Справа № 440/5946/20
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2023-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2023 р.Справа № 440/5946/20
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Русанової В.Б.,

Суддів: Жигилія С.П. , Перцової Т.С. ,

за участю секретаря судового засідання Юрченко Д.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 26.10.2023, (головуючий суддя І інстанції: Т.С. Канигіна) по справі № 440/5946/20

за позовом ОСОБА_1

до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області

про стягнення суддівської винагороди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до суду з позовом, в якому просила:

- стягнути з Територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області суддівську винагороду на користь ОСОБА_1 за період з 01.07.2020 по 31.07.2020 та з 01.08.2020 по 27.08.2020 у сумі 113 638,00 грн;

- допустити до негайного виконання рішення суду в частинні стягнення суддівської винагороди за один місяць;

- зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області подати у десятиденний строк звіт про виконання судового рішення.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 22.01.2021, яке набрало законної сили за наслідками апеляційного перегляду 21.04.2021 позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області щодо нарахування та виплати судді Автозаводського районного суду м. Кременчука ОСОБА_1 суддівської винагороди за період з 01.07.2020 по 31.07.2020 та з 01.08.2020 по 27.08.2020, із застосуванням обмеження розміру суддівської винагороди, передбаченого статтею 29 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік".

Зобов`язано Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області провести перерахунок суддівської винагороди судді Автозаводського районного суду м. Кременчука ОСОБА_1 суддівської винагороди за період з 01.07.2020 по 31.07.2020 та з 01.08.2020 по 27.08.2020, обчисливши її відповідно до вимог статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" без застосування обмеження, передбаченого статтею 29 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік", та здійснити її виплату з урахуванням раніше сплачених сум та з відрахуванням обов`язкових платежів.

У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Відмовлено у задоволенні клопотань ОСОБА_1 про звернення рішення до негайного виконання в частині стягнення суддівської винагороди за один місяць та про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду.

26.09.2023 позивач подала суду заяву про зміну способу виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 22.01.2021 у справі № 440/5946/20, в якій просила встановити спосіб виконання судового рішення шляхом стягнення з Територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області на її користь нарахованої та невиплаченої суддівської винагороди за період з 01.07.2020 по 27.08.2020 у розмірі 86 904,66 грн.

В обґрунтування заяви зазначила, що ТУ ДСА України у Полтавській області на виконання судового рішення нарахувала недоотриману суддівську винагороду, зокрема, за період з 01.07.2020 по 27.08.2020 у розмірі 86904,66 грн, проте безпідставно не проводить її виплату. Вважала, що зміна способу виконання рішення суду шляхом стягнення заборгованості направлена на своєчасне та повне виконання судового рішення.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 26.10.2023 у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено.

Позивач, не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права та неповне з`ясування всіх обставин, що мають значення для справи, просить її скасувати та постановити нову, якою задовольнити заяву про зміну способу виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 22.01.2021 у справі № 440/5946/20.

В обґрунтування зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги, що боржник ТУ ДСА України в Полтавській області не є розпорядником бюджетних коштів, а проводить всі нарахування та виплати лише в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисом, який затверджує ДСА України. Відповідач не має можливості виплатити позивачу заборгованість з недоплаченої суддівської винагороди у зв`язку з відсутністю коштів.

Отже, виконання судового рішення в повному обсязі можливе лише після зміни способу його виконання в порядку стягнення заборгованості з вищевказаної бюджетної програми «Виконання рішень на користь суддів та працівників апаратів судів» (КПКВК 0501150).

При цьому, вважає, що встановлення способу виконання судового рішення, зазначеного у її заяві, спрямоване на своєчасне та повне виконання такого рішення, а також відповідає вимогам ст. 124 Конституції України.

Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області (далі - відповідач) не надало відзив на апеляційну скаргу.

Відповідно до ч. 4 ст. 229, ч. 1 ст. 308 КАС України справа розглядається в межах доводів та вимог апеляційної скарги, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши ухвалу суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 22.01.2021, яке набрало законної сили за наслідками апеляційного перегляду 21.04.2021 визнано протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області щодо нарахування та виплати судді Автозаводського районного суду м. Кременчука ОСОБА_1 суддівської винагороди за період з 01.07.2020 по 31.07.2020 та з 01.08.2020 по 27.08.2020, із застосуванням обмеження розміру суддівської винагороди, передбаченого статтею 29 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік".

Зобов`язано Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області провести перерахунок суддівської винагороди судді Автозаводського районного суду м. Кременчука ОСОБА_1 суддівської винагороди за період з 01.07.2020 по 31.07.2020 та з 01.08.2020 по 27.08.2020, обчисливши її відповідно до вимог статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" без застосування обмеження, передбаченого статтею 29 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік", та здійснити її виплату з урахуванням раніше сплачених сум та з відрахуванням обов`язкових платежів.

11.06.2021 Полтавським окружним адміністративним судом виданий виконавчий лист у справі № 440/5946/20, який пред`явлено позивачем до примусового виконання у Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми).

15.07.2021 головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відкрито виконавче провадження № 66103632 з примусового виконання виконавчого листа № 440/5946/20 (а.с. 110).

В подальшому, відповідач листами від 04.08.2021 та від 15.09.2021 повідомив державного виконавця та ОСОБА_1 про те, Управління виконало судове рішення у справі № 440/5946/20 в частині проведення розрахунку суми, які підлягає до виплати, проте за відсутності відповідного бюджетного фінансування не має можливості виконати вказане рішення в частині виплати коштів. Також зазначив, що звертався до ДСА України, як головного розпорядника бюджетних коштів з листом про виділення додаткових коштів для виконання судового рішення.

Крім того, вказував, що виконання зазначеного рішення суду повинно здійснюватися за рахунок коштів бюджетної програми 0501150 "Виконання рішень судів на користь суддів та працівників апаратів судів" (а.с. 113, 115-116).

У зв`язку з невиконанням Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Полтавській області судового рішення, позивач звернулась до суду із вказаною заявою.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що рішення суду на користь позивача має зобов`язальний характер, однак, зміна способу його виконання запропонованим заявником чином щодо виплати конкретної суми коштів, потягне зміну рішення по суті, що не відповідає інституту зміни способу його виконання. Отже, змінивши спосіб виконання такого рішення із зобов`язання перерахувати та виплатити суму суддівської винагороди на списання конкретної суми такої виплати, буде змінено рішення по суті, з виходом при цьому за межі позовних вимог та вирішенням питання, що не було предметом дослідження судом при розгляді справи по суті.

Надаючи оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Порядок та підстави для зміни способу, порядку та встановлення строку виконання судового рішення закріплені статтею 378 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 378 КАС України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (ч. 3 ст. 378 КАС України).

Виключною правовою підставою для прийняття судом рішення про встановлення або зміну способу або порядку виконання судового рішення є наявність обставин, які унеможливлюють або ускладнюють його виконання у спосіб чи порядок, які первинно визначені в рішенні суду.

При цьому, під зміною способу і порядку виконання рішення суду слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання в раніше встановлений порядок і спосіб.

Разом з тим, здійснення судом зміни порядку чи способу виконання рішення не повинно змінювати способу захисту порушеного права, обраного судом при вирішенні справи.

Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 30.01.2018 у справі № 281/1820/14-а, від 16.05.2018 у справі №556/2609/14-а, які суд, з урахуванням ч.5 ст. 242 КАС України враховує при вирішенні спірних правовідносин.

Так, заява позивача мотивована неможливістю виконання відповідачем в повному обсязі рішення суду у даній справі через відсутність у відповідача коштів на забезпечення виконання судових рішень.

Судом першої інстанції вірно зазначено, що здійснене відповідачем нарахування суддівської винагороди позивачу, сума якої не виплачена не є обставиною, що вказує на неможливість виконання судового рішення у цій справі саме через спосіб захисту, застосований судом при його ухваленні, та не надає достатніх правових підстав для застосування процесуального інституту встановлення порядку і способу виконання судового рішення, регламентованого статтею 378 КАС України.

Крім того, в заяві ОСОБА_1 просить змінити спосіб виконання судового рішення від 22.01.2021 по даній справі шляхом стягнення з Територіального управління Державної судової адміністрації України у Полтавській області на її користь нарахованої, проте невиплаченої суддівської винагороди за період з 01.07.2020 по 27.08.2020 у розмірі 86 904,66 грн.

В свою чергу, зобов`язання відповідача вчинити певні дії і стягнення з відповідача грошових коштів є різними за своєю суттю способами захисту прав та інтересів позивача, які обираються позивачем при поданні позову, а судом - при ухваленні рішення, та передбачають відмінний механізм виконання судових рішень.

Відтак, змінивши спосіб виконання такого рішення із зобов`язання перерахувати та виплатити суму суддівської винагороди на списання конкретної суми такої виплати, відбудеться зміна рішення по суті, з виходом при цьому за межі позовних вимог та вирішенням питання, що не було предметом дослідження судом при розгляді справи по суті.

Оскільки зміна на підставі статті 378 КАС України способу і порядку виконання судового рішення не передбачає зміни обраного судом відповідно до статті 245 КАС України при ухваленні рішення способу відновлення порушеного права, зміна способу і порядку виконання рішення суду про зобов`язання суб`єктів владних повноважень здійснити виплату на стягнення такої виплати є незаконною.

Вказані висновки узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 30.01.2018 у справі №281/1820/14-а ( К/9901/1034/17), в якій суд відмітив, що зміна способу і порядку виконання судового рішення не передбачає зміни обраного судом при ухваленні рішення способу відновлення порушеного права.

Отже, зазначені обставини не вказують на неможливість виконання судового рішення у цій справі саме через спосіб захисту, застосований судом при його ухваленні, та не надають достатніх правових підстав для застосування процесуального інституту зміни порядку і способу виконання судового рішення, регламентованого статтею 378 КАС України, а навпаки вказують на те, що така зміна призведе до зміни способу судового захисту у цій справі, що суперечить цільовому призначенню даного процесуального інституту.

Доводи апелянта щодо необхідності зміни способу виконання судового рішення з огляду на відсутність у відповідача коштів, за рахунок яких він мав би можливість самостійно його виконати колегія суддів вважає безпідставними, оскільки відсутність належного бюджетного фінансування для виплати суддівської винагороди не може слугувати підставою, яка робить неможливим виконання судового рішення.

Крім того, Верховний Суд України у своїх рішеннях неодноразово вказував на те, що відсутність чи скорочення бюджетних асигнувань не може бути підставою для нездійснення будь-яких виплат (постанови Верховного Суду України від 22.06.2010 у справі №21-399во10, від 07.12.2012 у справі №21-977во10, від 03.12.2010 у справі №21- 44а10).

На підставі викладеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні заяви позивача про зміну способу виконання рішення суду у даній справі, оскільки встановлення способу виконання рішення суду шляхом, який обраний заявником, фактично змінить рішення суду у зв`язку зі зміною обраного способу захисту прав позивача.

Доводи апелянта про те, що при зверненні до суду з позовом вона просила саме стягнути недоплачену суддівську винагороду не є підставами для зміни способу виконання судового рішення, а фактично свідчать про її незгоду з обраним судом першої інстанції способом захисту її порушеного права під час прийняття рішення від 22.01.2021, що могло бути підставою для подання апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 26.10.2023 - без змін.

Керуючись ст. ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 26.10.2023 по справі № 440/5946/20 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя В.Б. Русанова
Судді С.П. Жигилій Т.С. Перцова
Повний текст постанови складено 11.12.2023 року