Справа № 440/390/23
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2023-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2023 р. Справа № 440/390/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Жигилія С.П.,

Суддів: Перцової Т.С. , Русанової В.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка виступає законним представником малолітньої ОСОБА_2 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 20.03.2023 по справі № 440/390/23 (суддя Чеснакова А.О.; м. Полтава)

за позовом ОСОБА_1 , яка виступає законним представником малолітньої ОСОБА_2

до Державної податкової служби України , Головного управління ДПС у Полтавській області

про зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , яка виступає законним представником малолітньої ОСОБА_2 (надалі також - позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Полтавській області (далі - відповідач 1, ГУ ДПС у Полтавській області), Державної податкової служби України (далі - відповідач 2, ДПС України) у якому просила суд:

- зобов`язати Державну податкову службу України не вносити про малолітню дитину ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , інформацію до Державного реєстру фізичних осіб-платників податків, використовуючи цифрові ідентифікатор (ідентифікаційний номер, серія та номер паспорта, номер облікової картки платника податків і інші форми) та зберегти за нею форму обліку платників податків за: прізвищем, іменем та по батькові, роком народження та за місцем реєстрації згідно зі статтями 28, 294, 296 ЦК України;

- зобов`язати Головне управління ДПС у Полтавській області вести облік малолітньої дитини ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 як платника податків без застосування цифрового ідентифікатора (ідентифікаційного номера, серії та номера паспорту, номера облікової картки платника податків і інших форм), а саме: за прізвищем, іменем та по батькові, роком народження і за місцем реєстрації;

- зобов`язати Головне управління ДПС у Полтавській області видати малолітній дитині ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 довідку з текстом: "Має право здійснювати будь-які платежі без цифрового ідентифікатора" та завірити підпис відповідальної особи круглою гербовою печаткою;

- зобов`язати Головне управління ДПС у Полтавській області після отримання малолітньою дитиною ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 паспорта громадянина України на стор. 7, 8 або 9 вчинити запис про наявність права здійснювати будь-які платежі без цифрового ідентифікатора та завірити підпис відповідальної особи круглою гербовою печаткою.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначала, що органи податкової служби протиправно відмовляють у невнесенні даних її малолітньої дитини, ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , до Державного реєстру фізичних осіб-платників та в обліку її дитини за прізвищем, ім`ям, по-батькові, місцем реєстрації та з роком народження. Позивач зазначила, що її дитина є релігійною особою, віра якої не допускає цифрового замінника імені особи. Стаття 35 Конституції України передбачає свободу світогляду і віросповідання, а присвоєння цифрового ідентифікатора ОСОБА_2 буде порушенням її свободи світогляду і віросповідання. Таким чином, позивач вважає протиправною відмову податкових органів у веденні обліку її малолітньої дитини за прізвищем, ім`ям, по-батькові, місцем реєстрації та з роком народження.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 20 березня 2023 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 30.03.2005 Октябрським РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області), яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_2 ) до Головного управління ДПС у Полтавській області (вул. Європейська, 4, м. Полтава, Полтавська область, 36000, ), Державної податкової служби України (Львівська площа, 8, м. Київ, 04053, ) про зобов`язання вчинити певні дії.

Позивач не погодилась з рішенням суду першої інстанції та подала апеляційну скаргу в якій, посилаючись на його ухвалення з порушенням судом норм матеріального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 20.03.2018 та змінити рішення, задовольнивши позовні вимоги у повному обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги позивач зазначає, що під час винесення судового рішення судом першої інстанції не були враховані обставини, що позивач звернулася відносно малолітньої дитини належним чином до належних органів згідно з дії ст..ст.63 та 70 ПК; форма 1П була заповнена; відповіді, що надійшли з податкових органів, не відповідали вимогам інструкції органів ДПСУ по роботі з фізичними особами; у матеріалах справи відсутні докази правової позиції органів ГУДПС та ДПС ( згідно з дією ч. 2 ст. 71 КАС України ). Неврахування судом вказаних обставин позбавило можливості законного представника малолітнього позивача на судовий захист порушених прав ОСОБА_2 . З посиланням на існуючу судову практику позивач звертає увагу суду, що Верховним Судом також підтверджено право громадян України, які не дають згоду на обробку своїх персональних даних, на альтернативну форму обліку без присвоєння цифрового ідентифікатора, за прізвищем, ім`ям та по батькові.

Відповідач-1 подав відзив на апеляційну скаргу в якому, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Враховуючи подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження, справа розглядається в порядку письмового провадження, відповідно до приписів п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, за наявними у ній матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є матір`ю та законним представником ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 10.12.2013.

ОСОБА_2 зареєстрована у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків з 24.10.2017.

Відповідно довідки Полтавської єпархії Андріївського храму м. Полтави від 03.01.2023 позивач та її донька є прихожанами ОСОБА_3 храму міста Полтави.

Позивач звернулася до органів податкової служби з рядом заяв:

1) до ДПС України з заявою від 02.10.2022 про знищення персональних даних її дитини та подальшого обліку дитини за прізвищем, іменем та по-батькові без використання серії та номеру паспорта;

2) до ГУ ДПС у Полтавській області з заявою від 02.10.2022 про скасування всієї інформації про дитину з Державного реєстру України, про подальший облік дитини за прізвищем, іменем та по-батькові, роком народження та місцем реєстрації, про видачу довідки, про внесення до паспорту, який буде отримано дитиною у майбутньому, відмітки про здійснення платежів без цифрового номеру;

3) до ГУ ДПС у Полтавській області з заявою від 11.11.2022 про скасування та вилучення всієї інформації про її дитину з баз даних ДПС України, знищення індивідуального податкового коду дитини.

ГУ ДПС у Полтавській області, відповідно до Закону України "Про звернення громадян", надало відповіді, оформлені листами №520/К/16-31-12-03-08 від 30.11.2022 та №498/К/16-31-12-03-08 від 09.11.2022, у яких повідомило про порядок обліку фізичних осіб, зокрема дітей, та роз`яснило про можливість внесення до паспорту інформації про відмову від прийняття реєстраційного номера.

ДПС України також, відповідно до Закону України "Про звернення громадян", надало відповідь, оформлену листом №8080/К/99-00-12-04-02-09 від 04.11.2022, у якому повідомило про порядок обліку фізичних осіб, зокрема дітей, та про порядок обробки персональних даних. Також у листі роз`яснено про можливість внесення до паспорту інформації про відмову від прийняття реєстраційного номера та про відсутність в органів податкової служби можливості ведення обліку фізичних осіб в іншому порядку ніж передбачено законодавством.

Не погоджуючись з вказаною відмовою, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Відмовляючи у задоволенні вимоги про зобов`язання ГУ ДПС у Полтавській області вести облік ОСОБА_2 без застосування цифрового ідентифікатора, суд першої інстанції виходив з того, що чинне законодавство України передбачає можливість вилучення вже існуючих облікових карток з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків. Права осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, захищені шляхом надання їм права звертатися до уповноважених органів із Повідомленням форми № 1П, на підставі якого формується окремий реєстр Державного реєстру про фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків.

Оскільки ОСОБА_1 , як законний представник своєї малолітньої доньки, звернулася до контролюючих органів з заявами довільної форми про виключення даних ОСОБА_2 з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків не у відповідності до вимог Положення №822, то направлені позивачем документи були розглянуті відповідачем в порядку Закону України "Про звернення громадян".

Щодо вимоги про зобов`язання ДПС України не вносити про ОСОБА_2 дані до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків та збереження за нею форми обліку за прізвищем, ім`ям, по-батькові, роком народження та за місцем реєстрації, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 вже внесена до Державного реєстру, про що свідчить її картка платника податків, а тому обрання вказаного способу захисту прав малолітньої дитини є неактуальним та суперечить встановленим у ході розгляду справи фактам, а тому задоволенню не підлягає.

Щодо вимоги про видачу довідки з текстом "має право здійснювати будь-які платежі без цифрового ідентифікатора" суд зазначає, що законодавством не передбачено виготовлення такої довідки. Положенням №822 регламентовано використання відмітки з таким текстом (додаток 9 Положення №822), проте така відмітка вноситься до паспорта у формі книжечки, а не є окремим документом. До того ж, вказана вимога безпосередньо пов`язана з вимогою про ведення обліку ОСОБА_2 без цифрового ідентифікатора, щодо якої суд дійшов висновку про відсутність порушеного права.

Відмовляючи у задоволенні вимоги про зобов`язання ГУ ДПС у Полтавській області вчинити запис про наявність права здійснювати будь-які платежі без цифрового ідентифікатора після отримання ОСОБА_2 паспорта суд першої інстанції виходив з того, що вказана вимога заявлена на майбутнє.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, враховуючи межі перегляду, передбачені ст. 308 КАС України, апеляційний суд зазначає таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їхні посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 34 Конституції України кожному гарантовано право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб на свій вибір. Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя.

Стаття 9 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 1950 року установлює, що кожен має право на свободу думки, совісті та релігії; це право включає свободу змінювати свою релігію або переконання, а також свободу сповідувати свою релігію або переконання під час богослужіння, навчання, виконання та дотримання релігійної практики і ритуальних обрядів як одноособово, так і спільно з іншими, як прилюдно, так і приватно. Свобода сповідувати свою релігію або переконання підлягає лише таким обмеженням, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах громадської безпеки, для охорони публічного порядку, здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Відповідно до пункту 63.1 статті 63 ПК України облік платників податків ведеться з метою створення умов для здійснення контролюючими органами контролю за правильністю нарахування, своєчасністю і повнотою сплати податків, нарахованих фінансових санкцій, дотримання податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Пунктом 63.2 статті 63 ПК України установлено, що взяттю на облік або реєстрації у контролюючих органах підлягають всі платники податків.

Згідно з пунктом 63.5 статті 63 ПК України всі фізичні особи платники податків та зборів реєструються у контролюючих органах шляхом включення відомостей про них до Державного реєстру фізичних осіб платників податків у порядку, визначеному цим Кодексом.

За пунктом 63.6 статті 63 ПК України облік платників податків у контролюючих органах ведеться за податковими номерами.

Порядок визначення податкового номера встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Облік осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган, ведеться за прізвищем, ім`ям, по батькові і серією та номером діючого паспорта. У паспортах зазначених осіб контролюючими органами робиться відмітка про наявність у них права здійснювати будь-які платежі за серією та номером паспорта. Порядок внесення відмітки визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

У пункті 63.7 статті 63 ПК України установлено, що контролюючий орган зазначає податковий номер або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті) у всіх свідоцтвах, довідках, в інших документах або повідомленнях, що видаються платнику податків або надсилаються йому.

Пунктами 70.1-70.2 статті 70 ПК України встановлено, що центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, формує та веде Державний реєстр фізичних осіб-платників податків (далі Державний реєстр). До Державного реєстру вноситься інформація про осіб, які є: громадянами України; іноземцями та особами без громадянства, які постійно проживають в Україні; іноземцями та особами без громадянства, які не мають постійного місця проживання в Україні, але відповідно до законодавства зобов`язані сплачувати податки в Україні або є засновниками юридичних осіб, створених на території України.

Облік фізичних осіб платників податків, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган, ведеться в окремому реєстрі Державного реєстру за прізвищем, ім`ям, по батькові та серією і номером паспорта без використання реєстраційного номера облікової картки. До облікової картки фізичної особи платника податків та повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків) вноситься така інформація: прізвище, ім`я та по батькові; дата народження; місце народження (країна, область, район, населений пункт); місце проживання, а для іноземних громадян також громадянство; серія, номер свідоцтва про народження, паспорта (аналогічні дані іншого документа, що посвідчує особу), ким і коли виданий.

На підставі пункту 70.5 статті 70 ПК України фізична особа платник податків незалежно від віку (як резидент, так і нерезидент), для якої раніше не формувалася облікова картка платника податків та яка не включена до Державного реєстру, зобов`язана особисто або через законного представника чи уповноважену особу подати відповідному контролюючому органу облікову картку фізичної особи платника податків, яка є водночас заявою для реєстрації в Державному реєстрі, та пред`явити документ, що посвідчує особу.

Фізична особа платник податків, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, зобов`язана особисто подати відповідному контролюючому органу повідомлення та документи для забезпечення її обліку за прізвищем, ім`ям, по батькові і серією та номером паспорта, а також пред`явити паспорт.

Пунктом 1 розділу ІІ Положення про реєстрацію фізичних осіб у Державному реєстрі фізичних осіб платників податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.09.2017 №822 (далі Положення №822), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25.10.2017 за №1306/31174, визначено, що усі фізичні особи - платники податків та зборів реєструються у контролюючих органах шляхом включення відомостей про них до Державного реєстру у порядку, визначеному цим Положенням.

Облік фізичних осіб - платників податків ведеться у Державному реєстрі за реєстраційними номерами облікової картки платника податків, а осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган, ведеться в окремому реєстрі Державного реєстру за прізвищем, ім`ям, по батькові (за наявності), серією та/або номером діючого паспорта громадянина України без використання реєстраційного номера облікової картки платника податків (до паспортів зазначених осіб вноситься відмітка, яка свідчить про наявність права здійснювати будь-які платежі за серією та/або номером паспорта).

Пунктом 2 розділу ІІ Положення №822 встановлено, що реєстрація фізичних осіб у Державному реєстрі проводиться в такому порядку: отримання та перевірка документів, які подаються фізичними особами до контролюючого органу для проведення реєстрації, обліку, внесення змін, щодо додержання повноти відомостей, зазначених в Обліковій картці, Повідомленні або Заяві про внесення змін.

Пунктом 1 розділу IV Положення №822 визначено, що Державний реєстр формується на основі Державного реєстру фізичних осіб-платників податків та інших обов`язкових платежів. Складовою частиною Державного реєстру є окремий реєстр Державного реєстру, до якого вноситься інформація про фізичних осіб - громадян України, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті про право здійснювати будь-які платежі за серією та/або номером паспорта.

На підставі пункту 2 розділу IV Положення №822 до Державного реєстру вноситься інформація про осіб, які є: громадянами України; іноземцями та особами без громадянства, які постійно проживають в Україні; іноземцями та особами без громадянства, які не мають постійного місця проживання в Україні, але відповідно до законодавства зобов`язані сплачувати податки в Україні або є засновниками юридичних осіб, створених на території України.

Згідно з пунктом 1 розділу VIII Положення №822 фізична особа, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, зобов`язана особисто подати до відповідного контролюючого органу Повідомлення за формою № 1П (додаток 8), яке є водночас заявою для обліку в окремому реєстрі Державного реєстру, та пред`явити паспорт або документ, на підставі якого оформлюється паспорт вперше. У разі зміни прізвища, імені чи по батькові особа, крім паспорта, пред`являє свідоцтво про шлюб (за наявності), свідоцтво про розірвання шлюбу (за наявності), свідоцтво про зміну імені (за наявності).

Фізична особа подає Повідомлення до контролюючого органу за своєю податковою адресою (місцем проживання) або до будь-якого контролюючого органу у разі, якщо фізична особа перебуває за межами населеного пункту проживання (пункт 3 розділу VIII Положення №822).

Відповідно до пункту 4 розділу VIII Положення №822 для заповнення Повідомлення використовуються дані паспорта та інших документів, які подаються у разі зміни паспортних даних або оформлення паспорта вперше.

Аналізуючи наведені вище положення законодавства, колегія суддів доходить висновку, що можливість вилучення вже існуючих облікових карток з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків чинним законодавством передбачено. Так, права осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, захищені шляхом надання їм (їхнім представникам) права звертатися до уповноважених органів із повідомленням форми №1П, на підставі якої формується дані окремого реєстру Державного реєстру про фізичних осіб, які через релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків.

При цьому, варто зазначити, що для подання такої заяви необхідно надати відповідачу паспорт або документ, на підставі якого оформлюється паспорт вперше, зокрема, і за даними свідоцтва про народження, оскільки таке свідоцтво є документом, що посвідчує особу до досягнення нею віку, з якого може бути виданий паспорт громадянина України.

Тобто, відсутність паспорту як документа, який посвідчує особу, не є підставою, що унеможливлює облік платників податків, оскільки повідомлення форми №1П може бути заповнене і за даними документа, на підставі якого оформлюється паспорт вперше.

Аналогічний правовий підхід до застосування вказаних норм права викладено Верховним Судом у постанові від 04 серпня 2022 року по справі № 440/1066/19.

З матеріалів справи судом встановлено, що ОСОБА_1 , як законний представник своєї малолітньої доньки, звернулася до контролюючих органів із заявами довільної форми про виключення даних ОСОБА_2 з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків, тобто, повідомлення форми №1П, як обов`язкової підстави для обліку фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, позивачем надано не було. Відповідних доказів позивачем не надано і до суду апеляційної інстанції.

У зв`язку з цим, направлені позивачем документи невстановленої форми були розглянуті відповідачем в порядку Закону України "Про звернення громадян". Вказані дії відповідача відповідають вимогам закону, адже, за відсутності належного звернення позивача шляхом подачі Повідомлення за формою № 1П, у відповідачів не було підстав для вчинення відповідних дій щодо виключення реєстраційних даних дитини.

З огляду на встановлені у справі обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що, за відсутності належним чином ініційованої процедури виключення даних з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків, у контролюючих органів не було підстав задовольняти заявлені позивачем вимоги, а отже вимоги позивача про зобов`язання ГУ ДПС у Полтавській області вести облік ОСОБА_2 без застосування цифрового ідентифікатора, не підлягають задоволенню.

Згідно з ч. 2 ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси (ч.1 ст.5 КАС України).

Згідно з вимогами ч.1 ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Виходячи з системного тлумачення зазначених положень законодавства вбачається, що особа має право звернутись до адміністративного суду з позовом у разі, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача (суб`єкта владних повноважень) порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин. При цьому, обставини дійсного (фактичного) порушення відповідачем прав, свобод чи інтересів має довести належними та допустимими доказами саме позивач. Задоволенню в адміністративному судочинстві підлягають лише ті вимоги, які відновлюють порушені права чи інтереси особи в сфері публічно-правових відносин.

Тобто, в розумінні КАС України захист прав, свобод та інтересів осіб завжди є наступним за встановленням судом факту їх порушення.

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

З огляду на зазначене, вирішуючи спір, суд має пересвідчитись у належності особі, яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (чи є така особа належним позивачем у справі - наявність права на позов у матеріальному розумінні), встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення), а також визначити чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права наведений у постановах Верховного Суду від 16.04.2020 року у справі №825/1549/17, від 14.09.2020 року у справі №560/2120/20.

Таким чином, обов`язковою умовою задоволення позову є доведеність позивачем порушення саме його прав та охоронюваних законом інтересів з боку відповідача, зокрема, наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов.

Стосовно вимоги позивача про зобов`язання ДПС України не вносити про ОСОБА_2 дані до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків та збереження за нею форми обліку за прізвищем, ім`ям, по-батькові, роком народження та за місцем реєстрації, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для її задоволення, адже, як встановлено судом, ОСОБА_2 вже внесена до Державного реєстру, про що свідчить її картка платника податків, а тому обрання вказаного способу захисту прав малолітньої дитини є неактуальним та суперечить встановленим у ході розгляду справи фактичним обставинам.

Також безпідставною є вимога позивача про видачу довідки з текстом "має право здійснювати будь-які платежі без цифрового ідентифікатора", оскільки чинним законодавством не передбачено виготовлення такої довідки. Положенням №822 регламентовано використання відмітки з таким текстом (додаток 9 Положення №822), проте така відмітка вноситься до паспорта у формі книжечки, а не є окремим документом. До того ж, вказана вимога є похідною від вимоги про ведення обліку ОСОБА_2 без цифрового ідентифікатора, у задоволенні якої відмовлено судом, з наведених вище підстав.

Також колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення вимоги про зобов`язання ГУ ДПС у Полтавській області вчинити запис про наявність права здійснювати будь-які платежі без цифрового ідентифікатора після отримання ОСОБА_2 паспорта, оскільки вказана вимога заявлена на майбутнє, а як вже було зазначено, судовому захисту підлягають лише порушені права, свободи і інтереси фізичних або юридичних осіб, а не можливість їх порушення в майбутньому.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на встановлені у справі обставини, суд першої інстанції дійшов обґрунтованих висновків про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване судове рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 229, 241, 243, 250, 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка виступає законним представником малолітньої ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 20.03.2023 по справі № 440/390/23 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)С.П. Жигилій
Судді(підпис) (підпис) Т.С. Перцова В.Б. Русанова