Справа № 280/8232/23
Суддя: Богатинський Богдан Вікторович
Дата ухвалення: 2023-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2023 року Справа № 280/8232/23 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Богатинського Б.В. розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач), в якій позивач просить суд:

Визнати протиправним та скасувати рішення командира Військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_2 , яке оформлено листом № 1643/6109 від 22 вересня 2023 року, яким визнано недостатність підтверджуючих матеріалів для звільнення з військової служби ОСОБА_1 , згідно абз. 13 пп. г) п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» (перебування на утриманні військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років).

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 повторно розглянути рапорт ОСОБА_1 про звільнення з військової служби на підставі абз. 13 пп. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», з урахуванням Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України.

Здійснити розподіл судових витрат за результатом розгляду даної справи.

Позовну заяву подано та підписано представником позивача адвокатом Коноваленком О.Ю., на підтвердження повноважень наданий ордер на надання правничої (правової) допомоги серії АР №1143317 від 03.10.2023.

Позивачем сплачений судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що рішення, яким надана відповідь командира Військової частини НОМЕР_1 на рапорти ОСОБА_1 щодо його звільнення з військової служби прийнято не у спосіб, визначений Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України та не обґрунтовано, а тому підлягає скасуванню. Просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 09 жовтня 2023 року відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

16.10.2023 відповідачем поданий відзив на позовну заяву, Військова частина вважає вимоги визнання протиправними дій та зобов`язання повторно розглянути рапорт про звільнення позивача від 11.08.2023 року, який фактично не подавався і не розглядався, - необґрунтованими, в зв`язку з відсутністю такого факту взагалі. Поданим рапортом від 21.09.2023, позивач просив звільнити його з військової служби на підставі підпункту г п. 2 ч.4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» - перебування на утриманні військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років. Як було встановлено, ряд копій документів поданих до рапорту на розгляд, завірені в порушення порядку та вимог щодо такого посвідчення, а деякі з копій взагалі не завірялися, в результаті чого виникають сумніви щодо їх відповідності оригіналам. Жодна з наданих копій документів не підтвердила факт такого утримання громадянином ОСОБА_1 неповнолітніх дітей, що не дало змоги задовольнити його рапорт на звільнення з наведених вище підстав. Норми чинного законодавства чітко не встановлюють перелік документів які підтверджують факт утримання батьком (матір`ю) неповнолітніх дітей, в зв`язку з неоднорідністю обставин в кожному конкретному випадку. В більшості випадків це сукупність документів та доказів на підтвердження факту на утримання батьком (матір`ю) неповнолітніх дітей перелік, вид та призначення яких випливає з сімейного стану кожного конкретного випадку. Позивачем як докази обґрунтування позовних вимог, подано до суду документи, які не подавалися на розгляд військовій частині, а деякі виготовлені вже після розгляду його рапорту (наприклад довідка Матвіївської сільської ради №153 від 26 вересня 2023 року), а тому не можуть розглядатися судом як обставини, що підтверджують неправомірні дії відповідача. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

25.10.2023 до суду надійшла відповідь на відзив, у якій представник позивача зазначає, що позивачем подавалося декілька рапортів, а зареєстрований дійсно від 21.09.2023, предметом оскарження є відмова саме на рапорт від 21.09.2023. Всі ключові докази утримання дітей завірені відповідно до вимог чинного законодавства. Відповідач підтвердив наявність довідки Матвіївської сільської ради Запорізького району Запорізької області № 1139 від 24.07.2023, якою підтверджується проживання позивача разом зі своєю цивільною дружиною та своїми дітьми в одному будинку, а відповідно й утримання всіх трьох дітей, відтак доводи про необхідність подати будь-які докази, щодо утримання дітей позивачем є абсурдними та неспроможними. Відповідачем у відзиві не вказано про обов`язок відповідача після прийняття рапорту позивача направити звернення до Першого Запорізького районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (де обліковувався позивач та де проживає його родина) з метою перевірки його сімейного стану. Саме це порушення приписів законодавства і встановлених вимог до посадових осіб порушило право позивача на своєчасне звільнення з військової служби. Доводи відповідача є безпідставними, так як правова позиція останнього заснована на помилковому тлумаченні норм чинного законодавства. Позивач просить відмовити в прийнятті до розгляду та задоволенні відзиву на позовну заяву в даній справі - повністю, задовольнити позовні вимоги позивача - в повному обсязі.

На підставі матеріалів справи, судом встановлено наступні обставини.

ОСОБА_1 , який займає посаду вогнеметника вогнеметного відділення взводу радіаційного, хімічного, біологічного захисту військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 окремої механізованої бригади) Збройних Сил України мобілізований 23.08.2022 до лав Збройних сил України згідно Указу Президента № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» та станом на сьогоднішній день проходить військову службу у лавах Збройних сил України у військовій частині НОМЕР_1 .

Позивач звернувся з рапортом про звільнення з військової служби до військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України на підставі абз. 13 пп. г) п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», а саме перебування на утриманні військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років.

До вказаного рапорту було додано такі документи: копія паспорту громадянина України на 1 арк.; копія РНОКПП на 1 арк.; фотокопія військового квитка серії НОМЕР_3 на 1 арк.; копія Витягу з Наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 13 від 06 грудня 2022 року на 1 арк.; нотаріально посвідчена копія Свідоцтва про народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , серії НОМЕР_4 від 09 серпня 2023 року на 1 арк.; нотаріально посвідчена копія Свідоцтвом про народження ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 , серії НОМЕР_5 від 09 серпня 2023 року на 1 арк.; нотаріально посвідчена копія Свідоцтвом про народження ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 , серії НОМЕР_6 від 09 серпня 2023 року на 1 арк.; копія Довідки № 1139 від 24.07.2023 року виданою Матвіївською сільською радою Запорізького району Запорізької області на 1 арк.; нотаріально посвідчена копія паспорту громадянина України ОСОБА_6 , яка є цивільною дружиною та матір`ю трьох малолітніх дітей на 1 арк.; нотаріально посвідчена копія довідки про внесення відомостей до єдиного державного демографічного реєстру ОСОБА_6 № 1 від 04.08.2023 року на 1 арк.; нотаріально посвідчена копія РНОКПП ОСОБА_6 на 1 арк.

Відповідачем у задоволенні рапорту позивачу відмовлено, листом № 1643/6109 від 22.09.2023 повідомлено, що наданий перелік документів недостатній, для звільнення за вказаною підставою.

Не погоджуючись таким рішенням відповідача, вважаючи його протиправним позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам, суд виходить з такого.

Частиною другою статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII (далі - Закон №2232-XII).

Відповідно до вимог ст.ст. 20, 22 Закону №2232-XII на військову службу за призовом під час мобілізації приймаються громадяни віком від 18 років та громадяни, які не досягли граничного віку перебування на військовій службі, тобто до 60 років (для вищого офіцерського складу до 65 років).

Пунктом 6 ст. 2 Закону №2232-XII передбачені наступні види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» (затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ), введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб.

На момент розгляду адміністративної справи строк дії воєнного стану в Україні продовжено.

Звільнення військовослужбовців з військової служби регламентовано статтею 26 Закону №2232-XII.

Пунктом 2 частини четвертої статті 26 Закону №2232-XII визначено, що військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби під час воєнного стану на підставах:

г) через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу): … перебування на утриманні військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років.

Частиною сьомою статті 26 Закону №2232-XII визначено, що звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Відповідно до пункту 233 розділу ХІІ Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом президента України №1153/2008 від 10.12.2008 (далі - Положення №1153/2008) військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються:

- підстави звільнення з військової служби;

- думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю;

- районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

Як визначено положеннями пункту 213 - 214 Положення №1153/2008 військовослужбовці строкової військової служби можуть бути звільнені зі строкової військової служби достроково відповідно до пунктів "б", "в", "г" частини другої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

У разі надходження рапорту від військовослужбовця або заяви від його родичів про дострокове звільнення в запас за сімейними обставинами командир військової частини зобов`язаний надіслати у триденний строк до відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем проживання сім`ї військовослужбовця запит для перевірки його сімейного стану.

Керівник районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, одержавши документи від командира військової частини або заяву безпосередньо від родичів військовослужбовця про дострокове звільнення в запас, призначає комісію, яка перевіряє в десятиденний строк сімейний стан родичів військовослужбовця. За результатами перевірки складається акт обстеження, який надсилається для розгляду керівнику обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Керівник обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки зобов`язаний у триденний строк розглянути документи про дострокове звільнення військовослужбовця зі строкової військової служби і за наявності законних підстав надіслати їх командиру військової частини, де проходить службу військовослужбовець.

У разі відсутності законних підстав для дострокового звільнення військовослужбовця зі строкової військової служби за сімейними обставинами керівник обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки надає заявнику відповідь про причини відмови і повідомляє про це командира військової частини, де проходить службу військовослужбовець.

Командир військової частини не пізніше трьох діб після отримання від керівників обласних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки акта обстеження сімейного стану родичів військовослужбовця та нотаріально завірених копій документів, що підтверджують причину дострокового звільнення, зобов`язаний:

1) за наявності законних підстав для дострокового звільнення військовослужбовця, за винятком зміни сімейних обставин, пов`язаної з народженням у нього дитини, надіслати документи за підпорядкованістю.

Рішення про дострокове звільнення військовослужбовця приймається не пізніше ніж через три дні з дати надходження відповідних документів начальником штабу виду Збройних Сил України, оперативного командування, а для військових частин центрального підпорядкування - начальником структурного підрозділу Генерального штабу Збройних Сил України, який відповідає за кадрову роботу. Командир військової частини на підставі одержаного рішення не пізніше ніж через три дні звільняє військовослужбовця достроково в запас за сімейними обставинами;

2) за наявності законних підстав для дострокового звільнення військовослужбовця у зв`язку зі зміною сімейних обставин, пов`язаною з народженням у нього дитини, прийняти рішення про звільнення військовослужбовця в запас;

3) у разі відсутності законних підстав для дострокового звільнення із строкової військової служби надати відповідь керівнику обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (заявнику) із зазначенням причин відмови.

Абзацом тринадцятим п. 14.10 Розділу ХІV Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України №170 від 10.04.2009 визначено документи на звільнення військовослужбовців направляються безпосередньо до посадових осіб, які мають право їх звільнення з військової служби. Наказ по особовому складу про звільнення цих військовослужбовців повинен бути виданий і доведений до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем взяття громадянина на військовий облік та до військової частини за місцем проходження військової служби в строки, що забезпечуватимуть вчасне здавання справ і посад і розрахунок військовослужбовців, а також виконання строків звільнення, визначених Президентом України. Командири військових частин зобов`язані забезпечити своєчасне здавання посади, проведення усіх необхідних розрахунків з військовослужбовцями, стосовно яких видано наказ по особовому складу про звільнення з військової служби, у порядку, визначеному пунктом 242 Положення, та направлення їх на військовий облік до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки за місцем проживання.

Судом встановлено, що позивач проходить військову службу за призовом під час мобілізації у Військовій частині НОМЕР_1 .

В той же час, позивач виявив своє небажання продовжувати проходити військову службу та подав рапорт про звільнення з військової служби у запас на підставі пп. «г» п. 2 ч. 4 статті 26 Закону №2232-ХІІ за сімейними обставинами у зв`язку з наявністю на його утриманні трьох неповнолітніх дітей.

Так, судом встановлено, що згідно копії свідоцтв про народження серії НОМЕР_7 від 09.08.2023, ІНФОРМАЦІЯ_4 народилась дитина - ОСОБА_3 , батько - ОСОБА_1 , мати - ОСОБА_6 , серії НОМЕР_5 від 09.08.2023, ІНФОРМАЦІЯ_5 народилась дитина - ОСОБА_3 , батько - ОСОБА_1 , мати - ОСОБА_6 , серії НОМЕР_8 від 09.08.2023, ІНФОРМАЦІЯ_6 народилась дитина - ОСОБА_5 , батько - ОСОБА_1 , мати - ОСОБА_6 .

Таким чином, позивач є батьком ОСОБА_3 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 .

Відповідно до статті 6 Сімейного кодексу України, правовий статус дитини має особам до досягнення нею повноліття. Малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років. Неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років.

Статтею 180 Сімейного кодексу України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

При цьому, у відповідно до частини 2 статті 188 Сімейного кодексу України, батьки можуть бути звільнені від обов`язку утримувати дитину тільки за рішенням суду. Якщо дитина перестала отримувати дохід або її дохід зменшився, заінтересована особа має право звернутись до суду з позовом про стягнення аліментів.

Отже, саме на батьків сімейне законодавство покладає обов`язок утримання.

У суду відсутні відомості щодо звільнення позивача від обов`язку утримувати своїх дітей на підставі частини 2 статті 188 СК України.

Крім того, позивачем подавались відповідачу копія акту обстеження від 19.09.2023 та копія довідки від 24.07.2023 про спільне проживання, що зазначено також у відзиві на позовну заяву.

Натомість, згідно з листом від 22.09.2023 позивачу відмовлено у звільненні з військової служби у зв`язку недотриманням умов (ненаданням необхідних документів), що визначені для звільнення з військової служби з вказаних підстав.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що у спірних правовідносинах відповідач, не вживши будь-яких дій для перевірки сімейного стану позивача, порушив вимоги Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, Положення №1153/2008 та Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України щодо порядку звільнення військовослужбовців, які бажають звільнитися з військової служби за сімейними обставинами.

Суд звертає увагу, що в оскаржуваному рішенні відповідача, яке оформлене листом від 22.09.2023 не визначено яких документів недостатньо, не конкретизовано недоліки оформлення чи засвідчення документів, такі доводи викладені відповідачем вже у відзиві на позовну заяву.

Суд зазначає, що принцип юридичної визначеності є одним із суттєвих елементів принципу верховенства права. В його основі лежить відоме з римського права положення res judicata (лат. вирішена справа), відповідно до якого остаточне рішення правомочного органу, є обов`язковим. Цей принцип має різні прояви. Зокрема, він є одним з визначальних принципів доброго врядування і належної адміністрації (встановлення процедури і її дотримання).

Згідно частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на встановлені обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що належним способом відновлення порушеного права позивача є зобов`язання відповідача повторно розглянути рапорт ОСОБА_1 про звільнення з військової служби на підставі абз. 13 пп. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», з урахуванням Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, і прийняти рішення за наслідками його розгляду у відповідності до вимог чинного законодавства.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За наведеного вище суд вважає, що заявлені позовні вимоги знайшли своє підтвердження матеріалами справи, є обґрунтованими, а надані сторонами письмові докази є належними та достатніми для постановлення судового рішення про задоволення адміністративного позову.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає, що відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, понесені позивачем судові витрати на оплату судового збору в розмірі 1073,60 грн. підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 139, 241-246, 255, 262 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення командира Військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_2 , яке оформлено листом № 1643/6109 від 22 вересня 2023 року, яким визнано недостатність підтверджуючих матеріалів для звільнення з військової служби ОСОБА_1 , згідно абз. 13 пп. г) п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» (перебування на утриманні військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років).

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 повторно розглянути рапорт ОСОБА_1 про звільнення з військової служби на підставі абз. 13 пп. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», з урахуванням Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1073,60 грн (одну тисячу сімдесят три гривні шістдесят коп.).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 КАС України після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в порядок та строки, передбачені ст.ст. 295, 297 КАС України. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Третього апеляційного адміністративного суду.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_9 ),

Відповідач - Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_10 ).

Повне судове рішення складено 08.12.2023.

Суддя Б.В. Богатинський