Справа № 300/3943/22
Суддя: Боршовський Т.І.
Дата ухвалення: 2023-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"11" грудня 2023 р. справа № 300/3943/22
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Боршовського Т.І., розглянувши в письмовому провадженні питання про поновлення провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Служби судової охорони у Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій, -
Стислий виклад позицій сторін. Процесуальні дії суду:
ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся 03.10.2022 до суду з адміністративним позовом до Територіального управління Служби судової охорони у Івано-Франківській області (далі відповідач, ТУ ССО), в якому просить суд: визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не проведення нарахування та виплати позивачу додаткової винагороди відповідно до приписів постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану, за період з 24.02.2022 по 30.09.2022; зобов`язати Територіальне управління Служби судової охорони у Івано-Франківській області провести нарахування та виплату позивачу додаткову винагороду, визначену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану, за період з 24.02.2022 по 30.09.2022.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10.10.2022 залишено без руху позовну заяву ОСОБА_1 до Територіального управління Служби судової охорони у Івано-Франківській області через її невідповідність вимогам статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України та надано позивачу десятиденний строк з дня отримання копії ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення її недоліків у спосіб: подати до Івано-Франківського окружного адміністративного суду заяву про поновлення строку із зазначення інших поважних причин пропуску строку звернення до суду із вказаним позовом та надати докази поважності причин пропуску такого строку.
27.10.2022 через канцелярію Івано-Франківського окружного адміністративного суду надійшла заява позивача від 27.10.2022 про поновлення строків звернення до суду. Так, ОСОБА_1 зазначив, що про порушення свого права він дізнався лише після отримання відповіді від 28.09.2022 на свій рапорт. Після отримання відповіді на свій рапорт від 26.09.2022, ОСОБА_1 одразу звернувся до суду з цим позовом. Окрім цього, позивач також звернув увагу на те, що після запровадження з 24.02.2022 в Україні воєнного стану працівники Служби судової охорони, в тому числі позивач, несли посилену службу, були задіяні до охорони об`єктів на території міста Івано-Франківська, а тому не мали реальної можливості звернутися до суду. ОСОБА_1 також зазначив, що невиплата відповідачем додаткової винагороди є тривалим правопорушенням, а тому обчислення строку звернення до суду необхідно починати не з дня початку триваючого порушення, а з дня виявлення порушення, що триває, тобто з дня отримання відповіді на рапорт позивача. За вказаних обставин, ОСОБА_1 просив суд поновити пропущений строк звернення до суду з цим позовом.
Ухвалою від 03.11.2023 суд відкрив провадження в адміністративній справі за цим позовом та ухвалив розглянути цю справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та проведення судового засідання, за наявними матеріалами.
11.11.2022 відповідачем подано відзив на позовну заяву. Відповідач позов не визнає та просить суд відмовити в його задоволенні. Вказує, що грошове забезпечення співробітникам ССО виплачується за місцем проходження служби виключно в межах фондів оплати праці, затверджених у кошторисах ССО або ТУ ССО на грошове забезпечення. Стверджує, що для видання наказу про виплату співробітникам ССО додаткової винагороди, передбаченої постановою КМУ № 168 необхідна наявність у затвердженому кошторисі ССО та ТУ відповідних коштів на її виплату за фондом оплати праці співробітників. Водночас ДСО не затвердила у відповідному кошторисі ТУ ДСО в області видатки на виплату додаткової винагороди, визначеної Постановою № 168. Наявний фонд оплати праці не дозволяє здійснити таку виплату.
Також 11.11.2022 відповідачем подано заяву про залучення про залучення як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Служби судової охорони, Державної судової адміністрації України, Міністерства фінансів України, Кабінету Міністрів України.
17.11.2022 позивач подав до суду відповідь на відзив, у якій заперечив проти доводів відповідача, викладених у відзиві. Додатково просить стягнути з Територіального управління Служби судової охорони у Івано-Франківській області судові витрати, що складаються з витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6000 грн.
Ухвалою суду від 17.11.2022 суд зупинив провадження у справі до набрання чинності рішенням Верховного Суду у зразковій справі № 260/3564/22.
Ухвалою від 27.10.2023 суд: поновив провадження у справі; прийняв до розгляду заяву позивача від 18.10.2023 про уточнення позовних вимог в справі за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Служби судової охорони у Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій.; повернув без розгляду заяву позивача від 17.11.2022 про уточнення позовних вимог в справі № 300/3943/22; відмовив в задоволенні клопотання Територіального управління Служби судової охорони у Івано-Франківській області від 11.11.2022 про залучення як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Служби судової охорони, Державної судової адміністрації України, Міністерства фінансів України, Кабінету Міністрів України.
Оцінюючи питання щодо дотримання позивачем визначених статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) строків звернення до суду з цим позовом, з огляду на зміст позовних вимог згідно заяви позивача від 18.10.2023, суд враховує таке.
1) Верховний Суд за результатами розгляду зразкової справи № 260/3564/22 в постанові від 06.04.2023 дійшов таких висновків: «[…] Перевіряючи дотримання позивачем строку звернення до суду з цим позовом, Суд виходить з того, що спір щодо стягнення належного позивачу грошового забезпечення (належної працівникові заробітної плати) є спором, пов`язаним з недотриманням законодавства про оплату праці. […] Таким чином, зважаючи на гарантування конституційного права на своєчасне одержання винагороди за працю та рівність усіх працівників у цьому праві, положення статті 233 КЗпП України в частині, що стосуються строку звернення до суду у справах, пов`язаних з недотриманням законодавства про оплату праці, мають перевагу в застосуванні перед частиною п`ятою статті 122 КАС України. Наведене дає Суду підстави для висновку, що до 19 липня 2022 року строк звернення ОСОБА_1 з цим позовом до суду не був обмежений будь-яким строком, а у правовідносинах, що виникли після цієї дати, позивач не пропустив тримісячного строку, звернувшись до суду 22 вересня 2022 року»;
2) в постанові від 07.09.2023 у справі № 620/1201/23 (№ в ЄДРСР 113308360) Верховний Суд сформував такий правовий висновок: «[…] Також Суд звертає увагу, що відповідно до пункту 1 глави XIX Прикінцеві положення КЗпП України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Отже, запровадження на території України карантину є безумовною підставою для продовження строків, визначених статтею 233 КЗпП України, на строк дії такого карантину».
Отже, строк звернення до суду з цим позовом визначається статтею 233 КЗпП, а не статтею 122 КАС України. До липня 2022 року звернення до суду з позовом щодо оплати праці не обмежувалося будь-якими строками, а з набранням чинності з 19.07.2022 нової редакції статті 233 КЗпП працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. Відповідно до пункту 1 Глави XIX «ПРИКІНЦЕВІ ПОЛОЖЕННЯ» КЗпП України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.
В період з 19 грудня 2020 до 30 червня 2023 року на території України діяв режим карантину, встановлений постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», від 20 травня 2020 № 392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» та від 22 липня 2020 № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».
З огляду на наведене вище правове регулювання строків звернення до суду, суд дійшов висновку про те, що позивач не пропустив строк звернення до суду з цим позовом, а тому немає підстав для залишення його позову без розгляду.
Встановлені судом обставини справи та відповідні правовідносини:
ОСОБА_1 відповідно до наказу № 27 о/с від 12.11.2019 прийнятий на службу до Служби судової охорони з 12.11.2019 на посаду заступника командира взводу охорони підрозділу охорони ТУ ССО в Івано-Франківській області.
Відповідно до довідки ТУ ССО в Івано-Франківській області від 26.09.2022 № 61, ОСОБА_1 , капітан ДСО, з 12.11.2019 та по дату видачі довідки, є співробітником ТУ ССО в Івано-Франківській області; перебуває на посаді провідного спеціаліста служби з професійної підготовки та підвищення кваліфікації ТУ ССО в Івано-Франківській області.
26 вересня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до ТУ ССО в Івано-Франківській області з рапортом (вх. № 40.15-766/вн) про виплату йому додаткової винагороди, передбаченої постановою КМУ № 168.
Листом від 28 вересня 2022 року за вих. № 40.06-461 ТУ ССО в Івано-Франківській області повідомило ОСОБА_1 , що в затвердженому ДСА України кошторисі на 2022 рік та, відповідно, кошторисах Територіальних управлінь Служби судової охорони, не передбачені видатки на виплату додаткової винагороди, встановленої постановою КМУ № 168. Через вказані обставини, співробітникам Служби судової охорони з 24 лютого 2022 року не виплачувалася така додаткова винагорода. Зазначено, що накази Територіального управління про виплату співробітникам додаткової винагороди, передбаченої постановою КМУ № 168, будуть видані після надходження відповідних бюджетних асигнувань.
При прийнятті рішення суд керується такими правовими нормами:
Відповідно до статті 161 Закону України від 02.06.2016 № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон № 1402-VIII) Служба судової охорони є державним органом у системі правосуддя для забезпечення охорони та підтримання громадського порядку в судах (частина перша); Служба судової охорони підзвітна Вищій раді правосуддя та підконтрольна Державній судовій адміністрації України (частина друга); Служба судової охорони складається з центрального органу управління та територіальних підрозділів Служби (частина четверта); територіальні підрозділи Служби судової охорони утворюються як юридичні особи (частина шоста); фінансування Служби судової охорони здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України (частина сьома).
Згідно з частиною першою статті 165 Закону № 1402-VIII грошове забезпечення співробітників Служби судової охорони складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення. У силу частини другої цієї статті грошове забезпечення співробітників Служби судової охорони виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України на рівні не нижчому, ніж установлений для поліцейських, і повинно стимулювати до комплектування Служби судової охорони кваліфікованими співробітниками.
Постановою Кабінету Міністрів України від 03.04.2019 № 289 «Про грошове забезпечення співробітників Служби судової охорони» затверджені схеми посадових окладів, тарифних розрядів і коефіцієнтів за основними посадами і спеціальними званнями співробітників Служби судової охорони та встановлено, що порядок виплати грошового забезпечення співробітникам Служби судової охорони затверджується Державною судовою адміністрацією.
Механізм виплати грошового забезпечення співробітникам Служби судової охорони визначений Порядком виплати грошового забезпечення співробітникам Служби судової охорони, затвердженим наказом Державної судової адміністрації України від 26.08.2020 №384 (далі - Порядок № 384). За змістом пунктів 4-7 Порядку № 384 грошове забезпечення співробітників Служби судової охорони включає: 1) щомісячні основні види грошового забезпечення (посадовий оклад, оклад за спеціальним званням, надбавка за стаж служби); 2) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, премія); 3) одноразові додаткові види грошового забезпечення (винагороди; допомоги).
Відповідно до пунктів 8 і 10 Порядку № 384 грошове забезпечення виплачується співробітникам, які призначені на штатні посади в центральний орган управління Служби та територіальних управліннях Служби. Грошове забезпечення співробітникам виплачується за місцем проходження служби виключно в межах фондів оплати праці співробітників, затверджених у кошторисах Служби або територіального управління Служби на грошове забезпечення. Періоди, за які грошове забезпечення не виплачується, визначені в пункті 11 Порядку №384, до яких, зокрема, віднесено час надання співробітникам відпусток відповідно до чинного законодавства України, за якими не передбачено збереження заробітної плати. Виплата грошового забезпечення співробітника за поточний місяць здійснюється щомісяця не пізніше останнього робочого дня місяця (пункт 17 Порядку №384).
Пунктом 3 вказаної постанови Міністерству фінансів України доручено опрацювати питання щодо збільшення видатків відповідним розпорядникам бюджетних коштів для забезпечення реалізації цієї постанови.
У пункті 5 цієї постанови зазначено, що вона набирає чинності з дня її опублікування та застосовується з 24 лютого 2022 року.
Постановою Кабінету Міністрів України від 07.07.2022 № 793 внесені, зокрема, такі зміни до Постанови № 168:
- пункт 1 постанови доповнено новим абзацом такого змісту: «Нарахування та сплата податків, зборів, внесків до відповідних бюджетів здійснюється у порядку, визначеному законодавством як для грошового забезпечення»;
- доповнено постанову пунктом 21, яким установлено, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.
Наказом ДСА України від 31.10.2022 № 396 затверджено Порядок і умови виплати співробітникам Служби судової охорони додаткової винагороди на період дії воєнного стану (далі - Порядок № 396).
Згідно з пунктом 3 Порядку № 396 додаткова винагорода виплачується співробітникам в період дії воєнного стану, за час проходження ними служби, зокрема тим, які виконують службові обов`язки за штатними посадами або на яких у встановленому порядку покладено тимчасове виконання обов`язків за іншими посадами згідно з умовами, передбаченими цим Порядком.
За приписами пункту 4 Порядку № 396 виплата додаткової винагороди здійснюється центральним органом управління та територіальними управліннями Служби судової охорони за місцем проходження служби співробітника, де він призначений на штатну посаду. Підставою для виплати додаткової винагороди співробітникам є наказ Служби або територіального управління Служби.
У пункті 2 постанови Кабінету Міністрів України від 07.07.2022 № 793 та пункті 4 наказу ДСА України від 31.10.2022 № 396 передбачено, що ці нормативно-правові акти набирають чинності з дня їх опублікування та застосовуються з 24 лютого 2022 року.
Відповідно до пунктів 21, 22 частини першої статті 4, частини третьої статті 291 КАС України:- типові адміністративні справи - адміністративні справи, відповідачем у яких є один і той самий суб`єкт владних повноважень (його відокремлені структурні підрозділи), спір у яких виник з аналогічних підстав, у відносинах, що регулюються одними нормами права, та у яких позивачами заявлено аналогічні вимоги; - зразкова адміністративна справа - типова адміністративна справа, прийнята до провадження Верховним Судом як судом першої інстанції для постановлення зразкового рішення; - при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.
І) визначив такі ознаки типових справ:
а) позивачем є співробітник Служби судової охорони;
б) відповідачем є центральний орган управління (Центральний апарат) або територіальний підрозділ (територіальне управління) Служби судової охорони;
в) предметом спору є додаткова винагорода, передбачена постановою Кабінету Міністрів України № 168;
г) спір виник внаслідок невиплати співробітнику Служби судової охорони додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 168;
г) предметом позову є позовні вимоги (по-різному сформульовані, але однакові по суті) про визнання протиправними дій (бездіяльності) відповідача щодо ненарахування і невиплати додаткової винагороди, встановленої постановою Кабінету Міністрів України № 168, та зобов`язання відповідача нарахувати і виплатити таку винагороду, починаючи з 24 лютого 2022 року (стягнення з відповідача суми додаткової винагороди за певний період).
ІІ) вказав, що висновки у цій зразковій справі щодо застосування постанови Кабінету Міністрів України № 168, в системному зв`язку з положеннями статей 4 і 58 Конституції України, статей 161, 165 Закону України від 02.06.2016 № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів», нормами Порядку № 384 і Порядку № 396, належить застосовувати в адміністративних справах про виплату на користь співробітників Служби судової охорони додаткової винагороди у правовідносинах, що виникли з 24 лютого 2022 року;
При прийнятті рішення суд керується такими мотивами:
Верховний Суд у рішення від 06.04.2023 у зразковій справі сформував такі висновки щодо застосування наведених вище норм права:
Велика Палата Верховного Суду 21.09.2023:
- погодилася з висновками Верховного Суду щодо складу сторін у справі (пункти 77 - 86 постанови); обрання та застосування норм матеріального права до спірних правовідносин; щодо ефективного способу захисту порушеного права в спірних відносинах (« 69. Ураховуючи наведені вище висновки, Велика Палата Верховного Суду відхиляє посилання скаржника на те, що розмір додаткової винагороди з 24 лютого 2022 року слід визначати з розрахунку до 30 000 грн, пропорційно в розрахунку на місяць, а не 30 000 на місяць, як вважає суд першої інстанції, оскільки в подальшому це може призвести до правової невизначеності щодо розміру додаткової винагороди при нарахуванні та виплаті згідно рішень судів»;
- погодилась з правильністю висновків Верховного Суду щодо встановлення критеріїв, за якими справу віднесено до типових справ.
При прийнятті рішення суд враховує, що ця справа за суб`єктним складом, підставами та предметом позову відповідає ознакам типової справи, що визначені у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи № 260/3564/22. Отже, висновки Верховного Суду щодо застосування постанови Кабінету Міністрів України № 168 у їх зв`язку з положеннями статей 4 і 58 Конституції України, статей 161, 165 Закону України від 02.06.2016 № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів», нормами Порядку № 384 і Порядку №396, які належить застосовувати в адміністративних справах про виплату на користь співробітників Служби судової охорони додаткової винагороди у правовідносинах, що виникли з 24 лютого 2022 року, слід врахувати при вирішенні цієї судової справи.
Вказаний спосіб захисту порушеного права застосований Верховним Судом в рішенні від 06.04.2023 у зразковій справі.
Водночас, судом враховано, що постанова Кабінету Міністрів України від 20.01.2023 № 43 внесла зміни до Постанови КМУ № 168, відповідно до яких, з переліку, в пункті 1 цієї постанови, виключено співробітників Служби судової охорони. Вказані зміни набрали чинності 21.01.2023.
Отже, відповідач протиправно не виплачував позивачу додаткову винагороду, передбачену Постановою КМУ № 168, щомісячно у період з 24.02.2022 по 20.01.2023 (включно). Таким чином позовні вимоги за період, починаючи з 21.01.2023, є безпідставними, а тому не підлягають задоволенню.
З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ТУ ССО у Івано-Франківській області належить задовольнити частково.
Щодо розподілу судових витрат у справі:
Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Позивачем сплачено судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 992,40 грн. Відповідачем не понесено судових витрат у справі.
Водночас, за змістом пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору позивач звільнений від сплати судового збору за подання цього позову до адміністративного суду.
Отже, сплачений позивачем судовий збір за подання позову в цій справі може бути повернутий позивачу за його заявою на підставі частини першої статті 7 статті 5 Закону України «Про судовий збір».
В позовній заяві від 30.09.2022 представник позивач просить стягнути з відповідача 6000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.
Статтею 134 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено:
1. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
2. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
3. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
4. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
5. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Представник позивача на підтвердження понесення витрат на правничу допомогу надала суду такі документи: договір № 17-2022 про надання правової допомоги від 29.09.2022, укладений між Адвокатським об`єднанням «Індекс» та позивачем (а.с. 33-37); копію ордеру на надання правничої (правової) допомоги від 30.09.2022 (а.с. 38); копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ІФ № 001681 від 06.12.2019 (а.с. 39); попередній (орієнтовний) розрахунок витрат від 30.09.2022 на суму 6000 грн. (а.с.40).
Тобто, позивачем не подано суду детального опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, по представництву позивача в адміністративному суді у справі № 300/3943/22, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, що передбачено частиною четвертою статті 134 КАС України.
Отже, в суду немає правових підстав для розподілу між сторонами витрат на професійну правничу допомогу.
Керуючись статтями 139, 241-246, 250, 255, 263, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, -
ВИРІШИВ:
Позов задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Територіального управління Служби судової охорони у Івано-Франківській області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 з 24 лютого 2022 року додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».
В задоволенні решти позову відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя /підпис/ Боршовський Т.І.