Справа № 520/2946/22
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2023-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2023 р.Справа № 520/2946/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бегунца А.О.,

Суддів: Курило Л.В. , Рєзнікової С.С. ,

за участю секретаря судового засідання Реброва А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.11.2022, головуючий суддя І інстанції: Зоркіна Ю.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 11.11.22 року по справі № 520/2946/22

за позовом Приватного акціонерного товариства " ХАРКІВЕНЕРГОЗБУТ "

до Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Приватне акціонерне товариство "ХАРКІВЕНЕРГОЗБУТ" звернулось до Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення від 31.01.2022 №20/, складене Північним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків.

В обгрунтування позовних вимог зазначено, що неналежне виконання позивачем вимог податкового законодавства, стосовно своєчасної сплати узгоджених грошових зобов`язань, відбулось не з вини підприємства, що виключає протиправність дій останнього, та як наслідок, притягнення його до відповідальності. Несвоєчасна сплата узгоджених грошових зобов`язань з податку на додану вартість викликана з об`єктивних обставин, які знаходились поза межами впливу підприємства, а відтак, відсутність вини платника податків, як необхідної складової податкового правопорушення, обумовлює протиправність застосування штрафних (фінансових) санкцій. З урахуванням вищезазначеного просить позовні вимоги задовольнити.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 01.11.2022 позовні вимоги задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення рішення від 31.01.2022 №20/.

Стягнуто на користь Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" за рахунок бюджетних асигнувань Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків судовий збір у розмірі 24810 грн. 00 коп.

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, відповідачем Північним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.11.2022 скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що за результатами проведеної перевірки встановлено порушення позивачем вимог п.57.1 ст.57, п. 203.2ст.203 Податкового кодексу України (далі-ПКУ), а саме: несвоєчасна сплата узгоджених податкових зобов`язань з податку на додану вартість згідно податкових декларацій, зазначених у акті перевірки, у зв`язку із чим контролюючим органом винесено податкове повідомлення-рішення, яким у відповідності до статті 124 ПК України визначено суму штрафу. Таким чином, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, прийнявши оскаржуване податкове повідомлення-рішення, вважає, що діяв відповідно до вимог чинного законодавства та у межах наданих контролюючим органам повноважень.

Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу позивач зазначив, що позивачем допущено порушення термінів сплати самостійно задекларованих податкових зобовязань, однак не зі своєї власної вини, оскільки Товариство не могло своєчасно виконати такий обовязок, тоді як відповідач не врахував відсутність вини позивача. Вказані обставини виключають можливість притягнення Товариства до відповідальності за ст. 124 ПК України.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Матеріалами справи підтверджено, що Приватне акціонерне товариство "ХАРКІВЕНЕРГОЗБУТ" пройшов визначену діючим законодавством процедуру державної реєстрації та набув статусу суб`єкта господарювання юридичної особи, основними видами діяльності якого згідно КВЕД є 35.14 торгівля електроенергією (основний).

Товариство є постачальником універсальної послуги (постанова Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 26.10.2018 №1268), тобто зобов`язане здійснювати постачання електричної енергії побутовим та малим не побутовим споживачам на умовах публічних договорів за тарифами встановленими НКРЕКП.

ПрАТ "ХАРКІВЕНЕРГОЗБУТ" подано податкову декларацію з податку на додану вартість за вересень 2021 року № від 20.10.2021, у якій відображена сума позитивного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду (позитивне значення), яке сплачується до державного бюджету у сумі 40369265 грн., граничний термін сплати 01.11.2021р.

Фахівцями Північного МУ ДПС по роботі з ВПП проведено камеральну перевірку ПрАТ "ХАРКІВЕНЕРГОЗБУТ" з питання своєчасності сплати узгодженої суми податкового зобов`язання з податку на додану вартість згідно податкової декларації з податку на додану вартість за вересень 2021 року № від 20.10.2021, про що складено акт від 29.12.2021 №480/35-00-04-01-12/42206328.

Перевіркою встановлено, що станом на 01.11.2021 наявна переплата по податку на додану вартість у розмірі 2303866,49 грн. Станом на 01.11.2021 в ІКПП наявний податковий борг у зв`язку з несплатою суми податкового зобов`язання у розмірі 38065398,51 грн.

Фактична сплата податкового зобов`язання згідно податкової декларації з податку на додану вартість за вересень 2021 року № від 20.10.2021 в повному обсязі відбулось на підставі: платіжного доручення № 310486891 від 09.11.2021 у сумі 8000000 грн., затримка терміну сплати податкового зобов`язання 8 календарних днів; платіжного доручення № 312157412 від 12.11.2021 у сумі 3000000 грн, затримка терміну сплати податкового зобов`язання 11 календарних днів; платіжного доручення № 312092244 від 12.11.2021 у сумі 5000000 грн, затримка по терміну сплати податкового зобов`язання 11 календарних днів; платіжного доручення № 312430698 від 15.11.2021 у сумі 7000000 грн, затримка терміну сплати податкового зобов`язання 14 календарних днів; платіжного доручення №313716691 від 16.11.2021 у сумі 4500000 грн, затримка терміну сплати податкового зобов`язання 15 календарних днів; зараховано від`ємного значення у зменшення боргу з ПДВ по податковій декларації податку на додану вартість за жовтень 2021 року від 22.11.2021 № у сумі 10565398,51 грн., затримка терміну сплати податкового зобов`язання 21 календарний день.

Порушення встановлені актом перевірки стали підставою для винесення податкового повідомлення-рішення від 31.01.2022 № 20/, яким підприємству з урахуванням приписів ст. 124 Податкового кодексу України щодо несвоєчасної сплати грошового зобов`язання у розмірі 27500000,00 грн, нараховано штраф у розрахунку 25 відсотків від суми простроченої суми грошового зобов`язання.

Не погодившись з вказаним податковим повідомленням-рішенням, позивач оскаржив його до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх обгрунтованості.

Колегія суддів не погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, порядок їх адміністрування, права та обов`язки платників податків, контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, відповідальність за порушення податкового законодавства, функції та правові основи діяльності контролюючих органів та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику врегульовані Податковим Кодексом України.

Пунктом 36.1 статті 36 ПК України визначено, що податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Згідно з пп.16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Підпунктом14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України, грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно пункту 50.1 статті 50 ПК України у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначенихстаттею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов`язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

У відповідності до пункту 54.1 статті 54 ПК України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Не підлягає оскарженню грошове зобов`язання, самостійно визначене платником податків (пункт 56.11 статті 56 ПКУ).

Відповідно до пункту 57.1 статті 57 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Пунктом 31.1 ст. 31 ПК України передбачено, що строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.

Згідно з п. 38.1 ст. 38 ПК України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Відповідно до п. 203.2 ст. 203 ПК України сума податкового зобов`язання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

Так, відповідно до п.124.1 ст. 124 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім грошового зобов`язання у вигляді штрафних (фінансових) санкцій, застосованих до нього на підставі цього Кодексу чи іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, а також пені, застосованої до нього на підставі цього Кодексу чи іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу.

Відповідно до п.124.2 ст. 124 ПК України діяння, передбачені пунктом 124.1 цієї статті вчинені умисно, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків від суми несплаченого (несвоєчасно сплаченого) грошового зобов`язання.

Законом України від 16.01.2020 №466-IX "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві" (далі - Закон №466) внесено зміни до Кодексу, у тому числі, в частині кваліфікації податкового правопорушення саме як протиправного, винного (у випадках, прямо передбачених цим Кодексом) діяння (дія чи бездіяльність) платника податку (в тому числі осіб, прирівняних до нього), контролюючих органів та/або їх посадових (службових) осіб, інших суб`єктів у випадках, прямо передбачених цим Кодексом.

Також, Законом №466 визначено, у яких випадках діяння вважається таким, що вчинене умисно, а також зазначено, що необхідною умовою притягнення особи до фінансової відповідальності за вчинення податкового правопорушення, у випадках, визначених пунктом 119.3 статті 119, пунктами 123.2 - 123.5 статті 123, пунктами 124.2, 124.3 статті 124, пунктами 125-1.2 - 125-1.4 статті 125-1 Кодексу, є встановлення контролюючими органами вини особи.

Відповідно до п.112.1, п.112.2 ст.112 ПК України особа може бути притягнута до фінансової відповідальності за вчинення податкового правопорушення за умови наявності в її діянні (дії або бездіяльності) вини, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Особа вважається винною у вчиненні правопорушення, якщо буде встановлено, що вона мала можливість для дотримання правил та норм, за порушення яких цим Кодексом передбачена відповідальність, проте не вжила достатніх заходів щодо їх дотримання.

Вжиті платником податків заходи щодо дотримання правил та норм податкового законодавства вважаються достатніми, якщо контролюючий орган не доведе, що вчиняючи певні дії або допускаючи бездіяльність за які передбачена відповідальність, платник податків діяв нерозумно, недобросовісно та без належної обачності.

Отже, не вжиття платником податків достатніх заходів щодо дотримання правил та норм податкового законодавства, або якщо контролюючий орган доведе, що вжиті платником податків заходи щодо дотримання правил та норм податкового законодавства вважаються не достатніми, платник податків вважається винною у вчиненні правопорушення.

При цьому, необхідно враховувати, що вжиті платником податків заходи щодо дотримання правил та норм податкового законодавства вважаються достатніми, якщо контролюючий орган не доведе, що вчиняючи певні дії або допускаючи бездіяльність, за які передбачена відповідальність, платник податків діяв нерозумно, недобросовісно та без належної обачності.

Таким чином, умовами, які визначають вину особи, у розумінні ст. 112 Кодексу є: - встановлення можливості дотримання особою правил та норм, за порушення яких Кодексом передбачена відповідальність, проте не вжиття цією особою достатніх заходів щодо їх дотримання; - доведення контролюючим органом того, що вчиняючи певні дії або допускаючи бездіяльність, за які передбачена відповідальність, платник податків діяв нерозумно, недобросовісно та без належної обачності.

Саме можливість особою дотримуватися правил та норм, за порушення яких Кодексом передбачена відповідальність, однак не вжиття нею достатніх заходів щодо їх дотримання, через вчинення дій, які можуть бути кваліфіковані як нерозумні, недобросовісні та без належної обачності, за умови доведення цього контролюючим органом, є свідченням вини особи, у вчинені податкового правопорушення.

Таким чином, обов`язок доведення вини, ПК України покладено на контролюючий орган, без виконання якого, особу не можливо притягнути до фінансової відповідальності за податкове правопорушення, для кваліфікації якого, умовою є наявність вини.

Отже, відповідальність за скоєння податкового правопорушення, що передбачена, у тому числі, пунктами 124.2, статті 124 ПКУ настає лише у разі, коли контролюючий орган доведе, що платник податків мав можливість вжити заходи щодо дотримання правил та норм ПК України, але не вчиняв певні дії або допускаючи бездіяльність, діяв нерозумно, недобросовісно та без належної обачності, а не навпаки, як помилково вважає відповідач, зазначаючи у відзиві на позовну заяву, що саме платник податків повинен довести обставини на підтвердження того, що затримка сплати узгодженого грошового зобов`язання вчинена ним не умисно.

Податковим органом зафіксовано та позивач не заперечує, що ним допущено несвоєчасну сплату податкового зобов`язання з податку на додану вартість.

Відповідач зазначає, що згідно податкового законодавства позивач проводить облік ПДВ від реалізації електроенергії та придбання за касовим методом. Відповідно даних Балансу "Звіт про фінансовий стан" станом на 30.09.2021 залишок коштів по рахункам складає 39,5 млн. грн. За даними декларації з податку на додану вартість за жовтень 2021 року позивачем отримано від постачальників за товари (роботи, послуги) - 1251.5 млн грн. та сплачено постачальникам за товари (роботи, послуги) - 350,8 млн. грн.. в т.ч. за попередні періоди 245.9 млн. грн.

Підприємство листом від 04.01.2022 №01-09/61 надало інформацію щодо перерахування коштів протягом жовтня 2021 року, зокрема: поповнення електронного рахунку в системі електронного адміністрування ПДВ -2279 тис. грн., сплата податків з доходів власників приватних домогосподарств, нарахованих за електричну енергію, вироблену з енергії сонячного випромінювання та з доходів фізичних осіб за орендовані приміщення - 2169 тис. грн., сплата внеску на регулювання у IV кв. 2021, які сплачують суб`єкти господарювання від діяльності з постачання електричної енергії згідно з постановою НКРЕКП від 06.04.2017 №491 - 2020 тис. грн., оплата за куповану електричну енергію - 1030083 тис. грн., оплата послуг з розподілу та передачі електричної енергії - 102197 тис. грн., оплата інших товарів та послуг згідно з умовами договорів - 9542 тис. грн., оплата послуг банків за переказ платежів та інші банківські послуги, судові витрати - 2984 тис. грн., виплата заробітної плати та податків, пов`язаних з цією виплатою - 10821 тис. грн.

Отже, залишок грошових коштів у позивача станом на 31.10.2021 становив 128,9 млн. грн., тоді як в рахунок сплати ПДВ в сумі 38065398,51 грн, по декларації за вересень 2021 року сплата склала 0,00 грн, при граничному строку сплати - 01.11.2021.

Матеріалами справи підтверджено, що ПрАТ "Харківенергозбут" своєчасно подано декларацію з податку на додану вартість за вересень 2021 року № від 20.10.2021, у якій відображена сума позитивного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду (позитивне значення), яке сплачується до державного бюджету у сумі 40369265,00 грн., граничний термін сплати 01.11.2021.

Відповідно до інтегрованої картки платника станом на 01.11.2021 наявна переплата по податку на додану вартість у розмірі 2303866,49 грн. Також, станом на 01.11.2021 наявний борг у зв`язку з несплатою суми податкового зобовязання у розмірі 38065398,51 грн.

Так, фактична сплата/погашення податкового зобов`язання згідно податкової декларації з податку на додану вартість за вересень 2021 року № від 20.10.2021 відбулась на підставі платіжний доручень, а саме: № 310486891 від 09.11.2021 у сумі 8000000 грн., затримка терміну сплати податкового зобов`язання 8 днів; №312157412 від 12.11.2021 у сумі 3000000,00 грн., затримка по терміну сплати податкового зобов`язання 11 календарних днів; №312092244 від 12.11.2021 у сумі 5000000,00 грн., затримка сплати податкового зобов`язання 11 календарних днів; №312430698 від 15.11.2021 у сумі 7000000,00 грн, затримка по терміну сплати податкового зобов`язання 14 календарних днів; №313716691 від 16.11.2021 в сумі 4500000,00 грн., затримка по терміну сплати податкового зобов`язання 15 календарних днів. Зараховано від`ємного значення у зменшення боргу з ПДВ по податковій декларації податку на додану вариість за жовтень 2021 року від 22.11.2021 № у сумі 10565398,51 грн., затримка терміну сплату податкового зобов`язання 21 календарний день.

Отже, за результатами перевірки встановлено затримку сплати узгодженої суми податкових зобов`язань з ПДВ у сумі 38065398,51 грн., прострочення складає від 8 до 15 днів, чим порушено п.57.1 ст.57, п.203.2 ст.203 Податкового Кодексу України.

Також, ПрАТ "ХАРКІВЕНЕРГОЗБУТ" надані заперечення до акту, які розглянуті комісією Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків із розгляду заперечень та пояснень до актів перевірок.

Підприємство у запереченнях до акту перевірки повідомляло, що вживало достатніх заходів по дотриманню строків сплати узгодженої суми податкового зобов`язання з податку на додану вартість згідно податкової декларації за вересень 2021 року.

Однак, за рахунок відсутніх доказів які б послугували підставою для визнання факту, що несвоєчасна сплата та зобов`язань відбулась не з вини ПрАТ "ХАРКІВЕНЕРГОЗБУТ", висновки акту від 29.12.2021 №480/35-00-04-01-12/42206328 залишені без змін. Прийнято податкове повідомлення - рішення №20/ від 31.01.2022 накладено штраф в розмірі 25 відсотків на загальну суму 6875000,00 грн.

Колегія суддів зазначає, що пунктом 36.1 ст. 36 ПКУ визначено, що податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Згідно п. 31.1 ст. 31 ПКУ, строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.

Відповідно до п. 54.1 ст. 54 ПКУ, крім випадків, передбачених пода законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або гро зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточг розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Абзацом 1 п. 57.1. ст. 57 ПКУ зазначено те, що платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідно граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларацій, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 124.1. ст. 124 у разі якщо платник податків не сплачує узгоджені грошового зобов`язання (крім грошового зобов`язання у вигляді штрафних (фінансових санкцій, застосованих до нього на підставі цього Кодексу чи іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, а також пені, застосованої до нього на підставі Кодексу чи іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу в таких розмірах:

- при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку суми грошового зобов`язання, - у розмірі 5 відсотків погашеної суми податкового боргу при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку спл грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Зазначена норма, як виплаває з її змісту, є універсальним приписом, який підлягає застосуванню в будь-яких випадках прострочення сплати узгодженого податкового зобов`язання незалежно від того, з яких причин платником податків було здійснено несвоєчасну сплату. Після фактичного погашення боргу платник податку повинен сплатити суму штрафу в розмірі, який залежить від терміну прострочення.

Аналогічний висновок містить постанова Верховного суду від 03.08.2023 по справі 520/22505/21, що враховується судом відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.

Відповідно до п. 124.2, ст. 124 діяння, передбачені пунктом 124.1 цієї статті умисно, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків від суми несплаченого (несвоєчасно сплаченого) грошового зобов`язання.

Так, відповідно до за відображеними даними в декларації з податку на додану вартість за жовтень 2021 року ПрАТ "ХАРКІВЕНЕРЕОЗБУТ" отримано від постачальників за товари (роботи, пс 1251,5 млн. грн. та сплачено постачальникам за товари (роботи, послуги) - 1350,8 м. т.ч. за попередні періоди 245,9 млн. грн.

Крім того підприємство листом від 04.01.2022 №01-09/61 надало інформацію перерахування коштів протягом жовтня 2021 року, а саме: поповнення електронного рахунку в системі електронного адміністрування 2279 тис. грн.; сплата податків з доходів власників приватних домогосподарств, нарахованих за електричну енергію, вироблену з енергії сонячного випромінювання та з доходів фізичних осіб за орендовані приміщення - 2169 тис. грн.; сплата внеску на регулювання у IV кв. 2021, які сплачують суб`єкти господарювання в діяльності з постачання електричної енергії згідно з постановою НКРЕКП від 06.04.2017 - 2020 тис. грн.; оплата за куповану електричну енергію - 1030083 тис. грн.; оплата послуг з розподілу та передачі електричної енергії - 102197 тис. грн.; оплата інших товарів та послуг згідно з умовами договорів - 9542 тис. грн.; оплата послуг банків за переказ платежів та інші банківські послуги, судові витрати - 2984 тис. грн.; виплата заробітної плати та податків, пов`язаних з цією виплатою - 10821 тис. грн.

Також, позивач зазначив, що він, як суб`єкт ринку електричної енергії, на якого покладено виконання спеціальних обов`язків, вчиняв всі залежні від нього дії з метою здійснення своєчасних розрахунків з суб`єктами ринку електричної енергії, задля уникнення статусу "Переддефолтний"/"Дефолтний" та переведення 1,2 млн особових рахунків споживачів-фізичних осіб, 1600 об`єктів бюджетної та соціальної сфери м. Харкова та Харківської області.

Також, ПрАТ"Харківенергозбут" у жовтні 2021 року купив у ДП "НАЕК "Енергоатом" електричну енергію на суму 150438121,37 грн., протягом вересня 2021 року ПрАТ "Харківенергозбут" здійснив платежі за послуги з передачі електричної енергії ПАТ "НЕК "Укренерго" на загальну суму 150881078,02 грн. Також у позивача виникло зобов`язання перед ПАТ "НЕК "Укренерго" за жовтень 2021 року у сумі 124833225,91 грн. та перед АТ "Харківобленерго" за жовтень 2021 року у сумі 264438145,44 грн.

Вказує, що в порушення п. 201.10 ст. 201 ПК України оператор системи розділу АТ "Харківобленерго" не зареєструвало своєчасно до 15.10.2021 податкові накладні, складені у вересні 2021 на суму 38089916,67 грн в ЄРПН, що позбавило позивача віднести на податковий кредит та включити в податкову декларацію у вересні 2021 року, але було включено в декларацію у жовтні 2021 року.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до п.п. 198.6 п. 198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими п. 201.11 ст. 201 цього Кодексу.

Суми податку, сплачені (нараховані) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних/розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням строку реєстрації, включаються до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкові накладні/розрахунки коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, але не пізніше ніж через 1095 календарних днів з дати складання податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних.

Згідно абз. 21 п. 201.10 ст. 201 ПК України, у разі допущення продавцем товарів/послуг помилок при зазначенні обов`язкових реквізитів податкової накладної, передбачених п. 201.1 ст. 201 цього Кодексу, та/або порушення продавцем/покупцем граничних термінів реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрація яких зупинена згідно з п. 201.16 цієї статі) податкової накладної та/або розрахунку коригування покупець/продавець таких товарів/послуг має право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву зі скаргою на такого продавця/покупця. Таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів, що настають за граничним терміном подання податкової декларації за звітний (податковий) період, у якому не надано податкову накладну або допущено помилки при зазначенні обовязкових реквізитів податкової накладної та/або порушено граничні терміни реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних. До заяви додаються копії товарів чеків або інших розрахункових документів, що засвічують факт сплати податку у зв`язку з придбанням таких товарів/послуг, або копії первинних документів, складених відповідно до ЗУ "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", що підтверджують факт отримання таких товарів/послуг.

До суду першої та апеляційної інстанції ПрАТ "Харківенергозбут" не надано доказів подання заяви зі скаргою у відношенні АТ "Харківобленерго" разом із податковою декларацією з ПДВ за вересень 2021 року № від 20.10.2021, як і не надано доказів звернення до АТ "Харківобленерго" із запитом про здійснення реєстрації виписаних податкових накладних в ЄРПН на суму 38089916,67 грн. в строк до 15.10.2021.

При цьому, відповідно до Балансу "Звіт про фінансовий стан" станом на 30.09.2021 залишок коштів на рахунках в банках складає 39451,00 млн. грн. За відображеними даними в декларації з податку на додану вартість за жовтень 2021 року ПрАТ " Харківенергозбут" отримано від постачальників за товари (роботи, послуги) 1251,5 млн. грн. та сплачено постачальникам за товари (роботи, послуги) 1350,8 млн. грн., в т.ч. за попередні періоди 245,9 млн. грн.

Однак, за рахунок наявності грошових коштів на рахунках, сплати ПДВ у сумі 38065398,51 грн. ПрАТ "ХАРКІВЕНЕРГОЗБУТ" по декларації за вересень 2021 року не відбулось.

Таким чином, в порушення п. 87.9 ст. 87 Податкового кодексу України, при наявності достатніх коштів у підприємства була можливість своєчасно виконати обов`язок зі сплати податкового зобов`язання.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що ПрАТ "Харківенергозбут" не вжито всіх достатніх заходів щодо дотримання строків сплати узгодженого зобов`язання з ПДВ у сумі 38065398,51 грн.

Також позивач зазначає, що він був позбавлений виконати в строк податкові зобов`язання через брак коштів у зв`язку із запровадженням змін до Положення про покладання спеціальних обовязків на учасників ринку електричної енергії для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії, тобто позивачем допущено порушення термінів сплати самостійно задекларованих податкових зобов`язань не зі своєї власної вини. Вказує, що зазначені обставини виключають можливість притягнення ПрАТ"Харківенергозбут" до відповідальності за ст. 124 ПК України, оскільки дії позивача є розумними, добросовісними, вчиненими з належною обачністю.

З цього приводу, колегія суддів зазначає, що згідно п. 109.1-109.4 ст. 109 ПК України податковим правопорушенням є протиправне, винне (у випадках, прямо передбачених цим Кодексом) діяння (дія чи бездіяльність) платника податку (в тому числі осіб, прирівняних до нього), контролюючих органів та/або їх посадових (службових) осіб, інших суб`єктів у випадках, прямо передбачених цим Кодексом. Діяння вважаються вчиненими умисно, якщо існують доведені контролюючим органом обставини, які свідчать, що платник податків удавано, цілеспрямовано створив умови, які не можуть мати іншої мети, крім як невиконання або неналежне виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Відповідно до п. 112.1, п. 112.2 ст. 112 ПК України особа може бути притягнута до фінансової відповідальності за вчинення податкового правопорушення за умови наявності в її діянні (дії або бездіяльності) вини, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Особа вважається винною у вчиненні правопорушення, якщо буде встановлено, що вона мала можливість для дотримання правил та норм, за порушення яких цим Кодексом передбачена відповідальність, проте не вжила достатніх заходів щодо їх дотримання.

Юридичним фактом, з яким законодавець пов`язує відповідальність у вигляді штрафу за п. 124.3 ст. 124 ПК України, є обов`язок доведення контролюючим органом умислу платника податків, а саме, що платник податків мав можливість вжити заходи щодо дотримання правил та норм ПК України, але умисно не вчиняв певні дії щодо сплати узгодженої суми грошового зобов`язання.

Тобто, штрафні санкції за порушення строків сплати узгоджених податкових зобов`язань є податковим правопорушенням, за яким відповідальність застосовується до платника податку, який допустив протиправну бездіяльність.

Також слід зазначити, що обов`язок платника, першочергово, є своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати податкові зобов`язання, незалежно від будь-яких обставин, а у випадку невиконання такого обов`язку контролюючий орган зобов`язаний застосувати до платника відповідні фінансові санкції.

Аналогічні висновки містить постанова Верховного Суду від 15.02.2023 по справі №280/1006/21 та від 16.11.2023 по спраі №160/24147/21, що враховується судом відповідно до ч. 4 ст. 242 КАС України.

При цьому колегія суддів зауважує, що нормами ПК України не передбачено умов, за яких несвоєчасна сплата податкових зобов`язань може вважатись такою, що відбулась з поважних причин, однак її наявність досліджується через призму обставин справи в кожному конкретному випадку.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що позивачем не доведено, що він здійснив всі достатні, необхідні та залежні від нього заходи з метою дотримання правил та норм, визначених у положеннях чинного законодавства, а також не довів, що позивач, як платник податків, вчиняв всі необхідні активні дії, зокрема, щодо повідомлення відповідача про неможливість сплати податкових зобов`язань через відсутність коштів на рахунках чи неможливістю їх використання та щодо відшкодуванням необхідних коштів.

Посилання Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на те, що вся сукупність обставин підтверджує умисне несвоєчасне виконання позивачем своїх податкових зобов`язань, колегія суддів вважає доведеним, оскільки особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок (тягар) доказування у публічно-правовому спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій (бездіяльності), законність прийнятих рішень (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Отже, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що позивачем допущено порушення термінів сплати самостійно задекларованих податкових зобов`язань не з власної вини, зазначивши що підприємтво не могло вчасно виконати такий обов`язок з обгрунтованих причин.

Не врахування судом першої інстанції зазначених обставин, призвело до неправильного вирішення справи, а відтак рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню відповідно до положень ст. 317 КАС України з прийняттям постанови про відмову у задоволенні позовних вимог.

Ухвалюючи дане судове рішення, колегія суддів керується ст. 322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення "Серявін та інші проти України") та Висновком №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі "Серявін та інші проти України" (п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору у цій справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, про скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям постанови про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків задовольнити.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.11.2022 по справі № 520/2946/22 скасувати.

Прийняти постанову, якою у задоволенні адміністративного позову Приватного акціонерного товариства "ХАРКІВЕНЕРГОЗБУТ" до Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя А.О. Бегунц
Судді Л.В. Курило С.С. Рєзнікова
Повний текст постанови складено 11.12.2023 року