Справа № 420/24558/23
Суддя: Бездрабко О.І.
Дата ухвалення: 2023-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бездрабка О.І., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України у Херсонській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі - відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України у Херсонській області (далі - відповідач-2), в якій просить:

- скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про відмову у призначенні дострокової пенсії за віком до п.3 ч.1 ст.115 Закону № 1058-IV № 90 від 07.08.2023 р.;

- зобов`язати відповідачів призначити позивачці дострокову пенсію за віком до п.3 ч.1 ст.115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Позов обґрунтовує тим, що є матір`ю інваліда з дитинства ОСОБА_2 , який з 1988 року знаходився під лікарським наглядом у Херсонському міському психіатричному центрі з діагнозом: "затримка речового та інтелектуального розвитку" та є інвалідом ІІ групи з дитинства безстроково. 31.07.2023 р. звернулася до відповідача-2 із заявою про призначення дострокової пенсії як матері особи, яка є інвалідом з дитинства. За принципом екстериторіальності заява розглянута відповідачем-1, рішенням якого № 90 від 07.08.2023 р. позивачу відмовлено у призначенні пенсії на підставі п.3 ч.1 ст.115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у зв`язку з відсутністю документів про визнання дитини інваліда з дитинства до шестирічного віку. За таких обставин позивач змушена звернутися до суду за захистом своїх прав.

Ухвалою від 15.09.2023 р. у справі відкрито спрощене провадження та надано відповідачам п`ятнадцятиденний строк для подані відзиву на позовну заяву.

Ухвалою від 19.09.2023 р. відмовлено в задоволенні клопотання представника позивача про звільнення від сплати судового збору, позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

У встановлений судом строк позивач усунула недоліки позовної заяви і ухвалою від 25.09.2023 р. продовжено розгляд справи.

06.10.2023 р. від відповідача-2 надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого просить відмовити в задоволенні позову. Вказує на те, що за принципом екстериторіальності ГУ ПФУ у Вінницькій області розглянуто заяву ОСОБА_1 про призначення дострокової пенсії за віком до п.3 ч.1 ст.115 Закону № 1058-IV та відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з недотриманням Порядку № 22-1 від 25.11.2005 р., а саме не підтверджено факт виховання дитини з інвалідністю до досягнення нею шестирічного віку. Згідно наданих позивачем документів, інвалідність ОСОБА_2 вперше встановлено у віці 13 повних років. Також вказує на відсутність підстав для покладення зобов`язань щодо призначення пенсії, оскільки призначення пенсії відноситься до виключних повноважень пенсійного органу.

17.10.2023 р. позивач надала до суду відповідь на відзив відповідача-2, в якому зазначила про безпідставність викладених у ньому обставин.

30.10.2023 р. від відповідача-1 надійшов відзив, згідно якого просить відмовити у задоволенні позову. Вказує на те, що 31.07.2023 р. ОСОБА_1 звернулася до територіальних органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення дострокової пенсії за віком згідно п.3 ч.1 ст.115 Закону № 1058, яку за принципом екстериторіальності розглянуто відповідачем-1. За наслідками розгляду вказаної заяви прийнято рішення про відмову у призначення пенсії від 07.08.2023 р. № 90. Згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 01.09.1981 р. не зарахований період роботи з 05.09.1983 р. по 21.08.1984 р., оскільки період завірений печаткою, за відбитком якої неможливо ідентифікувати установу. Для зарахування даного періоду необхідно надати уточнюючу довідку про роботу, видану на підставі первинних документів. До страхового стажу зараховано період догляду за дитиною ОСОБА_2 до 3-х років ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ). Згідно поданих документів та за даними індивідуальних відомостей про застраховану особу з бази даних реєстру застрахованих осіб, страховий стаж позивачки складає 17 років 01 місяць 22 дні. В той же час позивачем не підтверджено факт виховання дитини з інвалідністю до досягнення нею шестирічного віку. Таким чином, прийнято законне та обґрунтоване рішення про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно Закону № 1058.

З урахуванням вимог п.2 ч.1 ст.263 КАС України суд розглядає справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) та за наявними у ній матеріалами.

Дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до медичного висновку від 08.04.1999 р. № 4 у ОСОБА_2 наявне захворювання "олігофренія в стадії дебільності", яке відповідає розділу І пункту І Переліку медичних показань, які дають право на отримання допомоги на дітей-інвалідів з дитинства у віці до 16 років, затвердженого Міністерством охорони здоров`я України від 05.12.1991 р. № 175.

Як вбачається із виписки акту огляду МСЕК від 18.11.2020 р. № 603842 ОСОБА_2 встановлено ІІ групу інвалідність, де в графі причини інвалідності зазначено "з дитинства".

31.07.2023 р. позивач звернулася до ГУ ПФУ в Херсонській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до п.3 ч.1 ст.115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області № 90 від 07.08.2023 р. відмовлено у призначенні дострокової пенсії за віком до п.3 ч.1 ст.115 Закону № 1058-IV, оскільки згідно поданих документів та за даними індивідуальних відомостей про застраховану особу з бази даних реєстру застрахованих осіб, страховий стаж заявниці складає 17 років 01 місяць 22 дні. Згідно трудової книжки НОМЕР_2 від 01.09.1981 р. не зарахований період роботи з 05.09.1983 р. по 21.08.1984 р., оскільки період завірений печаткою, відтиск якої не містить чіткої інформації. Відповідно до Порядку № 22-1 від 25.11.2005 р. відсутні документи про визнання дитини інваліда з дитинства до шестирічного віку.

Вважаючи дане рішення протиправним, позивач звернулася до суду з позовом про його скасування.

Надаючи оцінку спірним відносинам, суд виходить з наступних приписів законодавства.

Відповідно до ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 р. № 1058-IV(далі - Закон № 1058-IV).

Відповідно до ст.1 Закону № 1058-ІV пенсія щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Згідно з п.3 ч.1 ст.115 Закону № 1058-IV право на призначення дострокової пенсії за віком мають жінки, які народили п`ятьох або більше дітей та виховали їх до шестирічного віку, матері осіб з інвалідністю з дитинства, які виховали їх до зазначеного віку, після досягнення 50 років та за наявності страхового стажу не менше 15 років. При цьому до числа осіб з інвалідністю з дитинства належать також діти з інвалідністю віком до 18 років.

Отже, право на дострокову пенсію за віком мають матері, які виховали інвалідів з дитинства до шестирічного віку (після досягнення матір`ю 50 років та за наявності не менше 15 років страхового стажу).

За змістом наведеної норми однією з обов`язкових умов для призначення дострокової пенсії за віком є виховання до шестирічного віку саме дитини - інваліда з дитинства.

Загальний підхід до змістовного наповнення поняття "особа з інвалідністю" на момент виникнення спірних відносин установлювався в ст.2 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні", а також у ст.1 Закону України "Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні". Зокрема, такий статус могла мати особа зі стійким розладом функцій організму, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження її життєдіяльності, унаслідок чого держава зобов`язана створити умови для реалізації нею прав нарівні з іншими громадянами та забезпечити її соціальний захист.

Відповідно до абз.3 ст.1 Закону України "Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні" від 06.10.2005 р. № 2961-IV дитина з інвалідністю це особа віком до 18 років (повноліття) зі стійким розладом функцій організму, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження її життєдіяльності, внаслідок чого держава зобов`язана створити умови для реалізації нею прав нарівні з іншими громадянами та забезпечити її соціальний захист.

Визначення терміну "інвалід з дитинства" не міститься ані в Законі України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні", ані в Законі України "Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю".

При цьому за змістом абз.2 п.26 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 р. № 1317, інвалідність з дитинства розглядається як причина інвалідності. Згідно з п.14 цього Положення причинний зв`язок інвалідності з хворобами, перенесеними у дитинстві, установлюється за наявності документів лікувально-профілактичних закладів, що свідчать про початок захворювання або травму, перенесену до вісімнадцятирічного віку.

Зі змісту п.3 ч.1 ст.115 Закону № 1058-ІV вбачається, що пільга, пов`язана зі зменшенням жінкам пільгового віку та страхового стажу, установлювалася лише тим матерям інвалідів з дитинства та дітей інвалідів до 18 років, які виховували їх за підтвердженого стану інвалідності на момент досягнення дитиною 6 років.

Отже, для призначення пенсії на підставі Закону № 1058-ІV має значення не факт установлення інвалідності, а термін (момент) настання інвалідності у дитини, що повинен мати місце протягом періоду життя дитини з моменту народження і до інвалідності у дитини до досягнення шестирічного віку, оскільки виховання дитини-інваліда у віці до 6 років створює для жінки більше перешкод для участі у суспільно-корисній діяльності, наслідком якої є отримання заробітної плати і страхового стажу, що зумовлюється сплатою страхувальником єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Непрямим підтвердженням цього є встановлена ч.6 ст.179 Кодексу законів про працю України можливість надання жінці в обов`язковому порядку відпустки без збереження заробітної плати у разі, якщо дитина потребує домашнього догляду, тривалістю, визначеною у медичному висновку, але не більш як до досягнення дитиною шестирічного віку. Натомість, за відсутності медичних показань до догляду за дитиною жінка не матиме можливості перебувати у такій відпустці і має прийняти рішення про вихід на роботу або припинення трудових відносин з роботодавцем.

Відповідно до ч.12 ст.7 Закону України "Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні" Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності медико-соціальними експертними комісіями та лікарсько-консультативними комісіями лікувально-профілактичних закладів затверджується Кабінетом Міністрів України. Серед повноважень лікарсько-консультативних комісій, визначених Положенням про лікарсько-консультативну комісію, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.11.2013 р. № 917, визначено надання висновку, що дитина мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку.

Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 р. № 22-1 і зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 р. за № 1566/11846, в абз.11 пп.5 п.2.1 установлено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи про народження дитини, виховання її до шестирічного віку, про визнання дитини заявника особою з інвалідністю з дитинства або дитиною з інвалідністю (при призначенні пенсії згідно з абзацом першим пункту 3 частини першої статті 115 Закону).

Пунктами 2.17, 2.18 Порядку № 22-1 визначено, що при призначенні пенсій жінкам, які народили п`ятеро або більше дітей і виховали їх до шестирічного віку, матерям осіб з інвалідністю з дитинства, які виховали їх до шестирічного віку, а також, у разі відсутності матері або за її згодою, чоловікам, які здійснювали виховання п`ятьох або більше дітей чи дитини з інвалідністю, факт народження дитини встановлюється на підставі свідоцтва про народження, а її виховання до зазначеного віку на підставі свідоцтва про народження чи паспорта дитини. У разі смерті дитини подається свідоцтво про смерть.

Визнання особою з інвалідністю з дитинства або дитиною з інвалідністю засвідчується випискою з акта огляду в МСЕК, медичним висновком закладу охорони здоров`я, посвідченням одержувача допомоги, довідкою органу, що призначає допомогу, про період призначення допомоги. У разі якщо дитина визнана дитиною з інвалідністю після досягнення шестирічного віку або особою з інвалідністю з дитинства після досягнення вісімнадцятирічного віку, надається відповідно висновок лікарсько-консультаційної комісії про те, що вона мала медичні показання для визнання її дитиною з інвалідністю до досягнення шестирічного віку, та/або висновок МСЕК про можливість настання інвалідності до досягнення особою вісімнадцятирічного віку (висновок про час настання інвалідності).

Тобто такий висновок дає можливість опосередковано підтвердити факт догляду матері за дитиною, яка мала право на отримання статусу дитини-інваліда до досягнення шестирічного віку, як це передбачено положеннями Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Із вказаного вбачається, що мати дитини-інваліда має право на призначення дострокової пенсії за віком у тому разі, якщо дитина, яку вона виховує, визнана дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку. Якщо дитина визнана дитиною-інвалідом після досягнення нею шестирічного віку, або інвалідом з дитинства після досягнення вісімнадцятирічного віку, мати цієї дитини має право на отримання зазначеної пенсії лише у разі наявності висновку лікарсько-консультативної комісії, що дитина мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.05.2019 р. у справі № 330/2181/16-а та постанові Верховного Суду від 19.10.2020 р. у справі № 510/475/17.

Судом установлено та вбачається із матеріалів справи, що позивач, ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 .

Згідно виписки з акту огляду МСЕК № 603842 ІІ група інвалідності дитині встановлена з 01.12.2020 р., тобто у віці 14 років.

Суд звертає увагу, що умовою для призначення позивачу пенсії згідно з п.3 ч.1 ст.115 Закону № 1058-IV є надання нею при зверненні до пенсійного органу висновку лікарсько-консультаційної комісії про те, що її син мав медичні показання для визнання її дитиною з інвалідністю до досягнення шестирічного віку.

Відмовляючи у призначенні позивачу пенсії за віком відповідно до п.3 ч1 ст.115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" ГУ ПФУ у Вінницькій області у спірному рішенні зазначило, що у разі якщо дитина визнана дитиною з інвалідністю після досягнення шестирічного віку або особою з інвалідністю з дитинства після досягнення вісімнадцятирічного віку, надається відповідно висновок лікарсько-консультаційної комісії про те, що вона мала медичні показання для визнання її дитиною з інвалідністю до досягнення шестирічного віку, та/або висновок МСЕК про можливість настання інвалідності до досягнення особою вісімнадцятирічного віку (висновок про час настання інвалідності).

Враховуючи, що подані позивачем документи не містять належних доказів настання інвалідності у дитини до шестирічного віку, зокрема, відповідний висновок лікарсько-консультативної комісії про те, що дитина позивача мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку, суд дійшов висновку, що позивачем не підтверджено право на призначення дострокової пенсії за віком.

За таких обставин, рішення відповідача-1 від 07.08.2023 р. № 90 про відмову у призначенні пенсії є правомірним.

Частиною 1 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.2 ст.77 КАС України).

Положеннями ч.1 ст.90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

З огляду на викладене, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_3 .

Керуючись ст.ст.9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255, 263 КАС України, суд -

вирішив:

Відмовити в задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_4 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (21028, м.Вінниця, вул.Хмельницьке шосе, буд.7, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (73005, м.Херсон, вул.28 Армії, буд.6, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя О.І. Бездрабко