Справа № 560/17438/23
Суддя: Салюк П.І.
Дата ухвалення: 2023-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

іменем України

11 грудня 2023 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Салюка П.І. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Хмельницькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Хмельницькій області про виплату середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 28.02.2023 року по 30.08.2023 року у розмірі 87 583,80 гривень.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що станом на день видання наказу від 18.09.2018 року №508 про виключення зі списків особового складу відповідачем не був проведений повний розрахунок. Фактично остаточний розрахунок відповідач здійснив 30.08.2023. Позивач вважає, що має право на отримання середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні, однак відповідач не вчинив дій з метою виплати цих коштів.

Ухвалою суду від 11 жовтня 2023 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Вказує, що в судовому розгляді перебуває справа за позовом позивача щодо отримання грошової компенсації у вигляді середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, як відповідальності за не проведення остаточного розрахунку згідно вимог статей 47, 116 КЗпП. При цьому, відповідач вважає, що подальша доплата індексації грошового забезпечення на виконання рішення суду від 06.04.2023, не створює для відповідача нового обов`язку для застосування статті 117 КЗпП України і повторного стягнення в користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 28.02.2023 по 30.08.2023. Також відповідач вважає, що в межах адміністративної справи позивачем вже реалізовано право на отримання середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні. Звертаючись до суду із цим позовом, ОСОБА_1 повторно бажає реалізувати таке право та отримати середній заробіток за час затримки виплати фіксованої індексації після 01.03.2018 року, отже середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні не підлягає виплаті.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, з`ясувавши всі обставини справи, перевіривши їх дослідженими доказами, суд дійшов наступних висновків.

ОСОБА_1 проходив службу цивільного захисту в органах та підрозділах Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи, Міністерства надзвичайних ситуацій України, Державної служби цивільного захисту України в званні полковника служби цивільного захисту.

Наказом ГУ ДСНС України у Хмельницькій області від 18.09.2018 №508 (по особовому складу) «Про дострокове розірвання контракту та виключення з кадрів ДСНС України» ОСОБА_1 звільнено зі служби цивільного захисту 18.09.2023 року, проведено розрахунок при звільнені.

В подальшому позивач звернувся з позовною заявою щодо зобов`язання Головного управління здійснити перерахунок та доплату індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 :

за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року в сумі 84 726,51 грн із застосуванням січня 2008 року, як місяця за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця);

за період з 01.03.2018 року по 18.09.2018 року в сумі 29 127,12 грн відповідно до вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 05.09.2022 у справі №560/6696/22, залишеного без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 03.11.2022, зобов`язано Головне управління нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

На виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 05.09.2022 у справі №560/6696/22, яке набрало законної сили 03.11.2022, Головне управління 15.12.2022 виплатило Позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 в сумі 83455,64 грн.

28 грудня 2022 року позивач звернувся Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом про визнання дій (бездіяльності) протиправними та зобов`язання нарахувати та виплатити середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 19.09.2018 по 14.12.2022 року включно, виходячи з середньомісячного грошового забезпечення за останні два календарні місяці служби, що передують місяцю звільнення зі служби цивільного захисту.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 07.03.2023 у справі №560/7/23 стягнуто з Головного управління на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку з грошового забезпечення при звільненні за період з 19.09.2018 по 14.12.2022 в розмірі 8345,56 грн (вісім тисяч сорок п`ять гривень 56 коп.) з урахуванням обов`язкових платежів та виплат.

Позивач оскаржив це рішення в апеляційному порядку. Станом на 11.12.2023 справа знаходиться на розгляді в Сьомому апеляційному адміністративному суді.

Також, 28 грудня 2022 року позивач звернувся з позовом про зобов`язання здійснити перерахунок та доплату індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 18.09.2018 року, виходячи з фіксованої величини 4 413,20 грн., що розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу відповідно до вимог абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078 в сумі 29 127,12 грн.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 06.04.2023 у справі №560/5/23, залишеного без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 24.07.2023, зобов`язано Головне управління здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 18.09.2018 із урахуванням вимог абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 №1078.

На виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 06.04.2023 у справі №560/5/23, яке набрало законної сили 24.07.2023, Головне управління 30.08.2023 виплатило Позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 18.09.2018 в сумі 29014,94 грн.

Надалі позивач звернувся до суду з позовом щодо виплати середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні за період з 28.02.2023 року по 30.08.2023 року у розмірі 87 583,80 гривень.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу. Згідно зі ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно з ч. 2 ст. 117 КЗпП України при наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. При цьому, виходячи зі змісту трудових правовідносин між працівником та підприємством, установою, організацією, під «належними звільненому працівникові сумами» необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право станом на дату звільнення згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем (заробітна плата, компенсація за невикористані дні відпустки, вихідна допомога тощо).

Таким чином, непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто за весь період невиплати власником або уповноваженим ним органом належних працівникові при звільненні сум.

За змістом частини першої статті 117 КЗпП України обов`язок роботодавця перед колишнім працівником щодо своєчасного розрахунку при звільненні припиняється проведенням фактичного розрахунку, тобто, реальним виконанням цього обов`язку. І саме з цією обставиною пов`язаний період, протягом до якого до роботодавця є можливим застосування відповідальності.

Отже, ч. 1 статті 117 КЗпП України переважно стосується випадків, коли роботодавець за відсутності спору свідомо та умисно не проводить остаточний розрахунок з колишнім працівником. Водночас, частина друга статті 117 КЗпП України стосується тих випадків, коли наявний спір між роботодавцем та колишнім працівником про належні до виплати суми та фактично охоплює два випадки вирішення такого спору. Так, якщо між роботодавцем та колишнім працівником виник спір про розміри належних звільненому працівникові сум, то в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника, власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування (тобто, зазначене в частині першій статті 117 КЗпП України). Відтак, у цьому випадку законодавець не вважає факт вирішення спору фактом виконання роботодавцем обов`язку провести повний розрахунок із колишнім працівником, що зумовлює можливість відповідальності роботодавця протягом усього періоду прострочення. Зазначені правові висновки щодо застосування статті 117 КЗпП України викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.02.2020 по справі №821/1083/17.

З огляду на це, непроведення з позивачем своєчасного повного розрахунку при звільненні є протиправним.

Днем звільнення є останній робочий день, який відповідним чином обліковується та оплачується на рівні звичайного робочого дня (вказана правова позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 24 жовтня 2019 по справі №821/1226/16). Саме у цей день (день звільнення або день виключення зі списків військової частини для військовослужбовців) на підставі ст. 116 КЗпП України роботодавець повинен виплатити звільненому працівнику всі суми, що належать йому від підприємства.

Обчислення середнього заробітку за період затримки розрахунку проводиться із застосуванням Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100.

Абзацом 3 п. 2 Порядку №100 передбачено, що у всіх інших випадках (крім випадків обчислення середньої заробітної плати для оплати щорічної відпустки) збереження середньої заробітної плати і середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. За правилами п. 8 Порядку №100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Отже, нарахування середнього грошового забезпечення за весь час затримки розрахунку при звільненні військовослужбовцям проводиться шляхом множення середньоденного грошового забезпечення на число календарних днів, які мають бути оплачені за середнім грошовим забезпеченням.

Водночас, суд звертає увагу на те, що з 19.07.2022 набрав чинності Закон України від 01.07.2022 № 2352-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин», яким викладено в новій редакції норму статті 117 КЗпП України, а саме встановлено обмеження, згідно з яким виплата працівникові його середнього заробітку за час затримки по день фактичного розрахунку здійснюється не більш як за шість місяців. Непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу законів про працю України, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

З огляду на дату проведення остаточного розрахунку з позивачем, до спірних правовідносин підлягає застосуванню змінена редакція статті 117 КЗпП України (в редакції Закону України від 01.07.2022 № 2352-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин»).

Зміни у ст.116 та 117 КЗпП України підкреслюють намір законодавця не допустити випадків, за яких порушення прав працівника на своєчасний розрахунок при звільненні триває впродовж значного періоду часу. З урахуванням цих змін працівник повинен бути зацікавленим у швидкому ініціюванню та вирішенню спору, оскільки зволікання з тих чи інших причин у зверненні до суду не даватиме підстави в подальшому претендувати на виплату суми середнього заробітку за весь період, впродовж якого триває порушення його права на своєчасне отримання грошового забезпечення.

Таким чином, період затримки розрахунку при звільненні обмежено шістьма місями.

Суд враховує, що Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 07.03.2023 у справі №560/7/23 стягнуто з Головного управління на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку з грошового забезпечення при звільненні за період з 19.09.2018 по 14.12.2022 в розмірі 8345,56 грн (вісім тисяч сорок п`ять гривень 56 коп.) з урахуванням обов`язкових платежів та виплат.

При цьому, станом на час прийняття рішення від 07.03.2023 у справі №560/7/23 діяла виправлена редакція статті 117 КЗпП України, а саме встановлено обмеження, згідно з яким виплата працівникові його середнього заробітку за час затримки по день фактичного розрахунку здійснюється не більш як за шість місяців.

Що стосується незгоди позивача з розміром середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 19.09.2018 по 14.12.2022 в розмірі 8345,56 грн суд звертає увагу на те, що вказана справа перебуває на розгляді в суді апеляційної інстанції.

Отже, зважаючи на вказані обставини, судом не встановлено підстав для притягнення відповідача до відповідальності, передбаченої вимогами статті 117 КЗпП України.

Зважаючи на це, у відповідача не було підстав для вирішення питання виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 28.02.2023 року по 30.08.2023 року.

Оскільки судом не встановлено протиправності дій відповідача або вихід ним за межі повноважень, позов не є обґрунтованим і задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Хмельницькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 )
Відповідач:Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Хмельницькій області (вул. Героїв Чорнобиля 1/2, м. Хмельницький, Хмельницька обл., Хмельницький р-н, 29008 , код ЄДРПОУ - 38662200)

Головуючий суддя П.І. Салюк