Справа № 580/7927/23
Суддя: Валентин ГАРАЩЕНКО
Дата ухвалення: 2023-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2023 року справа № 580/7927/23

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гаращенка В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду адміністративну справу за позовом військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутих коштів,

ВСТАНОВИВ:

Військова частина НОМЕР_1 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набуті ним грошові кошти в сумі 16792,50 грн під час фактичного невиконання ним обов`язків військової служби у червні 2023 року.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 06.06.2023 №159 солдат ОСОБА_1 з 6 червня 2023 року на підставі направлення лікаря направлений на лікування до військової частини НОМЕР_2 .

Згідно листа військової частини НОМЕР_2 від 27.07.2023 №104/653 солдат ОСОБА_1 21.06.2023 направлений на обстеження та лікування до Інституту неврології, психіатрії та наркології національної академії медичних наук України.

Згідно листа Інституту неврології, психіатрії та наркології національної академії медичних наук України від 31.07.2023 №235 солдат ОСОБА_1 на лікування не прибув.

До місця служби і дислокації свого підрозділу ОСОБА_1 не повернувся, тобто з 22.06.2023 року є таким військовослужбовцем, що самовільно залишив місце служби в умовах воєнного стану.

Про неприбуття до лікувального закладу військова частина дізналася лише 31.07.2023 з відповідного повідомлення Інституту неврології, психіатрії та наркології національної академії медичних наук України, має місце безпідставна виплата ОСОБА_1 грошового забезпечення в сумі 16792,50 грн. за період з 22.06.2023 до 30.06.2023.

Службовим розслідуванням вини службових осіб в/ч НОМЕР_1 у зазначеній безпідставній переплаті ОСОБА_1 грошових коштів за червень 2023 року не встановлено. Причинами переплати солдату ОСОБА_1 грошового забезпечення є особиста недобросовісність останнього та вчинення ним кримінального правопорушення, тому позивач вважає, що його позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідач у встановлений судом строк відзиву проти позову не подав, тому з урахуванням ч. 6 ст. 162 КАС України, суд визначив достатніми наявні в матеріалах справи докази та за відсутності поданого відповідачем відзиву проти позову розглянути справу за наявними матеріалами.

Дослідивши наявні матеріали, всебічно та повно з`ясувавши всі обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022, який затверджено Законом України № 2102-ІХ від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який діє на період розгляду і вирішення спору судом.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 11.04.2023 №101 солдата за призовом ОСОБА_1 зараховано на посаду навідника 2 механізованого відділення 1 механізованого взводу 4 механізованої роти 2 механізованого батальйону.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 06.06.2023 №159 солдат ОСОБА_1 з 6 червня 2023 року на підставі направлення лікаря направлений на лікування до військової частини НОМЕР_2 .

Згідно листа військової частини НОМЕР_2 від 27.07.2023 №104/653 солдат ОСОБА_1 21.06.2023 направлений на обстеження та лікування до Інституту неврології, психіатрії та наркології національної академії медичних наук України.

Згідно листа Інституту неврології, психіатрії та наркології національної академії медичних наук України від 31.07.2023 №235 солдат ОСОБА_1 на лікування не прибув.

До місця служби і дислокації свого підрозділу у військову частину НОМЕР_1 ОСОБА_1 не повернувся.

Результати службового розслідування за фактом самовільного залишення частини солдатом ОСОБА_1 затверджені наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 10.08.2023 року за №3025.

01.08.2023 до територіального управління Державного бюро розслідувань у м. Полтава направлено повідомлення у порядку ст. 214 КПК України для внесення відповідних відомостей до ЄРДР за фактом самовільного залишення місця служби солдатом ОСОБА_1 під час дії воєнного стану, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України.

ОСОБА_1 за період з 22.06.2023 до 30.06.2023 виплачено грошове забезпечення в сумі 16792,50 грн., що підтверджується довідкою начальника фінансово-економічної служби в/ч НОМЕР_1 .

Враховуючи, що відповідач у добровільному порядку не повернув позивачу переплату грошового забезпечення в сумі 16792,50 грн., останній звернувся із позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та вирішуючи спір по суті, суд зазначає таке.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів визначає Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV (далі - Статут, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно із ст. 9 Статуту військовослужбовці Збройних Сил України мають права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. 11 Статуту необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки, зокрема, свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок.

Згідно із статтею 12 Статуту про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові.

Статтею 16 Статуту визначено, що кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Підстави та порядок притягнення військовослужбовців та деяких інших осіб до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, під час виконання ними службових обов`язків визначає Закон України Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі від 03.10.2019 № 160-IX (далі Закон № 160-IX).

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону № 160-IX підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність.

Відповідно до ст. 4 Закону № 160-IX особа може бути притягнута до матеріальної відповідальності протягом трьох років з дня виявлення завданої шкоди.

Згідно з ч. 4 ст. 3 Закону № 160-IX переведення особи до іншого місця служби чи її звільнення з посади або служби не може бути підставою для звільнення її від матеріальної відповідальності, встановленої законом.

Пунктом 1 частини 1 ст. 6 Закону № 160-IX визначено, що особа несе матеріальну відповідальність у повному розмірі завданої з її вини шкоди в разі виявлення нестачі, розкрадання, умисного знищення, пошкодження чи іншого незаконного використання військового та іншого майна, у тому числі переданого під звіт для зберігання, перевезення, використання або для іншої мети, здійснення надлишкових виплат грошових коштів чи вчинення інших умисних протиправних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону № 160-IX у разі звільнення особи, притягнутої до матеріальної відповідальності, зі служби або у разі, якщо рішення про притягнення до матеріальної відповідальності особи не прийнято до її звільнення зі служби, відшкодування завданої шкоди здійснюється в судовому порядку в разі відмови особи від її добровільного відшкодування або в іншому встановленому законом порядку.

Суд звертає увагу, що відповідно до акта службового розслідування, встановлено, що ОСОБА_1 за період з 22.06.2023 до 30.06.2023 виплачено грошове забезпечення в сумі 16792,50 грн., що підтверджується довідкою начальника фінансово-економічної служби в/ч НОМЕР_1 .

За вказаний проміжок часу відповідач не виконував обов`язків військової служби, на місце лікування не прибув та не повідомив безпосереднього командира про своє місцезнаходження, тому суд дійшов висновку, що грошові кошти в розмірі 16792,50 грн. виплачені позивачу без достатньої правової підстави та підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

При прийнятті рішення у цій справі суд враховує правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену в постанові від 05 грудня 2018 року у справі № 818/1688/16, в якій вказано, що спори щодо відшкодування шкоди/стягнення збитків, завданих особою, яка перебуває або перебувала на посадах, віднесених до державної або публічної служби, за позовом суб`єкта владних повноважень віднесено до розгляду в порядку адміністративного судочинства як такі, що пов`язані з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема, й питаннями відповідальності за рішення, дії чи бездіяльність на відповідній посаді, що призвели до завдання шкоди/збитків, навіть якщо притягнення її до відповідальності шляхом подання відповідного позову про стягнення такої шкоди/збитків відбувається після її звільнення зі служби.

Враховуючи встановлені судом обставини та норми права, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги військової частини є обґрунтованими та підлягають задоволенню, а тому ОСОБА_1 на користь військової частини НОМЕР_1 належить стягнути матеріальну шкоду, завдану державі шляхом переплати грошового забезпечення в розмірі 16792,50 грн.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За змістом ч. 2 ст. 139 КАС при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведення експертиз.

З огляду на відсутність в матеріалах справи доказів понесення позивачем витрат, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз, судові витрати позивача по сплаті судового збору стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись ст. ст. 2, 12, 139, 241, 242, 243, 244, 245, 246, 250, 251, 255, 257, 258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) матеріальну шкоду, завдану державі шляхом переплати грошового забезпечення в розмірі 16792 (шістнадцять тисяч сімсот дев`яносто дві) грн. 50 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня підписання судового рішення.

Суддя Валентин ГАРАЩЕНКО