в ньому, відсутні відомості щодо комерційного документа, згідно якого здійснюється дана поставка, що унеможливлює їх ідентифікацію з конкретною поставкою; наданий банківський платіжний документ, що стосується товару, має посилання виключно на зовнішньоекономічний контракт, який не є контрактом на партію що розглядається, а є довгостроковим, у зв`язку з чим вказані документи не можуть враховуватись для підтвердження митної вартості партії товару, що розглядається.

Позивач заперечує проти такого висновку та зазначає, що на момент здійснення передплати за товар рахунку-фактури (інвойсу) ще не було, а оплата проводилась згідно попередньо виставленого розрахунку проформи-інвойсу, а отже з об`єктивних причин в призначенні платежу неможливо було вказати номер інвойсу, який ще не існував.

При цьому позивач посилається на Постанову ВС КАС від 03.04.2018 року у справі №809/322/17 де суд зазначив, що квитанція або платіжне доручення свідчать про факт переказу певної суми коштів, проте не свідчать про суму коштів, яка має бути сплачена за відповідний товар. Тобто прямого зв`язку між відомостями із квитанцією/платіжним дорученням та митною вартістю товару немає, а відтак ненадання декларантом саме квитанції/платіжного доручення не може поставити під сумнів достовірність інших доказів, які прямо свідчать про митну вартість товару.

Виходячи з наведеного суд приходить до висновку, що така позиція митного органу є протиправною.

4. У оскаржуваному рішенні, Одеською митницею зазначено, що у поданій до митного оформлення митній декларації країни відправлення відсутні посилання на зовнішньоекономічний договір (контракт)/інвойс, згідно якого здійснюється дана поставка.

Позивач зазначає, що згідно ч. 2 ст. 53 МК України митна декларація країни відправлення не є основним документом, який підтверджує митну вартість товарів, та є додатковим документом, який було подано декларантом за власним бажанням згідно ч. 6 ст. 53 Митного кодексу України. Митниця не обґрунтувала яким чином недоліки в митній декларації країни відправлення (щодо відсутності реквізитів контракту та інвойсу) впливають на числові значення складових митної вартості товарів. Поданою до митного оформлення експортною декларацією підтверджується, що від компанії «Regata Ithalat Ihracat Ltd Sti» на адресу TOB «КОХАН» було відправлено товар за кодом 3918 10 90 00 згідно УКТЗЕД; вагою брутто 22 800 кг, нетто 22 400 кг, 24 780,28 кв.м., вартістю 29 293,17 дол.США.

Суд погоджується з такими обґрунтуваннями позивача, оскільки аналіз ч. 2 ст. 53 МКУ свідчить, що у визначеному статтею переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів відсутня експортна декларація, а оскільки перелік визначений частиною другою та частиною третьою цієї статті є вичерпним, то витребування інших документів є протиправним, а в разі надання їх за власним бажанням декларанта, висновок митного органу повинен чітко вказувати на те яким чином виявлені неточності/невідповідності, впливають на визначення митної вартості товару.

У оскаржуваному рішенні, митний орган лише констатував недоліки в митній декларації країни відправлення щодо відсутності реквізитів контракту та інвойсу, але не обґрунтував яким чином це вплинуло на числові значення складових митної вартості товарів.

5-6. Щодо вартості транспортних послуг та неповних відомостей щодо умов поставки в рішенні зазначено, що до митного оформлення надано договір про перевезення між ФОП ОСОБА_1 та ТОВ «Славутич-Транс» від 07.09.2023 № 95-23, а також рахунок щодо наданих послуг з перевезення товарів від 12.09.2023 № 142 від ФОП ОСОБА_1 до ТОВ «Кохан». Проте не надано ні документів, що встановлюють договірні відносини між одержувачем та ТОВ «Славутич Транс», ні відомостей про вартість наданих послуг з організації перевезення, що може свідчити про подання неповних відомостей про повну вартість транспортних послуг.

Подані до митного оформлення документи про вартість перевезення товару, не містять інформації щодо умов поставки товару, що унеможливлює провести перевірку достовірності декларування витрат на транспортування.

Позивач на спростування вищенаведеного зазначає, що документів наданих до митного оформлення, які підтверджують вартість перевезення а саме, рахунку № 142 від 12.09.2023 р., довідки про транспортно-експедиційні витрати № 142 від 12.09.2023 р., договору про надання транспортно-експедиційних послуг № 24-22 від 28.03.2022 р., договору перевезення вантажів автомобільним транспортом № 95-23 від 07.09.2023 р., достатньо для підтвердження понесених транспортних витрат до митного кордону України. ФОН Табанюхов Ф.В. було надано позивачу копію договору перевезення вантажів автомобільним транспортом №95-23 від 07.09.2023 р. з третьою особою - ТОВ «Славутич- Транс», який було подано до митного оформлення. Відомості про вартість наданих послуг з організації перевезення між ФОП ОСОБА_1 та ТОВ «Славутич-Транс» є комерційною таємницею, яку він не повинен розголошувати. Розрахунки між ФОП ОСОБА_1 та ТрВ «Славутич-Транс» жодним чином не впливають на розмір витрат на перевезення, понесених позивачем.

Судом встановлено, що згідно умов договору про надання транспортно-експедиційних послуг №24-22 від 28.03.2022 р. ФОП ОСОБА_1 (Виконавець) має право для виконання доручення Замовника здійснювати це доручення своїм транспортом або здійснювати самостійний добір перевізників, інших третіх осіб та укладати правочини з такими третіми особами від свого імені. (а.с.34-37)

Умови поставки товару вказані у зовнішньоекономічному договору, інвойсі, експортній декларації.

Так, згідно п. 2.2. Договору ціна товару, що поставляється за цим Договором, розуміється як ціна FСА і включає витрати на упаковку, маркування, митні формальності, необхідні для ввезення товару та інші витрати згідно ІНКТОРЕМС 2020.

З поданих до митного оформлення довідки про транспортно-експедиційні витрати №142 від 12.09.2023 р. та з рахунку №142 від 12.09.2023 р. вбачається, що вони стосуються витрат з доставки товару за інвойсом №RGT356, яка здійснювалась автомобілем держ.номер НОМЕР_1 / НОМЕР_2 , який вказаний у поданій автотранспортній накладній №006827 від 08.09.2023 р.

Вартість транспортних послуг наданих ФОП ОСОБА_1 (Виконавець) по перевезенню товару ТОВ «КОХАН» відповідно до Рахунку №142 від 12.09.2023 року по маршруту Стамбул (Туреччина) п/п Рені становить 70 000,00 гривень

Декларант ТОВ «КОХАН» 15.09.2023 р. подав до Одеської митниці електронну МД №23UА32U0, заявивши митну вартість імпортованого товару за ціною договору, додавши до ціни товару складову митної вартості товару - витрати на транспортування товару до місця ввезення на митну територію України (70 000 грн), враховуючи умови поставки FCA згідно Інкотермс.

Суд погоджується також з посиланням позивача на те, що розрахунки між ФОП ОСОБА_1 та ТОВ «Славутич-Транс» жодним чином не впливають на розмір витрат на перевезення, понесених позивачем.

Суд зазначає, що частиною 2 статті. 53 МК України визначено перелік документів, що підтверджують митну вартість товарів. При цьому вказана норма не встановлює конкретних вимог щодо виду таких документів. А тому, надані декларантом довідки, акт здачі-приймання №142 та договір про надання транспортно-експедиторських послуг є такими документами, що містять відомості про вартість перевезення товарів.

Відповідно до позиції ВС КАС викладеної у Постанові від 31.05.2019 р. по справі №804/16553/14, суд зазначив, що якщо законом не визначено доказ (докази), виключно яким (-ми) повинен підтверджуватися розмір витрат па перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому довідка протранспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів. Тому суд вважає безпідставним коригування заявленої декларантом ціни у цьому спорі з підстави відсутності документів підтверджуючих вартість перевезення.

Відповідно суд приходить до висновку, що в цій частині рішення митного органу є протиправним.

На думку суду вищезазначені документи в повній мірі відображають умови поставки та транспортні витрати.

Суд зазначає, що приписи МКУ зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали вiдповiднi сумніви, причини неможливості їх перевірки на пiдставi наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності. Встановивши вiдсутнiсть достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхiднi для підтвердження того чи іншого показника.

Зазначивши про вищенаведені розбіжності відповідач не зазначає як це впливає на визначення митної вартості та які документи необхiднi для підтвердження того чи іншого показника.

Аналізуючи всі вищенаведені підстави для прийняття картки відмови та корегування митної вартості, суд зазначає, що відповідачем жодним чином не обґрунтовано яким чином це впливає на визначення митної вартості, навіть за умови встановлення певних розбіжностей, оскільки самі розбіжності чи неточності в документах поданих до митної декларації повинні бути у причинному зв`язку з можливістю визначити митну вартість. А тому самих посилань на неточності, розбіжності недостатньо для прийняття оскаржуваних рішень.

Вивчивши позиції сторін викладені у їх заявах по суті, дослідивши письмові докази надані сторонами та враховуючи приписи діючого законодавства, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню, оскільки позивачем доведені ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги та заперечення.

В той же час, відповідач не надав суду належні та допустимі докази, не навів правові обґрунтування правомірності прийнятого рішення, яке на думку суду не відповідає вимогам зазначеним у ч. 2 ст. 2 КАС України.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідач зазначає про те, що обов`язок доведення митної ціни товару лежить на позивачу з чим суд погоджується, оскільки це вимога закону. Але, на думку суду, такий обов`язок виникає тільки за умови неможливості визначення ціни товару на підставі поданих позивачем до митного органу документів. Оскільки суд приходить до висновку, що позивач разом з митною декларацією було подано достатньо документів які в повній мірі відображають ціну товару, то такий обов`язок позивач виконав ще до звернення до суду.

Судові витрати у вигляді судового збору підлягають стягненню на користь позивача.

Керуючись ст. 242- 246 КАС України, суд

вирішив:

Адміністративний позов ТОВ «КОХАН» до Одеської митниці про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів від 18.09.2023 року № UA500020/2023/000165/2 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 18.09.2023 року № UA500020/2023/000566.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці () на користь ТОВ «КОХАН» (65031, Одеська область, Овідіопольський район, с. Надлиманське, вул. Виноградна, 48, ) судовий збір у сумі 5952,55 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Попов В.Ф.